печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Підпалого В.В.

при секретарях - Вишневській О.Р., Маленівській К.М., Пановик Ю.В.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_5,

розглянувши у засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_3 (надалі по тексту - Позивач) до ОСОБА_4 (надалі по тексту - Відповідач) про стягнення з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 30.09.2013 року в сумі 1 380 478 95 грн. 95 коп.

Так, згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з положеннями процесуального закону, справи, у яких ціна позову перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються у порядку загального позовного провадження.

Встановивши, що ціна позову більше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у загальному порядку.

Ухвалою суду від 05.09.2016 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 37).

20.09.2016 року на судовий запит надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві про адресу місця реєстрації відповідача (а. с.42).

Провадження у справі відкрито 21.09.2016 року та справу призначено до розгляду на 17.10.2016 року на 10-30 год. (а.с. 44).

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, розгляд справи відкладено на 30.11.2016 року на 11-00 год. (а.с. 49).

В судовому засіданні 30.11.2016 року по справі оголошено перерву на 31.01.2017 року на 14-30 год., у зв'язку із задоволенням клопотання представника позивача про збільшення розміру позовних вимог та надання можливості представнику відповідача ознайомитися із ними (а.с. 58-59).

31.01.2017 року в судовому засіданні по справі оголошено перерву на 17.03.2017 року на 14-30 год., у звязку із задоволенням клопотання представника позивача про ознайомлення із відзивом відповідача (а.с.91-92).

У судове засідання 17.03.2018 року, учасники справи, будучи належним чином повідомленими, не з'явились, від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 94), від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд засідання, призначеного на 17.03.2017 року у його відсутність (а.с. 95), розгляд справи відкладено на 18.05.2017 року на 12-00 год.

Судове засідання 18.05.2017 року о 12-00 год., знято з розгляду, у звязку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншому провадженні (а.с. 101). Судове засідання призначено на 08.06.2017 року на 14-00 год.

08.06.2017 року, по справі оголошено перерву до 07.08.2017 року на 12-00 год., у звязку із можливістю примирення сторін.

01.08.2017 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 108), 04.08.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 112), у зв'язку з чим 07.08.2017 року судове засідання було відкладено на 20.10.2017 року на 14-00 год.

19.10.2017 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника (а.с. 118).

20.10.2017 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 17.11.2017 року на 12-45 год., у звязку із клопотанням представника відповідача про надання часу для надання відповіді на заяву представника позивача, яка містить розрахунок гонорару адвоката (а.с. 127).

14.11.2017 року представника позивача звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову (а.с. 134-135).

17.11.2017 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с.149).

Ухвалою суду від 17.11.2017 року задоволено заяву представника позивача, накладено арешт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0, 789 га, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31, кадастровий номер НОМЕР_3), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Судове засідання відкладено на 04.12.2017 року на 12-15 год., у звязку із наданням оригіналів документів, які містяться в заяві про застосування строків позовної давності (а.с. 157-158), на 12.12.2017 року на 17-20 год.

12.12.2017 року судове засідання було знято з розгляду у звязку із перебуванням судді в іншому провадженні на 06.02.2018 року. (а.с. 165).

Представник позивача та позивач в позовній заяві просили задовольнити заяву про збільшення позовних вимог в повному обсязі, щодо стягнення з відповідача суму заборгованості в розмірі 1 475 331, 16 грн.

Представник відповідача та відповідач позовну заяву визнали частково на суму 155 998, 17 грн., з яких - 111 000 грн. - основна сума боргу, 44 998, 17 грн. - пеня, посилаючись на те, ОСОБА_4 повернуто ОСОБА_3 позику в сумі 2 171 406, 67 грн., що підтверджують акти повернення (а.с. 71-90).

Суд, вислухавши думки учасників провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 527 ЦК України вказує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з позовної заяви, 30.09.2013 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно якого сума позики становила 370 342, 15 (триста сімдесят тисяч триста сорок дві) гривні 15 копійок.

Позивач зазначив, що позика повинна була повертатися частками: - 30.09.2013 року в сумі - 62 406, 67 грн.; 31.10.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн., 30.11.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн., 25.12.2013 року в сумі - 82 935, 48 грн. Позика надавалася на строк з 30.09.2013 року по 25.12.2013 року.

25.12.2013 року було укладено Додаток № 1 до договору процентної позики № б/н від 30.09.2013 року. Сума позики становила 724 826, 02 (сімсот двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять шість) гривень 02 копійки. Позика повинна була повертатися частками, а саме: 30.09.2013 року в сумі - 62 406, 67 грн.; 31.10.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн., 30.11.2013 року в сумі 111 000, 00 грн.; 31.12.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.01.2014 року в сумі - 111 000, 00; 28.02.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.03.2014 року - 107 419, 35 грн. Позика надавалися на строк з 30.09.2013 року по 31.03.2014 року.

31.03.2014 року було укладено Додаток № 2 до договору процентної позики №б/н від 30.09.2013 року. Сума позики становила 946 826 (дев'ятсот сорок шість вісімсот двадцять шість) гривень 02 копійки. Позика повинна була повертатися частками: 30.09.2013 року в сумі - 62 406, 67 грн.; 31.10.2013 року в сумі - 111 000,00 грн.; 30.11.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн., 31.12.2013 року в сумі 111 000, 00 грн., 31.01.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн., 28.02.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн., 31.03.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн., 30.04.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.05.2014 року в сумі - 107 419, 35 грн. Позика надавалася на строк з 30.09.2013 року по 31.05.2014 року.

28.08.2014 року було укладено Додаток № 4 до договору процентної позики №б/н від 30.09.2013 року. Сума позики становила 1 616 406, 67 (один мільйон шістсот шістнадцять тисяч чотириста шість) гривень 67 копійок. Позика повинанна була повертатися частками: 30.09.2013 року в сумі - 62 406, 67 грн.; 31.10.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.11.2013 року в сумі - 111 000, 00; 31.12.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.01.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 28.02.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.03.2014 року в сумі - 111 000, 00; 30.04.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.05.2014 року в сумі - 111 000, 00; 30.06.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн., 31.07.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.08.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.09.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.10.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.11.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн. Позика надавалася на строк з 30.09.2013 року по 01.12.2014 року.

28.11.2014 року було укладено Додаток № 5до договору процентної позики №б/н від 30.09.2013 року. Сума позики становила 2 282 406, 67 (два мільйони двісті вісімдесят дві тисячі чотириста шість) гривень 67 копійок. Позика повинна булп повертатися частками: 30.09.2013 року в сумі - 62406, 67 грн., 31.10.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.11.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.12.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.01.2014 року в сумі -111 000, 00 грн.; 28.02.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.03.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.04.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.05.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.06.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.07.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.08.2014 року в сумі- 111 000, 00 грн.; 30.09.2014 року в сумі- 111 000, 00 грн.; 31.10.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.11.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.12.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.01.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 28.02.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.03.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.04.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.05.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн. Позика надавалася на строк з 30.09.2013 року по 01.06.2015 року.

31.05.2015 року було укладено Додаток № 6 до договору процентної позики №б/н від 30.09.2013 року. Сума позики становила 2 982 224, 67 (два мільйони девятсот вісімдесят дві тисячі двісті двадцять чотири) гривні 67 копійок. Позика повинна була повертатися: 30.09.2013 року в сумі - 62406, 67 грн., 31.10.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.11.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.12.2013 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.01.2014 року в сумі -111 000, 00 грн.; 28.02.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.03.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.04.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.05.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.06.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.07.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.08.2014 року в сумі- 111 000, 00 грн.; 30.09.2014 року в сумі- 111 000, 00 грн.; 31.10.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.11.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.12.2014 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.01.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 28.02.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.03.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.04.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 31.05.2015 року в сумі - 111 000, 00 грн.; 30.06.2015 року в сумі - 99 974, 00 грн.; 31.07.2015 року в сумі - 99 974, 00 грн., 31.08.2015 року в сумі - 99 974, 00 грн.; 30.09.2015 року в сумі - 99 974, 00 грн., 31.10.2015 року в сумі - 99 974, 00 грн.; 30.11.2015 року в сумі - 99 974, 00 грн.; 31.12.2015 року в сумі - 99 974, 00 грн. Позика надавалася на строк з 30.09.2103 року по 31.12.2015 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача станом на 14.07.2016 року становила 1 380 478, 95 (один мільйон триста вісімдесят сотириста сімдесят вісім) гривень 95 копійок.

З урахуванням вищенаведеного, позивач звернувся із позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 30.09.2013 року в сумі 1 380 478, 95 гривень 95 копійок.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги, в яких просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 30.09.2013 року станом на листопад 2016 року, в сумі 1 475 331 гривень 16 копійок.

Відповідач та його представник позов визнали частково, а саме заборгованість на суму 155 998, 17 грн., з яких - 111 000 грн. - основна сума боргу, 44 998, 17 грн. - пеня, посилаючись на те, ОСОБА_4 повернуто ОСОБА_3 позику в сумі 2 171 406, 67 грн., що підтверджують, на їхню думку, акти повернення (а.с. 71-90). Разом з цим, відповідач вказав те, що договір позики від 30.09.2013 року не підтверджує факт отримання позики ОСОБА_4, а містить лише умови, згідно з якими позикодавець (ОСОБА_3) зобовязується надати позику.

Тому факт отримання кожної частини позики, як зазначає сторона відповідача, повинен підтверджуватись відповідним документом, а саме в даному випадку актом повернення грошових коштів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по факту повернення кожної частини позики складалися акти повернення позики, в яких відображали суму фактично отриманої позики за договором позики, суму коштів, повернутих ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення позики та суму заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_3, визначену з урахуванням повернутої частини позики.

Відповідач зазначив, що ним повернуто Позивачу заборгованість в сумі в сумі 2 171 406, 67 грн. Разом з цим, передбачуваний додатком № 6 від 31.05.2015 року графік повернення позики в сумі 669 817, 60 грн., встановлений на період із 30.06.2015 року по 31.12.2015 року повинен був стосуватись тієї частини позики в сумі 699 818 грн., яка фактично не надавалася, а тому не може бути взята до розрахунку.

Крім того, представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій він просив відмовити у задоволенні позову про стягнення штрафу на суму заборгованості, сума якого складає 33 300 (30 % від суми боргу - 111 000 гривень), у звязку із пропуском строку позовної давності, а в решті суми штрафу - у звязку із необгрунтованістю заявленої позовної вимоги.

Представник відповідача у своїх запереченнях вказав, що позика у розмірі 2 282 406, 67 грн. повинна була бути повернута ОСОБА_4 ОСОБА_3 у строк до 30.05.2015 року відповідно до додатку 5, 6 до Договору позики від 30.09.2013 року. Передбачений додатком № 6 від 31.05.2015 року графік повернення позики у сумі 669 817, 60 грн., встановлений на період із 30.06.2015 року по 31.12.2015 року повинен був стосуватись тієї частини позики у сумі 699 818 грн.,яка фактично не надавалась, а тому не може бути взятий до розрахунку.

Так, відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропущення позовної давності.

Щодо вимоги про стягнення пені за порушення строку повернення позики, представник відповідача зазначив, що вказана вимога підлягає задоволенню частково, виходячи із суми простроченої заборгованості у розмірі 111 000 грн. та строку нарахування пені, обрахованого з урахуванням скороченого строку позовної давності, тобто за період із 02.09.2015 року по 01.05.2016 року. Сума такої пені складає 36 038 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача станом на 14.07.2016 року становила 1 380 478, 95 (один мільйон триста вісімдесят чотириста сімдесят вісім) гривень 95 копійок.

Таким чином, скільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, тому розмір заборгованості, підлягає примусовому стягненню, а саме сума у розмірі 1 380 478, 95 (один мільйон триста вісімдесят тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 95 копійок.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 61, 129 Конституції України, ст. ст. 525, 526, 553, 554, 541, 610, 611, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість за договором позики від 30.09.2013 року в сумі 1 380 478, 95 (один мільйон триста вісімдесят тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп.

Заходи забезпечення позову скасувати при набранні рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_4, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Суддя В.В. Підпалий