провадження № 6/752/355/18
УХВАЛА

27.06.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

при секретарі Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи, зацікавлені особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», боржник ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Д.А. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з поданням, в якому просила постановити ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язанню виконавчому провадженню № 55556813 щодо виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» заборгованості у розмірі 10 334 081,75 грн.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 55556813 щодо виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» заборгованості у розмірі 10 334 081,75 грн. та судового збору у розмірі 3219 грн. Державний виконавець зазначає, що з дня набрання судовим рішенням законної сили, боржник не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості та з метою виконання судового рішення, що свідчить про свідоме ухилення боржника від його виконання.

У поданні державний виконавець просила розглянути подання у її відсутність.

Зацікавлені особи у судове засідання не з'явились, з невідомих для суду причин, про день та час розгляду подання повідомлені судом у встановленому процесуальним законом порядку.

Вивчивши подання, матеріали, долучені до подання, суд прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 12.02.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2601/13227/12 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» заборгованості у розмірі 10 334 081,75 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. від 17.01.2018 року відкрито виконавче провадження № 55556813 з примусового виконання виконавчого листа № 2601/13227/12, виданого 12.02.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва.

За змістом положень ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

Державний виконавець в обґрунтування свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення вказує у поданні на обставини неодноразового перетину кордону України після у період часу з 03.04.2013 року по 14.06.2017 року.

Однак, суд відкидає вказані доводи державного виконавця, з огляду на ту обставину, що виконавче провадження з примусового виконання судового рішення відкрито у січні 2018 року, а відтак обставини виїзду боржника за кордон до відкриття виконавчого провадження не можуть бути прийняті судом до уваги як доказ свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а також приймаючи до уваги, що додані до подання матеріали виконавчого провадження, не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, зокрема, що останній свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань, суд надходить до висновку, що подання є недостатньо обґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 441ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд -

у х в а л и в:

Подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи, зацікавлені особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», боржник ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 27.06.2018 року.

Суддя: