Постанова

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа № 348/1779/15-ц

провадження № 61-17959св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 року у складі судді Мелінишин Г. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпунктів 4, 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області (далі - УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області

від 26 жовтня 2015 року (у складі судді Вінтоняк М. Б.) у задоволенні позову УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, у жовтні

2015 року УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2015 року апеляційну скаргу УПФУ в Надвірнянському районі

Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2015 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

У січні 2017 року Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Надвірнянське ОУПФУ

Івано-Франківської області) повторно оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та заявило клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого

2017 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено на підставі статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що скаржник пропустив річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини другої статті 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду України на цілі, не передбачені цим Законом, тому у період з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2016 року Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області у зв'язку з відсутністю коштів на сплату судового збору було позбавлено можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

18 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської областіпідлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Апеляційний суд встановив, що рішенням Надвірнянського районного суду від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову УПФ України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, УПФ України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області оскаржило його вперше в апеляційному порядку 27 жовтня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2015 року апеляційну скаргу УПФ України в Надвірнянському районі

Івано-Франківської області визнано неподаною та повернуто скаржнику на підставі статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою).

27 січня 2017 року Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області повторно звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого

2017 року у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за апеляційною скаргою Надвірнянського ОУПФУ

Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2015 року відмовлено на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що з моменту проголошення рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2015 року до повторного звернення Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області із апеляційною скаргою (січень 2017 року) пройшло майже два роки, а тому незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження Надвірнянським ОУПФУ Івано-Франківської області у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, а в разі його помилкового відкриття - закрити.

Проте такий висновок апеляційного суду не відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з частиною першою статті 218 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) рішення суду або його вступна та резолютивна частини проголошуються негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції порушив вказану норму процесуального права.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою), якщо апеляційні скарги подаються відповідно до частини першої статті 45 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) у випадках, встановлених законом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження через сплив річного строку, передбаченого абзацом 3 частини третьої статті 297 ЦПК України

(у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою), апеляційний суд не врахував, що у даній справі Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області є стороною у справі, а не бере участь у справі з метою захисту прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів відповідно до частини першої статті 45 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою). Отже, застосування судом в даній справі положень абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України

(у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) є помилковим. За таких обставин, право Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області на апеляційне оскарження регулюється загальними положеннями про апеляційне оскарження з правом подавати клопотання про поновлення пропущеного строку, тощо.

Судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду (статті 13 ЦПК України, в редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою).

Апеляційний суд зазначеного не врахував та, відмовивши у відкритті апеляційного провадження без належних правових підстав, порушив права Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Враховуючи вказане наявні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали апеляційного суду із направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого

2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська