КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/596/18
Провадження №2/319/271/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ходька В.М., за участі секретаря судового засідання Сіляєвої Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Більмак, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить снягнути з ОСОБА_2 борг на свою користь в сумі 9 650,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за договором позики оформленого борговою розпискою від 05.02.2015 року, взяла у позивача в борг 11 350 грн., які вона зобов'язалася повернути протягом 3 років. Вказану суму боргу відповідач погасила лише частково, а саме 14.07.2015 року 900 грн., 15.09.2015 року 700 грн., 28.01.2017 року 100 грн., залишок боргу склав 9 650,00 грн., яку в добровільному порядку вона сплатити не бажає, що спонукало ОСОБА_1 звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 04.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 03.07.2018 року, в якому оголошувалась перерва за клопотанням позивача для надання оригіналу розписки до 12.07.2018 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, пояснила, що борг у відповідача виник коли та працювала в неї як в приватного підприємця, потім вони дійшли згоди оформити цей борг як позику на три роки, склавши боргову розписку. В подальшому, за їхньою з відповідачем домовленістю, вказаний борг двічі погашався іншою особою, а саме 14.07.2015 року в сумі 900 грн., 15.09.2015 року в сумі 700 грн., також відповідач 28.01.2017 року особисто погасила 100 грн. Повернення коштів відбувалося готівкою, про що позивач робив відповідні помітки на оригіналі розписки.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що боргові зобов'язання вона погасила повністю, але жодних доказів в підтвердження вказаних обставин надати не може і не хоче, визнала факт оформлення боргу борговою розпискою, факти сплати коштів у розмірах та в дати вказані в позові вона не може ані підтвердити ані спростувати, просила відмовити в задоволені позову.

Дослідивши подані сторонами документи та заслухавши їх усні пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно розписки (а.с.8), ОСОБА_2 05.02.2015 року взяла в борг у ОСОБА_1 11 350 грн., які зобовязалася повернути протягом трьох років, що також визнали учасники справи, в нижній частині вказаної розписки містяться записи про погашення боргу трьома платежами, а саме 14.07.2015 року 900 грн., 15.09.2015 року 700 грн., 28.01.2017 року 100 грн., і вказано залишок боргу на 01.03.2018 року в сумі 9 650,00 грн.

Відповідно до ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

За змістом ст.ст.202, 203, 207, 208, 218 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодексу. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошової суми із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не було жодним чином доведено що вона борг погасила, при цьому, ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог надала відповідний оригінал розписки, складений відповідачем про те, що вона зобов'язується повернути борг у визначений строк, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 9 650,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В АЛ И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: вул. Чкалова, 95, с.Сміле, Більмацького району, Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: вул. Зоряна, 57А, смт. Більмак, Більмацького району, Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики у розмірі 9 650,00 грн., а також судові витрати в сумі 704,80 грн., а всього 10 354 (десять тисяч триста пятдесят чотири) грн. 80 коп..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Ходько