провадження №2/243/2012/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2018 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
Секретаря судового засідання Міхєй В.Ю.
Представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Словянська, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_2
до ОСОБА_3,
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_4 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. У червні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами № 53 по вулиці Тениста у м. Словянську Донецької області, на підставі договору купівлі продажу від 20.09.2004 року.
У вказаному житловому будинку також як член сімї зареєстрована сестра його дружини ОСОБА_3, яка з жовтня 2006 року не мешкає у будинку. Вказує, що він несе витрати на сплату комунальних послух, та не має змоги оформити субсидію, у звязку із цим вимушений звернутися до суду.
Просить суд, визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будовами та спорудами № 53, по вулиці Тениста у м. Словянську Донецької області.
2. Представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі ордеру серії АА № 110363 від 11.05.2018 року (а.с.12), в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві,просила задовольнити позовну заяву ОСОБА_2 у повному обсязі.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
3. Позивач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом із позовною заявою надав заяву про розгляд справи без його участі, довіряє ведення своєї справи адвокату ОСОБА_1 Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.4)
4.Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Оскільки відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
5. Ухвалою суду від 27.06.2018 року по справі проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.19).
6. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
6. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарчо побутовими спорудами під № 53 по вулиці Тениста (колишня Якіра) у м. Словянську Донецької області, належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі продажу будинку від 20.09.2004 року, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого у реєстрі за № 3384 (а.с.5).
Вказане підтверджується Витягом з державного реєстру правочинів № 126583 (а.с.6-7)
7. Згідно домової книги для прописки громадян, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, будинк № 53, з 2006 року (а.с.8-9).
8. Відповідно до акту № 217 від 10.05.2018 року, який складений керівником комітету мікрорайону «Северний», ОСОБА_3 за адресою: . Словянськ, вулиця Тениста, будинк № 53, не мешкає з 2006 року, її особистих речей у будинку не має (а.с.10).
V. Оцінка Суду.
9. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
10. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини" використовує також практику Європейського суду як джерело права.
11. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
12. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").
13. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.
При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).
14. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
15. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
16. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
17. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2 ст. 5 Господарського кодексу України).
18. Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором.
19. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України).
20. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
21. Відповідно вимог закону, зокрема ст. 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
22. Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що він є сусідом ОСОБА_2 з 2006 року. ОСОБА_3 це сестра дружини позивача, вона не мешкає у будинку № 53 по вулиці Тениста у м. Словянську з 2006 року, не сплачує комунальні послуги та її особистих речей у будинку не має.
24. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 надав акт № 217 від 10.05.2018 року, який складений керівником комітету мікрорайону «Северний», та з якого слідує, що ОСОБА_3 за адресою: м. Словянськ, вулиця Тениста, будинок № 53, не мешкає з 2006 року, її особистих речей у будинку не має (а.с.10).
25. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що строк, передбачений ч. 2 ст. 405 ЦК України, що передбачає втрачання права користування житлом члена сімї, на момент подання заяви до суду вже сплинув, відповідач у спірному будинку не мешкає, тому наявні підстави для визнання відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням.
26. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
25. Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 319, 386, 391,396, 405 ЦК України, ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком з господарчо побутовими спорудами № 53 по вул. Тениста (колишня Якіра) у м. Словянську, Донецької області.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_7