АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/50/18 Справа № 2-1676/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

за участю секретаря - Гречишникової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2011 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до філії ТОВ «Українське Фінансове агентство «Верус» у Кіровському районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арештна грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення.

Направити до Дніпропетровської філії державного підприємства Інформаційний центр МЮУ заяви про реєстрацію обтяжень на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

Обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх обовязків.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2011 року заяву представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову - задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яка належить ОСОБА_2.

В решті заявлених вимог-відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали та про відмову позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Накладаючи арешт на все майно та грошові кошти ОСОБА_2, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, суд першої інстанції не вказав, яке саме майно підлягає арешту та не перевірив співмірність ціни такого майна до ціни позову.

Суд першої інстанції приймаючи до розгляду заяву про забезпечення позову не звернув уваги на те що заявник не вказує на які грошові кошти він просить накласти арешт.

Накладаючи ж арешт на всі грошові кошти відповідача суд першої інстанції не врахував, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. Зазначення в ухвалі про накладення арешту на всі грошові кошти вказує на те, що арешт необхідно накласти і на ті кошти, які за законом не можуть слугувати забезпеченням позову.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Позивач не позбавлений права повторного звернення із заявою про забезпечення позову в межах ціни позову, проте така заява має відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2011 року скасувати.

У задоволені заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначені чинним законодавством.

Головуючий:

Судді: