АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/4908/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача ПоліщукН.В.

суддів Білич І.М., Соколової В.В.

за участю секретарів судового засідання Лугового Р.В., Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку &q?йн;ПРИВАТБАНК&qut;; на рішення Печерського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Остапчук Т.В. 03 квітня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку &q?йн;ПРИВАТБАНК&qut;; про стягнення грошових коштів,-

встановила:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення ПАТ КБ &qu п;ПРИВАТБАНК&q?АТ; коштів за договором банківського вкладу в загальній сумі 55799,72 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 01 лютого 2014 року між сторонами укладено Договір №SAMDNWFD700 Вклад &qu26;СТАНДАРТ&qu59;, відповідно до умов якого банк прийняв вклад у розмірі 27000 грн. на строк до 01 серпня 2014 року та зобов&qu1 ;язався сплатити відсотки у розмірі 18% річних.

03 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулась із вимогою про повернення вкладу, проте її вимога не задоволена.

Посилаючись на викладене, просить стягнути суму вкладу у розмірі 27000 грн. та 28799,72 грн. відсотків, нарахованих за період з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2017 року за ставкою 18% річних.

Відсотки нараховує, виходячи із ставки 18% річних та шляхом додавання до кожного наступного періоду розміщення вкладу суми відсотків, нарахованих за попередній період.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ПАТ КБ &quви;ПРИВАТБАНК&q?о,; 27000 грн. суми вкладу та 20319,38 грн. відсотків, а також 640 грн. судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ КБ &qu62;ПРИВАТБАНК&q?вш; подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що договір укладено на території АР Крим, що наразі залишається тимчасово окупованою територією України, банк не має доступу до документів, які залишились у його відділеннях, а позивачем не доведено факт виникнення між сторонами правовідносин, оскільки не надано оригіналів документів, що підтверджують наявність договірних відносин.

Зазначає, що з метою повернення вкладів, розміщених в українських банках на території півострова, окупаційною владою запроваджено механізм виплат по вкладам, зокрема і по вкладам, що були здійснені у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за рахунок конфіскованого (націоналізованого) майна, що належало відповідачу. Відповідальною особою призначено Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», яка фактично замінила відповідача у зобов&q?ах;язаннях з позивачем та у разі задоволення позовних вимог банком буде у подвійному розмірі відшкодовано суму вкладу.

Посилається на те, що нарахування відсотків виконано із порушенням установленої договором процедури, а саме не враховано, що у разі дострокового повернення вкладу відсотки розраховуються за іншою відсотковою ставкою - до 04 травня 2017 року 1% річних, з 04 травня 2017 року 0,01% річних.

Зазначає, що надані копії карток для виплат із номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 не співвідносяться із наявністю договірних відносин, про які зазначає позивач, оскільки виплата відсотків має відбуватися на інший банківський рахунок.

Вказує, що довідка №51123937 від 07 липня 2014 року щодо надходження коштів не може бути доказом, оскільки вона не засвідчена; не містить повних даних по рахунку; є вірогідність про підроблення факсимільного підпису на ній начальника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ ОСОБА_3, останній не мав повноважень на підписання таких довідок, а на дату підписання він обіймав іншу посаду та в іншому місті; рішенням окупаційної влади з 21 квітня 2014 року, тобто до моменту видачі довідки, припинено діяльність відокремлених підрозділів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 посилається на її необґрунтованість, зазначаючи, що втрата контролю над відділеннями банку, які залишились на окупованій території, не є підставою для відмови у позові. Зазначає, що договір недійсним не визнаний та оригінал знаходиться у неї. Зазначає про безпідставність перекладення зобов&q? о;язань на іншу особу.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник відповідача Каракоця О.Р. доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 лютого 2014 року сторонами укладено Договір №SAMDNWFD700 Вклад &qun>;СТАНДАРТ&qu=';, відповідно до умов якого банк прийняв вклад в розмірі 27000 грн., які розмістив на карті/рахунку НОМЕР_4 строком до 01 серпня 2014 року включно, з відсотковою ставкою 18% річних.

Відповідно до п.2 договору нарахування відсотків на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження коштів до банку та проводиться за кожен календарний день.

Пунктом 4 договору передбачено, що дія договору закінчується з виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками, які належить виплатити відповідно до умов договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність договірних відносин сторін відповідачем не спростована, а відтак останній зобов&q?ї ;язаний виконати взяті на себе зобов&quдо;язання, виплатити на вимогу вкладника грошові кошти за договором банківського вкладу та визначені цим договором проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов»язання.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положенням ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п.1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція №492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 є клієнтом ПАТ КБ &qu s;ПРИВАТБАНК&quen;.

Станом на 31 жовтня 2016 року ОСОБА_2 перевипущено картку для виплат НОМЕР_3 на карту НОМЕР_2.

Згідно електронної банківської виписки від 09 січня 2017 року щодо операцій за карткою/рахунком НОМЕР_3 і додатковим рахунком 01 лютого 2014 року відбулись такі операції:

- &quRo;Зарахування суми вкладу з &qusp;Скарбничка&qut:;, сума операції 26954,23 грн., залишок після операції 28180,84 грн.;

- відкриття депозиту НОМЕР_4, сума у валюті операції 27000 грн.

Здійснення цієї операції відображено також у скрін-шоті електронної сторінки мобільного додатку.

Відповідно до п.25 договору вкладнику відкривається особовий рахунок для зарахування вкладу НОМЕР_4.

Зазначений номер особового рахунку співвідноситься із даними операції, що відбулась 01 лютого 2014 року за картковим рахунком НОМЕР_3 - відкриття депозиту НОМЕР_4.

Банк не спростовує той факт, що ОСОБА_2 є клієнтом банку та не спростовує даних банківської виписки, що дає суду підстави вважати про наявність між сторонами дійсних правовідносин, з приводу невиконання яких виник спір.

Окрім того, відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Судом апеляційної інстанції досліджено наданий позивачем оригінал Договору №SAMDNWFD700 Вклад &quma;СТАНДАРТ&quol; від 01 лютого 2014 року, ксерокопія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 14-15), що дає підстави для висновку про дотримання письмової форми договору банківського вкладу. Мотивованих доводів на спростування факту правовідносин сторін, що виникли з цього Договору, відповідачем не надано.

Відтак колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факт виникнення між сторонами спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про компенсацію вкладу окупаційною владою належними доказами не підтверджені, уважаються припущеннями, а тому не можуть бути підставою для відмови від виконання зобов&quan;язання іншою стороною договору.

Відповідно до ч.11 ст.83 ЦПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Довідка №51123937 від 07 липня 2014 року, яку за сукупністю обставин не визнає відповідач, не має остаточного і вирішального значення для вирішення справи, оскільки є проміжним документом, а не первинним, що виникає під час укладення договору. Заяв про виключення його з числа доказів відповідачем не подавалось, лише вказувалось на його не чинність.

Твердження представника відповідача про те, що позивач не зверталась до установи з вимогою повернення вкладу, а відтак позов є передчасним, відхиляються колегією суддів, оскільки з даних листа від 07 липня 2014 року №20.1.0.0.0/7-20140703/2560, направленого банком на ім&quty;я ОСОБА_2, убачається , що банком отримано вимогу про повернення коштів по депозитному вкладу, оформленому на території АР Крим.

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що надані позивачем відомості про картковий рахунок відмінні від даних особового рахунку, визначеного в договорі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем не надано доказів про перерахування коштів на належний позивачу особовий рахунок, що свідчило б про виконання умов договору, а відкриття карткових рахунків для перерахування коштів не суперечить вимогам закону та умовам договору.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає вірним висновок суду першої інстанції щодо встановлення правовідносин сторін, що виникли з Договору банківського вкладу та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення суми вкладу в розмірі 27000 грн. Відтак підстав для скасування рішення суду в частині стягнення суми банківського вкладу в розмірі 27000 грн. колегія не убачає.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині помилкового визначення механізму нарахування відсотків.

Так, п.9 Договору передбачена можливість дострокового його розірвання. Згідно із п.11 договору за неповний строк вкладу відсотки виплачуються за ставкою вкладу &qu5p;До запитання&quTi; за фактичну кількість днів, що пройшли з дати оформлення договору до дня його розірвання. Якщо вкладник за неповний строк вкладу отримав відсотки, нараховані за повною ставкою, то зайве виплачені відсотки вираховуються з суми вкладу.

З матеріалів справи убачається, що станом на дату укладення договору по вкладним договором &qu ;До запитання&quma; діяла відсоткова ставка 1% річних (наказ від 05 січня 2004 року №7 &quTi;Про затвердження та введення з 06 січня 2004 року нової редакції типових бланків договорів з послуг для фізичних осіб&qusi;).

З 04 травня 2017 року відсоткова ставка за такими депозитами змінена та становить 0,01% річних (Протокол комітету управління активами і пасивами від 25 квітня 2017 року).

Отже, виходячи з умови п.9 договору, розмір відсотків складає 2527,90 грн., відповідно до такого розрахунку:

за період з 01 лютого 2014 року по 05 червня 2014 року - 27000 грн.х18%х124:36=1646,55 грн.;

за період з 06 червня 2014 року по 03 травня 2017 року - 2700 грн.х1%х1192:366=879,34 грн.;

за період з 04 травня 2017 року по 01 лютого 2018 року - 27000 грн.х0,01%х272:366=2,01 грн.

Відтак рішення суду в частині вирішення вимог щодо стягнення відсотків підлягає скасуванню.

У зв&qu62;язку із скасуванням судового рішення в частині стягнення відсотків, колегія здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв&qute;язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподіл судових витрат, понесених у зв&qu&n;язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК&q?яд; на користь позивача підлягає стягненню 338,69 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого при подачі позову пропорційно розміру задоволених вимог. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню 508,03 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги пропорційну розміру задоволених вимог.

З огляду на наведене, колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в частині стягнення відсотків за договором банківського вкладу та судового збору з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку &qu'>;ПРИВАТБАНК&qusp; задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року в частині вирішення вимог про стягнення відсотків за договором банківського вкладу та стягнення судового збору скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку &q?ти;ПРИВАТБАНК&q?ин; (код ЄДРЮОФОПГФ 14360570, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) відсотки за договором банківського вкладу &qup>;СТАНДАРТ&qu=M; №SAMDNWFD700 від 01 лютого 2014 року в сумі 2527,90 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку &qu c;ПРИВАТБАНК&qu00; (код ЄДРЮОФОПГФ 14360570, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 338,69 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого при подачі позову пропорційно розміру задоволених вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку &quas;ПРИВАТБАНК&quyl; (код ЄДРЮОФОПГФ 14360570, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) 508,03 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 липня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

В.В.Соколова