Справа № 211/1437/18
Провадження № 2/211/1222/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 липня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

у відсутність:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 Криворізької міської ради

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Криворізької міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до суду з вказаним позовом, вказавши, що 06 березня 2004 року вона купила у відповідача ОСОБА_3 житловий будинок по вул. Ольховська, буд. № 24 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зазначений договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі № 454. Вищезазначений договір зареєстровано вКП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в реєстрі прав власності на нерухоме майно в книзі: 199-32, номер запису: 43272.

Незважаючи на ту обставину, що купівля-продаж житлового будинку, проводилась сторонами у законний спосіб, земельна ділянка площею 0,0852 га, яка надана для обслуговування вказаного житлового будинку до цього часу належить батьку відповідача ОСОБА_6.

08 лютого 2018 року, позивачу ОСОБА_1 видано рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Посилаючись на перехід до неї права власності щодо вказаної земельної ділянки із придбанням житлового будинку, на обслуговування якого вказана ділянка була передана у власність, а також неможливість підтвердження своїх прав в позасудовому порядку, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0852 га, розташовану за адресою: вул. Ольховська, буд. № 24 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Довгинцівському районі, яка належала ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 579/1 від 1.12.1996 р. № 308 11.06.1997 р.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 до суду не з`явилися, представник ОСОБА_2 надавав заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача ОСОБА_1, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, про слухання справи повідомлявся.

Представник відповідачам - ОСОБА_4 Криворізької міської ради Дніпропетровської області до суду не з`явився, про слухання справи повідомлялись.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, 06 березня 2004 року посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 придбала житловий з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Ольховська, буд. № 24 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 7).

29.04.2004 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» була проведена реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за позивачем, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3470154 (а.с. 8).

Водночас, земельна ділянка площею 0,0852 га, яка надана для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд не зазначена предметом договору-купівлі продажу.

Згідно листа відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області від 29.05.2018 року № 9-4-0.22-408/105-18 земельна ділянка площею 0,0852 га, що розташована на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Довгинцівському районі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ольховська, 24, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель належить ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП, виданого на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 579/1 від 11.12.96 р., № 308 від 11.06.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 09.09.1997 року за № 2198. Інформація про земельну ділянку ОСОБА_1 до Державного земельного кадастру (Національної кадастрової системи) не внесена.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо нікчемності чи визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним в порядку визначеному чинним законодавством.

Підстави, з яких позивач була змушена звернутись до суду із цим позовом підтверджується рішенням Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області для надання ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, що посвідчує її право власності на земельну ділянку (а.с. 9).

Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виникли відносини щодо визнання права власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку без зміни цільового призначення та існує причина, яка перешкоджає встановити це право у позасудовому порядку.

Так, згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 березня 2004 р.), право власності на землю гарантується Конституцією України.

Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 120 ЗК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 березня 2004 р.), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Разом з тим, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, як і у даному випадку, слід враховувати наступне.

Відповідно до положень ст. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість.

Вищевказана позиція також висловлена в постановах Верховного Суду України від 12.10.2016р. у справах за № 6-2225цс16 та № 6-2099цс16.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 1статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Враховуючи наведене вище, що за даними правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку її власником до цього часу рахується ОСОБА_1, положення ст. 120 ЗК України, ст. 377, 381 ЦК України, набуття позивачем права власності на житловий будинок, для обслуговування якого передана у власність спірна земельна ділянка, що позивачем вичерпано можливість в адміністративному порядку доведення своїх прав стосовно спірного нерухомого майна (земельної ділянки) як власника, а відтак, за положеннями ст. 16 ЦК України її право підлягає захисту судом.

Керуючись ст.ст. 12,13, 19, 76-81, 258-259, 264-265, 354-355ЦПК України, суд,-ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Криворізької міської ради Дніпропетровської області та ОСОБА_3, про визнання права власності на земельну ділянку, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 0,0852 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Довгинцівському районі, яка належала ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_2, на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 579/1 від 11.12.1996; № 308 11.06.1997року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2198.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_8