Справа № 357/5150/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 14.05.2018 року мотивуючи тим, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2017 року відповідач ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою було встановлено, що 30.05.2017 року о 19:00 год. відповідач в с. Блощинці на автодорозі м. Біла Церква м. Узин, керуючи автомобілем марки Шкода, не врахувавши дорожню обстановку при виїзді з другорядної дороги на головну дорогу, не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення. В результаті автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями відповідач порушив п.п.10.2, 2.3. ПДР України. На момент ДТП він, ОСОБА_1, керував автомобілем на підставі довіреності від 27.05.2017 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно висновку № 129 від 20.06.2017 року розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля склав 25994,04 грн. Згідно із листом МТСБ було прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування та витрат на проведення експертизи у розмірі 25312,20 грн., яка ним отримана. В результаті ДТП йому також було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він пережив психічне потрясіння в момент ДТП та після нього, змінився звичайний спосіб життя, оскільки необхідно було зявлятись до правоохоронних та судових органів, не мав можливості використовувати автомобіль для поїздок для власних потреб. Також, працюючи ветеринарним лікарем в ТДВ «Синявське» він використовував автомобіль для поїздок на роботу до відділку «Камянка» та маючи сімю і двох дітей використовував автомобіль для потреб сімї. Він не має можливості користуватись транспортним засобом тривалий час. Вказані обставини значною мірою вплинули на його психічний стан та спокійну атмосферу у родині, тому просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн. та судові витрати у справі в розмірі 4762,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_3, в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, відзив з доказами в підтвердження заперечень не подав та пояснив, що дійсно з його вини сталась ДТП 30.05.2017 року, він керував автомобілем Шкода, а позивач - автомобілем НОМЕР_1. Постановою суду його визнано винним та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу, який він сплатив разом із судовим збором в розмірі 11300, 00 грн., та позбавлення права керування транспортним засобом на один рік. МТСБ сплатило позивачу матеріальні збитки завдані внаслідок вказаної ДТП. Моральну шкоду не визнає, оскільки після ДТП він пропонував позивачу протягом 4 днів відремонтувати автомобіль та за кожен день простою автомобіля сплачувати по 2500,00 грн., однак позивач відмовився від такої пропозиції. На той момент він мав 10 000,00 грн. і мав можливість відремонтувати автомобіль.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1, ч.4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що 30.05.2017 року о 19:00 год. відповідач ОСОБА_2 в с. Блощинці на автодорозі м. Біла Церква м. Узин, керуючи автомобілем марки Шкода, не врахувавши дорожню обстановку при виїзді з другорядної дороги на головну дорогу, не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі, чим порушив п.п.10.2, 2.3. ПДР України, в результаті автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу та позбавлення керування транспортним засобом строком на один рік. На момент ДТП позивач ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_2 на підставі довіреності від 27.05.2017 року, виданої ОСОБА_4 позивачу, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 936529. Згідно висновку № 129 від 20.06.2017 року розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля НОМЕР_1 склав 25994,04 грн.

Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи ( а.с. 5-8) та визнаються сторонами. Отже, виходячи з наведеного, вказана ДТП мала місце з вини відповідача ОСОБА_2.

Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, саме ОСОБА_2, з вини якого сталася дана ДТП, є відповідальним за спричинену позивачу в результаті ДТП шкоду.

З матеріалів справи ( а.с. 7-8) вбачається, що матеріальну шкоду завдану внаслідок вказаної ДТП було відшкодовано позивачу ОСОБА_5 ( транспортним) страховим бюро ( МТСБУ) в розмірі 25312,20 грн.

Позивач звертаючи до суду з даним позовом до відповідача просить в судовому порядку відшкодувати йому завдану внаслідок ДТП моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 50 000, грн. В підтвердження моральної шкоди позивачем додано до позову докази: довідку ТОВ «Синявське» від 04.04.2018 року за № 42 ( а.с. 9) з якої вбачається, що він з 09.11.2015 року працює в ТДВ «Синявське» на посаді ветлікаря СТФ відділок Камянка; з 17.09.2004 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 та має дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач в підтвердження заперечень проти позову не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, в судовому засіданні зазначив, що після ДТП пропонував в добровільному порядку відремонтувати автомобіль позивачу та сплатити кошти за період ремонту транспортного засобу, як відшкодування її простою, що не заперечував позивач.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України. моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що позивачу неправомірними діями відповідача, які полягають в скоєнні ДТП , спричинена моральна шкода, позивач зазнав душевних страждань у звязку з пошкодженням майна, він тривалий час був змушений чекати відшкодування збитку в добровільному порядку, витратив для цього час, порушився звичний для нього ритм життя, крім того, все це потребувало додаткових матеріальних затрат та моральних зусиль.

Суд даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи ступінь вини відповідача та його ставлення до скоєного правопорушення, глибину душевних страждань позивача, які мають тривалий характер, обумовлений негативними змінами психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, зумовлють зміни у життєвому укладі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., що на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за рахунок відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 952, 40 грн. з розрахунку: 1762,00 грн. ( судовий збір а.с.1 ) + 3000,00 грн. витрати на правову допомогу ( а.с. 13, 26-28) = 4762,00 грн. х 10000,00 грн. ( сума розміру позовних вимог задоволених судом) / 50000,00 грн. ( сума розміру позовних вимог заявлених позивачем).

Керуючись ст.ст. 15,16,23, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 76 81, 141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає за адресою: 09165, Київська область, Білоцерківський район, с. Остійки, вул. Героїв України ( Жовтнева), будинок № 139, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований та проживає за адресою: 09600, Київська область, смт. Рокитне, вул. Ігоря Зінича, 57, моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо транспортної пригоди, в розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати у справі в розмірі 952, 40 грн., всього 10952,40 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя:ОСОБА_9