Ухвала

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 756/4700/15-ц

провадження № 61-11035св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та є законним представником неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

треті особи: ОСОБА_3, яка діє в свої інтересах та є законним представником неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, Приватне підприємство «Нива-В.Ш.»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року у складі судді Кричиної А. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва 02 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та є законним представником неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа -Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, виселення та позбавлення її права користування квартирою.

Позов мотивовано тим, що 23 березня 2012 року філія 10 Приватного підприємства «Нива-В. Ш.» проводила прилюдні торги, на яких вона придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1. 18 травня 2012 року вона отримала свідоцтво про право власності на зазначену вище квартиру та 20 грудня 2012 року зареєструвала право власності в комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, відповідно до законодавства, що діяло на момент реєстрації квартири. Проте до теперішнього часу в квартирі проживають та зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Ці особи разом із ОСОБА_2 ігнорують її усні та письмові вимоги звільнити належну їй на праві власності квартиру та продовжують у ній проживати.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 та позбавити їх права користування вказаною квартирою, зобов'язати Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві зняти їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та є законним представником неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, Приватне підприємство «Нива В.Ш.», про визнання недійсним договору, укладеного в результаті проведення прилюдних торгів.

Позов мотивовано тим, що лише з позовної заяви ОСОБА_1 йому стало відомо про реалізацію спірної квартири, яка належить йому та його сім'ї, з прилюдних торгів 23 березня 2012 року для погашення заборгованості перед ПАТ «Украсоцбанк». Вважає продаж квартири незаконним, оскільки в зазначеній квартирі проживали та були зареєстровані неповнолітні діти, продаж відбувся без дозволу органу опіки та піклування. Вважає, що вказаний правочин є недійсний відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив поновити строк звернення до суду з позовом, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 23 березня 2012 року між Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві та ОСОБА_1, застосувати реституцію та повернути сторони договору у первісний стан відносно спірної квартири.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Виселено з квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та позбавлено їх права користування на вказану квартиру.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, районний суд виходив із того, що ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що процедура проведення прилюдних торгів не була дотримана. Неповнолітні діти: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не є співвласниками спірної квартири. Відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), не передбачено необхідності отримання дозволу органу опіки та піклування на проведення прилюдних торгів. ОСОБА_1, як власнику квартири АДРЕСА_5, чиняться перешкоди з боку відповідачів у володінні та користуванні належним їй на праві власності майном.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва 02 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що підстави для визнання прилюдних торгів недійсними відсутні, прилюдні торги з реалізації належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_5 відбулись з дотриманням встановленого законом порядку. Оскільки право власності на спірну квартиру перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_1, то ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є такими, що втратили право користування спірною квартирою, та підлягають виселенню.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і просив скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не в повній мірі з'ясували обставини справи, не дали належної оцінки всім доказам. Заявник посилався на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що висновок Служби у справах дітей Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації в матеріалах справи відсутній. Крім того, виселення зі спірної квартири ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є порушенням статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», а також частини 3 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

У січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1, в якому вона просила залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України. Зазначала, що ОСОБА_2 є власником п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_6, а також 1/4 частини квартири АДРЕСА_7.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

28 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у даній справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 753/12729/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 753/12729/15-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_11, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення і вселення.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 13 червня 2018 року свідчить, що формування єдиної правозастосовчої практики потребує однакового застосування положень статей 40 Закону України «Про іпотеку», 109 ЖК УРСР, 391 ЦК України.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 756/4700/15-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 753/12729/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 756/4700/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в свої інтересах та є законним представником неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, виселення та позбавлення права користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_3, яка діє в свої інтересах та є законним представником неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, Приватне підприємство «Ніва В.Ш.», про визнання недійсним договору, укладеного в результаті проведення прилюдних торгів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва 02 листопада 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 753/12729/15-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_11, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення і вселення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк