Справа №461/4109/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення ідеальних часток в праві сумісно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення ідеальних часток в праві сумісно.

В обгрунтовання заявленого позову позивач покликається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 02 січня 2002 року, виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, ОСОБА_1 разом з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приватизували на праві приватної спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, загальна площа вказаної квартири становить 50,40 кв.м. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1. ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно, в тому числі належну йому частину у вищевказаній квартирі заповів позивачу. У визначений законом строк позивач прийняла спадщину, проте видати свідоцтво про право власності у спадковому майні нотаріус не зміг, оскільки ОСОБА_3 відмовляється з'явитись до нотаріуса для визначення ідеальних часток у спільному майні.

Ухвалою судді від 06.06.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено її судовий розгляд.

Позивач в судове засідання не прибула подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задоволити.

ОСОБА_2 подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечила та просила його задоволити.

ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 02 січня 2002 року, виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, ОСОБА_1 разом з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приватизували на праві приватної спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1. (а.с.5)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.8)

Відповідно до заповіту від 07 серпня 2012 року ОСОБА_4 все своє майно в тому числі належну йому частину квартири АДРЕСА_1 заповів своїй доньці - ОСОБА_1. (а.с.9)

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, з метою реалізації позивачем своїх майнових прав, виникла необхідність у визначені часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Як зазначено у п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визначити за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за кожним із них по 1/4 частини у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 11.07.2018

Суддя Л.М. Городецька