Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 644/10384/16-ц

провадження № 61-16127св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року у складі судді: Кругової С. С.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 січня 2018 року позовні вимоги задоволені. Вселено ОСОБА_1, проживаючого АДРЕСА_2, в квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 січня 2018 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_2 повернута без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що апеляційна скарга подана з порушенням порядку її подання - безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Разом із тим до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги слід подавати за правилами, що діяли до набрання чинності редакції кодексу від 15 грудня 2017 року, тобто через суд першої інстанції.

У березні ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року, в якій просить оскаржене рішення скасувати і передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційна скарга подана за правилами, які визначені статтею 355 ЦПК України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Крім того вказує, що підпункт 14.5 пункту 14 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, на який посилається суд в оскарженій ухвалі, відсутній.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2018 року справа призначена до судового розгляду.

Колегія приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

При поверненні апеляційної скарги без розгляду апеляційний суд вказав, що апеляційна скарга подана з порушенням порядку її подання - безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Разом із тим до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги слід подавати за правилами, що діяли до набрання чинності редакції кодексу від 15 грудня 2017 року, тобто через суд першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Згідно статті 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Об'єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 514/134/17 зроблено висновок, що особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд. Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, що б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, яке визначене статтею 355 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.

Тому висновок апеляційного суду заснований на помилковому тлумаченні підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України. Таким чином, при поверненні апеляційної скарги без розгляду, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати і направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року скасувати.

Передати справу № 644/10384/16-ц до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат