Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/276/18

Провадження №2/377/158/18

10 липня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Маряхіної І.В., за відсутністю учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визначення розміру спадкової частки, -

УСТАНОВИВ:

10 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності у жилому приміщенні - квартирі АДРЕСА_4 що залишилася як спадок після смерті чоловіка позивача ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Києві, складає 1/3 частину даного жилого приміщення.

Позовні вимоги вони обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер чоловік позивача ОСОБА_4. Під час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_3, народила сина ОСОБА_3, онука позивача. На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Чорнобильська ЧАЕС», від 08 липня 1998 року, на склад сім'ї: позивач ОСОБА_1, її чоловік - ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2, було передано у спільну сумісну власність жиле приміщення у вигляді двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. В подальшому за договором дарування, посвідченим Славутицькою міською державної нотаріальної конторою Київської області 26 листопада 2001 року за № 6015, дочка позивача ОСОБА_2 подарувала належну їй частку у праві спільної сумісної власності на дану квартиру своєму сину ОСОБА_3. За договором міни, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області 14 грудня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6309, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та їх онук ОСОБА_3, в замін своєї квартири отримали у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_5 17 грудня 2001 року їх право на спільну сумісну власність на даний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 181/1. В подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 23.04.2002 року № 237 на ім'я чоловіка позивача ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку за вищевказаною адресою, для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, на підтвердження чого був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3. Після смерті чоловіка позивача залишилось спадкове майно у вигляді належної йому частки у праві спільної сумісної власності у квартирі за адресою: АДРЕСА_2. 28 квітня 2018 року на підставі заяви позивача державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було відкрито спадкову справу на спадщину ОСОБА_4, номер у спадковому реєстрі 62352739, номер у нотаріуса 32/2018, на підтвердження чого позивачу було надано Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 51754285. Дочка позивача та померлого ОСОБА_4 ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини позивачу було надано відповідь про неможливість вчинення цих дій без визначення спадкової частки ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності, що спонукало її звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач та третя особа не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позов визнала та просила задовольнити .

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно договору міни від 14 грудня 2001 року ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 обміняли належну їм на праві сумісної власності двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_6 належну ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.11).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 23.04.2002 року № 237, вказана земельна ділянка площею 0,0828 га, розташована за адресою: АДРЕСА_7 передана у приватну власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд (а.с.12).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5, виданого 04 жовтня 1969 року міським бюро РАЦС м. В.Волочек Калинінської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зареєстрували 04 жовтня 1969 року шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_4, дружині - ОСОБА_8

Факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 року підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим ІНФОРМАЦІЯ_6 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.9).

28 квітня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 32/2018 ( а.с. 49-57).

Як видно із матеріалів спадкової справи № 32/2017, ОСОБА_4 заповіту не залишав. Отже, його спадкоємцями по закону першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України являється його дружина ОСОБА_1, дочка - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого знаходиться в спадковій справі, та копією свідоцтва про укладення шлюбу( а.с. 54).

Відповідно до листа завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори № 275/02-14 від 03.05.2018 року в зв'язку із тим, що не визначена частка померлого ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на нерухоме майно, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку (а.с.14).

Таким чином, оформити належним чином спадщину позивач не має можливості, оскільки під час набуття жилого приміщення у приватну власність за договором міни не був визначений розмір часток кожного із співвласників, в тому числі і ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності у жилому приміщенні - квартирі АДРЕСА_2 що залишилася як спадок після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Києві, складає 1/3 частину даного жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 340 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності у жилому приміщенні - квартирі АДРЕСА_2 що залишилася як спадок після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Києві, складає 1/3 частину даного жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2, судові витрати по оплаті судового збору в сумі 352,40 гривень.

Управлінню державної казначейської служби України в м.Славутичі Київської області повернути ОСОБА_1 352, 40 гривень сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції відділення «Славутич» Чернігівського РУ ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 07.05.2018 року, оригінал якої зберігається в матеріалах даної цивільної справи № 377/276/18, Провадження № 2/377/158/18.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ф. Теремецька