ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/1185/17

провадження № 22-ц/781/662/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Голованя А.М., Чельник О.І.,

при секретарі Демешко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда в складі судді Панфілової А.В. від 23 січня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору від 06.10.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначив, що в звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань, відповідач має заборгованість станом на 31.01.2017 року в розмірі 31 521,98 грн., з яких: 3296,94 грн. - заборгованість за кредитом; 23 347,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1477,24 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3296 грн. 94 коп. та 649 грн. 53 коп. - судового збору. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а також на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків, комісії та неустойки, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог. Зокрема, вказує, що відповідач, підписавши анкету заяву, підтвердив свою згоду на те, що заява разом із з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Процедура укладення даного договору не передбачає підписання позичальником стандартних ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, а факт ознайомлення з цими Умовами позичальників засвідчується відповідними записами та їх підписами у заяві. Крім того, відповідач не оспорював укладений між ними кредитний договір, розрахунок заборгованості не спростовував.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.10.2008 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви, у якій вказано, що вона разом з Памяткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. /а.с.8/.

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 31.01.2017р., розмір заборгованість ОСОБА_1 за договором № б/н від 06.10.2008 року становить - 31521,98 грн., з яких: заборгованість по кредиту -3296,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 23347, 80 грн., заборгованість по пені та комісії 2900 грн. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1477, 24 грн. /а.с.4-7/.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що додані до позовної заяви ОСОБА_2 та правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, а тому не можуть свідчити про те, що він був ознайомлений саме з цими Умовами при укладенні договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Виходячи з викладеного, надані позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між ними договору, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України вони не підписані позичальником, тому висновок суду першої інстанції про безпідставність та недоведеність банком вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів є правильним та відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12.07.2018 року.

Головуючий:

Судді: