Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/248/18
Провадження № 2/670/190/18
УХВАЛА

05 липня 2018 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Потапова О.О.

з участю секретаря Корчової А.І.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа - Віньковецька районна державна адміністрація, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати за нею ОСОБА_1 03.08.1973 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 26.11.2007 року на спадкове майно: домоволодіння, що розташоване за адресою вул. Центральна, 2 с. Покутниці Віньковецького району Хмельницької області; земельну ділянку площею 1.65 та цільове призначення якої товарне сільськогосподарське виробництво, яка знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, посвідченої державним актом серії ЯГ № 403972 виданим 23.04.2007 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 41.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29.11.2007 року померла ОСОБА_3. На час смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (бувша Леніна), 2, Віньковецького району Хмельницької області.

Після смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами (домоволодіння), яке розташоване за адресою: с. Покутинці, вул. Центральна, буд. 2 Віньковецького району Хмельницької області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1.65 га, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради.

Вона прийняла спадщину відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем у спадковому будинку.

Враховуючи відсутність спадкоємців за законом першої-третьої черг, відповідно до ст. 1264 ЦК України, вона має право на спадкування за законом у четверту чергу, оскільки більше пяти років проживала із спадкодавцем однією сімєю.

10.12.1996 року ОСОБА_3 був складений заповіт, в якому все належне їй майно вона заповіла позивачці. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 20 та посвідчений секретарем виконкому Покутиненької сільської ради.

Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно і за неможливості документально підтвердити факт родинних відносин із спадкодавцем.

У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, справу слухати без участі сторони позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Віньковецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, подав клопотання яким просив справу розглядати буз представника сільської ради, проти позовних вимог не заперечував.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, подав відзив, яким просив відмовити в задоволені позову з підстав того, що Головне управління Держгеокадастру не є розпорядником земель колективної власності та не здійснювали діяльності з порушення законних прав позивача, пропущенням трирічного строку позовної давності.

Представник третьої Віньковецької РДА в судове засідання не зявився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в силу ст. 223 ч. 3 ЦПК України справа розглянута без участі представника третьої особи.

Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України , суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.

У звязку з неявкою у судове засідання учасників, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 29.11.2007 року померла ОСОБА_3 (свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 079832 видане ОСОБА_2 сільською радою, актовий запис № 21). На час смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (бувша Леніна), 2 Віньковецького району Хмельницької області (довідка ОСОБА_2 сільської ради № 74 від 16.02.2018 року ОСОБА_2).

Після смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами (домоволодіння), яке розташоване за вказаною адресою в с. Покутинці. Воно належало померлій на праві особистої власності, про що стверджує довідка КП «БТІ» Віньковецької райради Хмельницької обл. від 05.03.2018р. № 1-814 та технічний паспорт.

Також в спадковій масі є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,65 га, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради, посвідчена державним актом серії ЯГ № 403972.

10.12.1996 року ОСОБА_3 був складений заповіт, в якому все належне їй майно вона заповіла позивачці. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 20 та посвідчений секретарем виконкому Покутиненької сільської ради. Позивач вступила у спадкові права на підставі до ч. 3 ст. 1268 ЦК України як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем.

Реалізувати свої спадкові права вона не може через те, що нотаріус, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння та земельну ділянку відмовив їй постановою № 105/02-31 від 30.03.2017року у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Дублікати державних актів на право власності на земельні ділянки не виготовляються. Згідно інформаційної довідки з технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) № 31-22-0.20-258/104-18 від 07.03.2018 відділу у Віньковецьому районі ГУ Держгеокадастру у хмельницькій області та інформаційної довідки № 31-22-0.20-257/104-18 від 07.03.2018 відділу у Віньковецьому районі ГУ Держгеокадастру у хмельницькій області, дубліката державного акту спадкодавець є власником земельної ділянки площею 1,65 га, яка знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, і посвідчена державним актом серії ЯГ № 403972 виданим 23.04.2007 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 41.

Позивач не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Факт втрати правовстановлюючих документів спадкодавцем підтверджується оголошенням у пресі в газеті Сільські новини № 11 від 16 березня 2018 року.

Згідно витягу з по господарської книги (довідка № 73 ОСОБА_2 сільської ради від 16.02.2018 року) онука ОСОБА_1 являлась членом сімї ОСОБА_4Н і проживала на її погосподарському номері по вул. Леніна, 2 в с. Покутинці.

При вирішенні спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного, позивач довела підстави та предмет позову, тому за нею, відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України слід визнати право на домоволодіння та земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради.

Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Із довідки сільської ради слідує, що на момент смерті спадкодавця третя особа з ними не проживала, тому не вступила у права на спадкове майно і невизнання нею позову судом не приймаються.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

З наведених підстав Державний акт серії ЯГ № 403972 виданий 23.04.2007 р. на ім'я ОСОБА_3 на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації підлягав би визнанню недійсним, проте така вимоги не ставиться позивачем, а суд обмежений в цьому в силу ст.13 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.1223, 1268 ЦК України, ст. ст. 12-13, 19, 141, 258-259, 265, 280-281, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 29.11.2007 року, право власності на:

- земельну ділянку кадастровий номер :05:008:0069 площею 1,65 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Віньковецького району Хмельницької області,

- домоволодіння, що розташоване за адресою вул. Центральна, 2 с. Покутниці Віньковецького району Хмельницької області.

Право власності на нерухоме майно набувається з моменту його державної реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, протягом 30 днів після отримання копії цього рішення через Віньковецький районний суд до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя О.О. Потапов