Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1987/17

2/330/51/2018

"25" червня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

судді Ковальчук О.А.

при секретарі Базаджи Т.О., з участю позивача ОСОБА_1,його представника ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Якимівка Запорізької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи,які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним,

встановив:

19.09.2017 року до Якимівського районного суду Запорізької області звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним. 05.10.2017 року позивач уточнив позовні вимоги,залучивши в якості третьої особи також ОСОБА_7,та крім визнання заповіту недійсним, просить встановити факт родинних відносин, зазначивши, що 23 березня 2017 року у віці 78 років померла його мати ОСОБА_8. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок № 35 по вул. Центральній (Петровського) в смт. Кирилівка. Позивач у встановлений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Якимівського нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини. Під час написання заяви йому стало відомо, що за своє життя його мати склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала племінниці позивача ОСОБА_3. Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 (ОСОБА_10) 15.09.2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 2447.З народження позивач мешкав разом з матір'ю , рідними братом ОСОБА_5 та сестрою ОСОБА_11. Мешкали в зазначеному будинку. Після закінчення школи сестра одразу поїхала на навчання в м. Запоріжжя, де вийшла заміж та мешкає до теперішнього часу. Позивач разом з своїм братом та співмешканцем матері шляхом вкладання власних грошових коштів та шляхом власної фізичної праці здійснювали перебудову та поліпшення житлових умов в будинку. За термін його проживання в будинку він суттєво поліпшився у своєму вигляді, в ньому були побудовані кімнати для проживання відпочиваючих. Його мати під час спілкування з сусідами та рідними постійно наголошувала, що вона бажає, щоб будинок після її смерті дістався її дітям, і що діти повинні між собою його поділити. Проти цього ніхто не заперечував та вони вважали , що так і повинно бути. Крім того, його мати за своє життя часто хворіла, перебувала на диспансерному обліку в Кирилівському РЦПМСД з діагнозом «ішемічна хвороба серця, стенокардія, гіпертонічна хвороба». Вона не однократно лікувалась в неврологічному відділенні Запорізької міської лікарні № 2 де їй разом з іншими діагнозами ставили діагноз «порушення емоційно-вольової сфери». Після лікування вона постійно вживала різні, в тому числі сильнодіючі, ліки.В подальшому в 2015 році мати ОСОБА_8 проходила обстеження в м.Запоріжжі за підозрою в онкологічній хворобі. Позивач вважає, що саме в цей час вона перебуваючи під впливом таких важких обставин ,як ймовірна онкологічна хвороба уклала заповіт. Цей факт також підтверджується тим, що заповіт вона уклала в м. Запоріжжі, при цьому заповідаючи все майно, яке знаходиться в смт Кирилівка своїй внучці, яка також мешкає в смт. Кирилівка.

Під час підготовки позову, а також під час судового засідання було з'ясовано, що правопис прізвища позивача відрізняється від правопису прізвища його матері, а саме: в паспорті позивача в графі прізвище зазначено ОСОБА_1, але при цьому правопис прізвища його матері був здійснений як ОСОБА_8. В свідоцтві про народження позивача прізвище батька та матері були записані російською мовою: батько - ОСОБА_12, мати - ОСОБА_13. В інших документах правопис прізвища позивача зазначався неоднаково. Так, у свідоцтві про восьмирічну освіту прізвище зазначено як ОСОБА_8, саме такий правопис прізвища здійснений і в атестаті про закінчення професійно-технічного училища, у посвідченні тракториста-машиніста третього класу, а також у свідоцтві про загальнообов'язкове державне страхування. Однак в паспорті громадянина України та в паспорті для виїзду за кордон моє прізвище зазначено як ОСОБА_13. Крім того, правопис прізвища його рідного брата в паспорті здійснений як ОСОБА_5. Неоднаковий правопис прізвища позивача та прізвища його матері створює певні юридичні наслідки та впливає на його право на отримання спадщини від померлої.

Позивач просить встановити, що ОСОБА_8 є його матірю С.А. та визнати недійсним заповіт, укладений 15.09.2015 року ОСОБА_8 на імя ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, вважаючи, що під час укладання заповіту волевиявлення матері не було вільним і не відповідало її волі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, та просять їх задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_1 пояснив, що він народився та весь час жив у будинку матері. З ними також проживав вітчим ОСОБА_14, вони втрьох перебудовували будинок. Мати хворіла з молоду на сердечні хвороби. З 1992 року він постійно проживав з матірю, в 1996 році зробили операцію на жовчному. Кожен рік лягала в лікарню. Їх мати говорила, що все залишиться на них трьох, каже одне, а робить інше. Він побудував собі времянку. В кінці літа сестра ОСОБА_11 відвозила матір у лікарню до м. Запоріжжя. По телефону сестра повідомила, що є підозра на пухлину. Йому не відомо було, що є заповіт. Ірина проживала в Кирилівці з літа 2014 року. Вони попросилися у неї пожити, бабуся не заперечувала. У нього та його брата іншого житла не має. З 1996 року вона кожен рік їздила в м. Запоріжжя до лікарні. Його сестри чоловік приїздив і забирав її. Мати лежала у лікарні №2 в м. Запоріжжі, у психіатра на обліку не перебувала. У 2015 році вона була 2-3 тижні на обстеженні. З матірю були нормальні відносини. Вважає, що заповіт було складено під тиском. Останні 5 років їх мати не потребувала догляду. З січня 2017 року до дня смерті була лежачою.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково, визнали що померла її бабуся ОСОБА_8 є матірю її дядька ОСОБА_1, але заперечують, що спадкодавиця на момент укладання заповіту мала психічні розлади зі здоровям, і тому заповіт треба визнати недійсним. Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що її дядько ОСОБА_1 був тричі одружений, тому постійно не проживав з матірю, став проживати постійно останні роки перед смертю її бабусі ОСОБА_8 Він там нічого не будував, все робив дідусь. Чотири роки тому вона приїхали із Запоріжжя з двома дітьми до своєї бабусі ОСОБА_8, яка зареєструвала їх та дозволила їм проживати у своєму будинку. Відносини між ними були гарні. Щорічно вона та її матір, яка є дочкою ОСОБА_8, возили бабусю в Запорізьку лікарню на обстеження. Восени 2015 року бабуся знову знаходилася в лікарні міста Запоріжжя десять днів, після чого її мати забрала бабусю до себе в м. Запоріжжя. На квартирі був складений заповіт з виїзним нотаріусом. При складанні заповіту вона не була присутня, оскільки знаходилася в смт. Кирилівка, знає про це зі слів матері. З січня 2017 року по 23 березня 2017 року вона разом з матірю, потижнево піклувалися про бабусю, міняли їй памперси, годували її, а дядьки в цей час дивилися телевізор. Після того, як померла бабуся, всіма фінансовими питаннями по її похованню займалася сама. Разом з чоловіком їздили домовлятися за кафе, в ритуальне бюро. Дядьки тільки допомогли прибирати на подвірї. Чоловік бабусі не звертався до нотаріуса з метою прийняття спадщини.

В судовому засіданні третя особа,яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 не заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що позивач ОСОБА_1 є його рідним братом та сином померлої ОСОБА_8 Все дитинство він був з матірю, вона весь час хворіла. Потім він проживав окремо від матері. З 2007 року він проживав разом з матірю. Вона часто забувала. Їх мати часто перебувала в Запоріжжі у лікарні на консультації, та восени їздила в лікарню в м. Запоріжжя. Зять ОСОБА_15, чоловік онуки, забирав бабусю попутно в м. Запоріжжя. В лікарні лежала самостійно, її ніхто не доглядав. Восени 2015 року була в лікарні в м. Запоріжжі, до літа 2016 року. З 2016 році їх мати була лежачою та потребувала сторонньої допомоги. До лікарні матір возив ОСОБА_15, так як в нього був автомобіль. Він з братом ОСОБА_1 свою матір в лікарню не возили, так як працювали, і в них немає автомобіля. Стосунки з матірю були нормальними. Матір на обліку у психіатра не перебувала. Коли був складений заповіт йому не відомо.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, їх представників, свідків, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні,обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині вимог встановлення факту родинних відносин:

Під час судового засідання було з'ясовано, що правопис прізвища позивача відрізняється від правопису прізвища його матері, а саме: в паспорті позивача серії СА 019765 виданого Якимівським РВ УМВС України 20.07.1995 року в графі прізвище зазначено ОСОБА_1 (а.с.3), але при цьому правопис прізвища його матері був здійснений як ОСОБА_8. В свідоцтві про народження серії ІІ-ЖС №393501 виданого Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області 18.09.1980 року прізвище батька та матері були записані російською мовою: батько -ОСОБА_12, мати - ОСОБА_13 (а.с.6). В інших документах правопис прізвища позивача зазначався неоднаково. Так у свідоцтві про восьмирічну освіту серії Л №563994 від 17.06.1975 року (а.с.107) прізвище зазначено як ОСОБА_8, саме такий правопис прізвища здійснений і в атестаті про закінчення професійно-технічного училища №7056 від 26.08.1977 року (а.с.105), у посвідченні тракториста-машиніста третього класу серії ВР №039034 від 26.08.1977 року (а.с.104), а також у свідоцтві про загальнообов'язкове державне страхування № від 07.02.2003 року (а.с.103). Однак в паспорті громадянина України серії СА 019765, виданого Якимівським РВ УМВС України 20.07.1995 року, (а.с.3) та в паспорті для виїзду за кордон №АХ833368 , виданого 11.09.2003 року (а.с.102), прізвище позивача зазначено, як ОСОБА_13. Крім того, правопис прізвища його рідного брата в паспорті серії СВ914196, виданого Якимівським РВ УМВС України (а.с.43,44) здійснений, як ОСОБА_5. Неоднаковий правопис прізвища позивача та прізвища його матері створює певні юридичні наслідки та впливає на його право на отримання спадщини від померлої. Дані обставини визнаються відповідачкою та третьою особою,яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору,ОСОБА_16 Таким чином,обставини стосовно встановлення факту родинних відносин визнаються відповідачем,третью особою,не підлягають доказуванню,оскільки у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Що стосується вимог стосовно визнання заповіту недійсним, дані позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 23 березня 2017 року у віці 78 років померла ОСОБА_8П, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 серії І-ЖС №376770 (а.с.7). на день смерті гр. ОСОБА_17 проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Петровського),будинок 35 Якимівського району Запорізької області. Разом з померлою були зареєстровані та проживали ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_5, ОСОБА_3І та її малолітні діти ОСОБА_19, ОСОБА_20 Це підтверджується довідкою виконавчого комітету Кирилівської селищної ради від 01.08.2017 року (а.с.35) та поясненнями сторін в судовому засіданні.

15.09.2015 року гр. ОСОБА_8 на момент складання заповіту станом на 15.09.2015 року, розуміючи значення своїх дій та керуючи ними, маючи повну цивільну дієздатність, склала заповіт, згідно якого все її майно, яке буде належати їй на день смерті, вона заповідає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт був складений о 9 годині 20 хвилин у двох примірниках, кожен з яких підписано заповідачем на дому за адресою АДРЕСА_1. Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 15.09.2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 2447 (а.с.39). Як вбачається з спадкової справи № 174/2017 (а.с.21,35,42,47) після її смерті відкрилася спадщина на будинок № 35 по вул. Центральній (Петровського) в смт. Кирилівка.

Позивач та третя особа ОСОБА_16 постійно стверджували, що мати змолоду хворіла. Це підтверджується медичними картками стаціонарно хворої ОСОБА_21 за період з 2001 по 2015 роки,які були направлені до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (а.с.200,203) з метою проведення судово-психіатричної експертизи померлої ОСОБА_21 Згідно виписного епікризу і/б №2950 хірургічного відділення міської клінічної лікарні №2 м. Запоріжжя, ОСОБА_8 знаходилася на лікуванні з 01.09.2015 року по 09.09.2015 року з діагнозом Хронічний геморой. Крововилив. Хронічний коліт (а.с.154).Таким чином, за станом здоров*я ОСОБА_21 не могла прибути в приміщення нотаріуса для складання заповіту. У зв*язку з чим заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 на дому за адресою: АДРЕСА_1, що не суперечить вимогам ч.2 глави 1 розділу 1 Порядку

вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №150 від 02.04.2018 року, ОСОБА_8, яка померла 23.03.2017 року на момент складання заповіту станом на 15.09.2015 року виявляла ознаки органічного ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба) без психічних розладів, отже вона могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.205-211).

Свідок Свідок ОСОБА_22 пояснив, що він приїхав у 1987 році до своєї матері жити. Він постійно бачив ОСОБА_23 та ОСОБА_1, що вони проживають по сусідству. Що їх мати казала по поводу розподілу будинку він нічого не знає. Їх мати була нормальною жінкою, останній час постійно хворіла. Ірина проживала там останні 5 років. Він ходив до них у гості. Він не знає, чим хворіла їх мати та які таблетки пила. За декілька місяців до смерті вона була лежачою.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що вона знає родину ОСОБА_1, так як є сусідами, їй відомо, що заповіт склали на ОСОБА_3, вони жили постійно разом. Померлу ОСОБА_8 вона знала, так як дружили сімями. Вона постійно хворіла на серце та була розсіяною. Вона весь час хвилювалася за хлопців, казала, як помре на кого залишаться хлопці. У хлопців були свої сімї, були одружені та потім розійшлися. Бабуся готувала їсти. Як вона себе обслуговувала вона не знає. Дочка возила її в лікарню в м. Запоріжжя, коли їй було погано. Сергій харчувався окремо, а ОСОБА_23 разом з нею. Останній час бабуся була лежачою. Доглядали за нею всі, і дочка, і онука, і сини.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що вона особисто знала ОСОБА_26, яка підтримувала дружні стосунки з її матірю. ОСОБА_8 часто хворіла, наскільки їй відомо у неї був тиск. Вона була адекватною жінкою. Коли до неї приїхала ОСОБА_27 вона туди не ходила. Також їй відомо, що ОСОБА_26 лежала в лікарні у м. Запоріжжі, її туди возила донька ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що їй відомо, що існує заповіт на онуку ОСОБА_26. В неї було троє дітей та вона сильно хворіла і їй було тяжко говорити. Вона казала, що дуже переживала, щоб діти не залишилися без кутка, особливо переймалася за сином ОСОБА_28. За нею ніхто не доглядав, вона себе обслуговувала сама. При ній не було неадекватних поступків зі сторони бабусі. Вона їздила до Запоріжжя в лікарню та дочка її звідти забирала. Взимку 2016 - 2017 року вона їздила на перевірку по пухлинам. ОСОБА_3 проживала з ними спільно останні 3 4 роки.

Таким чином, пояснення свідків,відповідача ОСОБА_3 узгоджуються з висновком судово-психітаричної померлої ОСОБА_21 №150 від 02.04.2018 року, що ОСОБА_21 була без психічних розладів, могла розуміти значення своїх дій і керувати ними

Покази свідків,медичні документи,які були витребувані судом на вимогу позивача, висновки судово-психітаричної експертизи,проведеною за клопотанням позивача з метою встановлення психічного стану померлої в момент складання заповіту, зазначені позивачем, як докази в обґрунтування своїх вимог, навпаки спростовують обставини,викладені позивачем стосовно того, що на момент укладання заповіту волевиявлення матері не було вільним і не відповідала її волі.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатностю. Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті ОСОБА_29 до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач не надав доказів того, що на час укладання заповіту мати внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та (або)керувати ними.

Позивач та третя особа ОСОБА_16 вказують на те, що при житті мати хвилювалася, щоб після її смерті вони не залишилися без житла.І тому на їх думку,вона повинна була скласти заповіт на їх користь. Але ці їх пояснення, а також пояснення свідка ОСОБА_24,ОСОБА_27 стосовно того, на «кого залишаться хлопці» є припущенням того, що померла ОСОБА_21 мала намір скласти заповіт на користь позивача, а доказування відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про відсутність обставин,які викладені позивачем в обгрунтування своїх вимог.

Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

В той же час, жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Суд прийшов до висновку, що заповіт, який був зроблений ОСОБА_8 15.09.2015 року, та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 відповідав вимогам статей 1233,1234,1247,1248,1257 ЦПК України. Позивач не довів ті обставини, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Керуючись ст.ст. 76,77,78,79,80,81,82, 263,264,265,319 ЦПК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, ст.ст. 202,203,204,209,1233,1234,1247,1248, 1257 ЦК України, суд

вирішив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_8, яка померла 23.03.2017 року, є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_5 про визнання заповіту, укладеного 15.09.2015 року ОСОБА_8 на імя ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_30, зареєстрованого в реєстрі за № 2447, недійсним.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: