Справа № 361/5746/16-ц
Провадження № 2/361/119/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 про усунення спадкоємців від права на спадщину за законом,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 про усунення спадкоємців від права на спадщину за законом.

Позивач зазначав, що він разом з батьками ОСОБА_5, ОСОБА_6, рідним братом ОСОБА_4 зареєстровані та проживали однією сім'є у приватному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2.

На подвір'ї вказаного будинку в іншій його частині також постійно проживав його дідусь ОСОБА_7, якому належали на праві особистої власності будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1.

23 вересня 1989 року дідусь ОСОБА_7 за життя подарував батьку позивача ОСОБА_5 2/5 частини жилого будинку без надвірних будівель, уклавши договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Лазарєвою В.П.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_7 помер у віці 85 років, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 689 та видано свідоцтво про смерть Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права та обов'язки ОСОБА_7, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: майнові права та майно, яке належало йому на праві власності: житловий будинок - «А-1», з надвірними будівлями та спорудами: сарай - «П», прибудова до сараю - «б1», «б2», вбиральня - «Е», «Є», погріб - «В», колодязь - «К», огорожа - «N», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на власності на будинок.

За життя, ОСОБА_7 склав заповіт, як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті на свого сина ОСОБА_5 та внучку ОСОБА_2, яка являється донькою його другого сина ОСОБА_9, проте у 2014 році ОСОБА_7 скасував даний заповіт, а тому спадкування його всіх прав та обов'язків здійснюється за законом в порядку черговості.

Таким чином, син спадкодавця ОСОБА_5 мав право на спадкування за законом у першу чергу, але ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис за № 929 від 02 листопада 2015 року та відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1.

Другий син спадкодавця ОСОБА_9 помер у 2000 році, який за життя проживав за адресою: АДРЕСА_2.

За життя ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який був укладений 09.06.1979 р. у відділі записів актів громадянського стану Броварської міськради Київської області, актовий запис за № 197. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті дідуся ОСОБА_7 його син ОСОБА_5, який постійно проживав разом з ним у одному будинку фактично успадкував всі майнові права, які належали спадкодавцю за життя, але не встиг оформити відповідні документи, бо помер.

В зв'язку з цим позивач разом з рідним братом ОСОБА_4 звернулися до Броварської міської державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини.

Проте, їм стало відомо, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася також їхня двоюрідна сестра ОСОБА_2, оскільки вона також є внучкою спадкодавця дідуся ОСОБА_7

Вважає, що відповідача ОСОБА_2, як спадкоємця, необхідно усунути від права на спадкування за законом, в останні роки свого життя спадкодавець дідусь ОСОБА_7 скаржився на стан свого здоров'я. За декілька років до смерті систематично хворів у зв'язку з чим перебував під наглядом сімейного лікаря, так як не міг пересуватися навіть по будинку без сторонньої допомоги та догляду, був тривалий час прикутим до ліжка.

Таким чином, починаючи з 2013 року та по день смерті дідуся його стан здоров'я з року в рік все більш погіршувався, виникло також ряд інших захворювань, постійно виникали ускладнення від захворювань, що змушувало по декілька разів на місяць звертатися до сімейного лікаря, про що можуть підтвердити сусіди, а також записи в амбулаторній картці хворого ОСОБА_7

Догляд за тяжко хворим ОСОБА_7 здійснював позивач, а також його батько ОСОБА_5 і мама ОСОБА_6, та несли майнові витрати на утримання по догляду за дідусем, вчиняли всі необхідні дії щодо його догляду, матеріального забезпечення, придбання ліків, та інше.

Натомість, його внучка ОСОБА_2 з 2013 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року, в період часу якого здоров'я ОСОБА_7 поступово погіршувалося, жодного разу не запропонувала своєї допомоги, не надала жодної копійки на його лікування та утримання, не з'являлася його провідати і не поцікавилась про його стан здоров'я.

Таким чином, відповідач не надавала матеріальної допомоги ОСОБА_7 в той час коли він перебував у тяжкому стані та потребував лікування як стаціонарного так і амбулаторного, не надавала йому допомоги по догляду в період повної непрацездатності, не відвідувала та не цікавилась про стан його здоров'я, не приймала участі у похованні спадкодавця ОСОБА_7

Посилаючись на викладене, просив суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, до складу якої ввійшли всі його права та обов'язки, які існували на момент його смерті, відкритої після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та є її дідусем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_11 позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. направили до суду листа про розгляд справи у відсутність представника (а.с.120,215).

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що була невісткою спадкодавця ОСОБА_7, який після смерті його дружини, спочатку заповідав право власності на житловий будинок її чоловіку своєму синові ОСОБА_5, а потім відповідач ОСОБА_2 вмовила дідуся переписати заповіт на неї, бо вона буде доглядати його до смерті. Відповідач принесла дідові їсти всього один раз, ніхто його не годував, тому він прийшов до свідка, яка останні три роки його годувала і доглядала за ним, прибирала, купувала йому ліки, оскільки дідусь два роки дуже хворів, втратив зір і потребував сторонньої допомоги. Відповідач з сім'єю проживала неподалік, ходила на роботу, а її чоловік був вдома. За дідусем доглядала свідок та її сини, так як син дідуся, її чоловік ОСОБА_5, також хворів і потребував догляду. Відповідач на похорони дідуся не приїхала, участі в похованні не приймала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона є хрещеною мамою відповідача ОСОБА_2, сусідка, з родиною знайома з 1977 року. Дідусь ОСОБА_7 з бабусею проживали разом із сім'єю сина ОСОБА_13, до дідуся з бабусею прийшла жити відповідач, проте, жила недовго. Після смерті бабусі, дідусю допомагали невістка ОСОБА_6 та її діти, а після смерті ОСОБА_5, їхнього батька, вони доглядали за дідусем ОСОБА_7, який останні два роки дуже хворів, осліп. Відповідач за дідом не доглядала, участі в його похованні не приймала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що є сусідкою, живе коло родини ОСОБА_7 з самого початку їхнього будівництва. Коли з дідом та бабою проживала відповідач, то вона нічого по господарству не робила. Коли дідусь став потребувати сторонньої допомоги, за ним доглядали син ОСОБА_13, його дружина та їхні діти. Відповідач участі в похованні дідуся не приймала, на похорони не прийшла.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що відповідач за дідусем ОСОБА_7 не доглядала, він мав поганий стан здоров'я, на вулицю майже не виходив, за ним доглядали син ОСОБА_13, невістка ОСОБА_6 та їхні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Похованням діда займався онук ОСОБА_1, відповідача свідок не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що є сусідкою, знає відповідача 5 років, коли вона вийшла на роботу, дідусь покликав її до себе жити, казав, що заповість їй половину житлового будинку. ОСОБА_2 оплачувала комунальні послуги, купувала продукти харчування, проте, жити в будинку не могла, оскільки мала погані відносини з дядьком, внаслідок чого постійно виникали сварки. Дідусь, з власної ініціативи, в 2012 році разом з відповідачем їздили до нотаріуса для складання заповіту на відповідача. Потім дідусь мав поганий стан здоров'я, відповідач носила дідові їсти, провідувала його, за спадкодавцем доглядав син ОСОБА_13, який наказав діду забрати у відповідача документи на будинок. Сім'я ОСОБА_5 сказали, що не хочуть бачити відповідача на похоронах діда, допомоги її не потребують.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що є сусідом, син спадкодавця ОСОБА_7 ОСОБА_16 проживав деякий час з батьками, але були постійні сварки, тому він виїхав, потім з дідом проживала відповідач ОСОБА_2, дід не хотів, щоб вона виїжджала, проте, його син ОСОБА_13 вживав спиртні напої, вчиняв сварки та виживав відповідача. Ні син ОСОБА_13, ні його діти ОСОБА_16 та ОСОБА_4 не доглядали за дідом, останні вели аморальний спосіб життя, вживали наркотичні речовини. Будинок будував дідусь, відповідач зробила ремонт лише в своїй кімнаті. За дідом ніхто не доглядав, його тихо похоронили, що ніхто й не знав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що він є лікарем, за адресою: АДРЕСА_1, був 3-4 рази, перший раз виїжджав до бабусі, інші - до діда. Останній час стан здоров'я дідуся був важкий, він майже не ходив, або ходив на милицях, потребував сторонньої допомоги. Син померлого проживав разом з ним, були присутні невістка та онуки.

Вислухавши сторони, їх представників, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

В силу вимог ст.1216 та ст.1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України, передбачено право на спадкування, яке відповідно, мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, дідусь позивача ОСОБА_1 і третьої особи ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, повторно виданого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 04 серпня 2016 року (а.с.11), після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно листа приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Єлістратової С.В. №17/01-16 від 04 травня 2018 року, нею посвідчувалися два заповіти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживав за адресою: АДРЕСА_1: - 14 березня 2006 року за реєстровим №1608, - 26 квітня 2012 року за реєстровим №1167. Заповітом від 26 квітня 2012 року ОСОБА_7 скасував заповіт від 14 березня 2006 року. Заявою, справжність підпису на якій нею засвідчена 16 травня 2012 року за реєстровим №1386, ОСОБА_7 скасував обидва заповіти (а.с.216).

Таким чином, на належне йому майно, ОСОБА_7 заповіту не залишив, тобто, спадкування, в даному випадку, відбуватиметься за законом.

Як передбачено ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Підстави усунення від права на спадкування передбачено ст. 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її частини третьої, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Позивач ОСОБА_1, вважаючи, що його двоюрідна сестра відповідач ОСОБА_2 ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання дідуся, в період, коли він перебував у безпорадному стані через свій похилий вік та погане здоров'я, побажав усунути її від права на спадкування, шляхом пред'явлення даного позову, мотивуючи свої вимоги тим, що внучка не дбала про нього та не допомагала його утримувати, а навпаки, переїхала проживати в інше місце, перестала із ним спілкуватися (провідувати), та матеріально підтримувати, тобто ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, в зв'язку із чим, вважає, що є всі підстави для усунення її від права на спадкування.

Однак, дані твердження позивача, в процесі розгляду справи не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до ч.5 та ч.6 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Тобто, в судовому засіданні повинно бути чітко доведено те, що спадкоємець ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проте, в судовому засіданні було вислухано сторін та допитано свідків, які дали суперечливі покази, а тому чітко встановити факт ухиляння спадкоємця відповідача ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_7, судом не є можливим.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позовні вимоги про усунення від права на спадкування ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1222, 1223, 1224, 1258 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 про усунення спадкоємців від права на спадщину за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський