Справа № 161/9681/17
Провадження № 2-п/161/31/18
У Х В А Л А

18 червня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/9681/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та одноразової суми коштів на утримання батька, за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року ухваленим у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та одноразової суми коштів на утримання батька, позовну заяву було задоволено частково.

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Просить суд переглянути заочне рішення від 14 грудня 2017 року та розглянути справу в загальному порядку з підстав, викладених в заяві.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. Заявник та представник заявника, кожен зокрема, подали до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та її представника. Розгляд заяви проводиться у відсутності сторін, так як неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 287 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року ухваленим у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та одноразової суми коштів на утримання батька, позовну заяву було задоволено частково.

Судом при розгляді заяви встановлено, що справу було призначено до судового розгляду на 14.40 годин 05 жовтня 2017 року (а.с. 45). Відповідачу було направлено повідомлення про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с. 45), що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 46).

05 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи було відкладено на 11.20 годин 14 грудня 2017 року (а.с. 48). На адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено повідомлення про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с. 49), що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 50).

14 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

З метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, вимог ЦПК України щодо строків розгляду цивільних справ, суд зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи.

При цьому, судом не приймається до уваги твердження заявника про те, що він був позбавлений можливості зявитись в судове засідання, призначене на 11.20 годин 14 грудня 2017 року. Оскільки, як вбачається з письмових матеріалів справи, про вказане судове засідання відповідач ОСОБА_2 був повідомлений завчасно, а саме 12 жовтня 2017 року (а.с. 50). Тобто, за два місяці до дати призначеного судового засідання. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не надав жодних доказів на підтвердження того, що його представник дійсно був зайнятий в іншому судовому процесі. А тому за таких обставин, суд визнає причини неявки ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 14.40 годин 05 жовтня 2017 року та 11.20 годин 14 грудня 2017 року неповажними.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Крім того, як вбачається із змісту заяви про перегляд заочного рішення та доданих до неї письмових матеріалів, що ОСОБА_2 не надав жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявник, якому було достовірно відомо про перебування в провадженні суду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та одноразової суми коштів на утримання батька, в судове засідання не зявився без поважних причин. Заявник не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у справі, оскільки йому було достовірно відомо про розгляд вказаної справи в суді. Однак небажання надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, давало суду право при ухваленні рішення при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідало вимогам ст. 224 ЦПК України (ЦПК України в редакції, станом на день розгляду цивільної справи та ухвалення рішення суду). Крім того, заявник до заяви про перегляд заочного рішення суду взагалі не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_2 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Ковтуненко