АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1021/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Храпка В. Д.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Черкаська регіональна філія, Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -:

в с т а н о в и в :

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Черкаська регіональна філія про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, обґрунтовуючи позов тим, що наказом № 69 від 18 квітня 2005 року вона була прийнята до відповідача на посаду інженера-землевпорядника та у подальшому призначена на посаду бухгалтера 1 категорії.

28 квітня 2017 року позивача було звільнено із займаної посади бухгалтера 1 категорії на підставі наказу № 14-к за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Згідно з розрахунковим листом за квітень 2017 року відповідач на час звільнення мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі, яка складає 26 285 гривень 95 копійок.

При зверненні до відповідача із заявою - претензією про виплату їй нарахованої заробітної плати, останній відповідь не надав та коштів не сплатив.

На підставі наведеного, з врахуванням зменшення в подальшому позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, що складає 23578 гривень 64 копійки.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2017 року по справі було залучено в якості співвідповідача Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру».

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 23 578 гривень 64 копійки.

Стягнуто з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1600 гривень.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 квітня 2018 року у задоволенні заяви Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема зазначало, що позов було предявлено до неналежного відповідача у справі, а саме до Черкаської філії Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру», оскільки філія не має статусу юридичної особи, а є лише відокремленим підрозділом апелянта. Також вказує, що при стягненні на користь позивача середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 23578 гривень 64 копійки судом не було вирішено питання щодо визначення розміру податків і інших обовязкових платежів, які мають відраховуватись із зазначеної суми та не визначено який саме розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку залишається на користь позивача після проведення відповідних відрахувань. Також апелянт не погоджується з розміром стягнутого з нього рішенням суду судового збору.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, наказом № 69 від 18 квітня 2005 року, була прийнята в «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» Черкаська регіональна філія на посаду інженера-землевпорядника та у подальшому призначена на посаду бухгалтера 1 категорії. (а.с. 4)

На підставі наказу № 14-к від 28 квітня 2017 року позивач була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. ( а.с.5).

Згідно з розрахунковим листом ДП «Центр державного земельного кадастру» Черкаська регіональна філія за квітень 2017 року, відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі в розмірі 26 285 гривень 95 копійок.(а.с.3)

14 листопада 2017 року відповідачем було сплачено ОСОБА_1 нараховану заробітну плату у повному обсязі.(а.с.34)

Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати», де в п.8 зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається із довідки № 05-046/117 Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 28 квітня 2017 року заробіток ОСОБА_1 за лютий 2017 року становить - 3661 гривню 60 копійок, за березень 2017 року 3728 гривень 80 копійок.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяці роботи становить 175 гривень 96 копійок (3661,60 гривень + 3728,80 гривень :42 (лютий- 20 робочих днів, березень- 22 робочих дні) = 175 гривень 96 копійок. З квітня 2017 року по листопад 2017 року кількість днів затримки становила 134 дні, отже розмір середнього заробітку за затримку розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 23 578 гривень 64 копійки.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що при стягненні на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку судом мало бути відраховано зі стягнутої суми податки та інші обовязкові платежі не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Згідно із підпунктом 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 цього Кодексу.

Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до абзацу 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Не зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині судового рішення тієї обставини, що стягнута на користь працівника сума середньомісячного заробітку є без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, не є підставою для скасування правильного судового рішення.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позову) розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при зверненні в суд фізичної особи складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивач звернулась до суду з двома вимогами, одна з яких в ході розгляду справи була задоволена відповідачем, то відповідно з останнього підлягало до стягнення судовий з бір в сумі 640Х2=1280 гривень, а не 1600 гривень як зазначив суд першої інстанції.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» підлягає до часткового задоволення, а рішення районного суду необхідно змінити в частині визначення суми судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін, як таке що прийняте з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» - задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Черкаська регіональна філія, Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, змінити в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зменшити суму судового збору, яка підлягає стягненню Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» до спеціального фонду Державного бюджету України з 1600 гривень до 1280 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 12 липня 2018 року.

Судді