Справа № 345/4203/17
Провадження № 22-ц/779/875/2018
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Калуського міськрайонного суду в складі судді Кардаш О.І., ухвалене 23 січня 2018 року в м. Калуші Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 15 березня 2006 року між сторонами укладено шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дочка ОСОБА_4. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 3 березня 2016 року шлюб розірвано, дочку залишено їй на виховання. Вказувала, що відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає. Посилаючись на ці обставини, з урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 23 січня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3В аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 8 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу звернуто до негайного виконання.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому судом враховано, що ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу та пенсію по інвалідності, інших утриманців не має, ніде не працює.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 16 травня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

У апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру аліментів судом не враховано стану здоров'я та матеріального становища ОСОБА_1 Разом з тим, він визнаний недієздатним, є інвалідом І групи та потребує сторонньої допомоги. Розмір його пенсії становить 1452 грн, будь-якої соціальної допомоги він не отримує, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду. Вказані кошти є незначними та необхідні для догляду за ОСОБА_1, придбання йому ліків, їжі, одягу тощо.

На думку апелянта, судом також не враховано положення ст. 181 СК України щодо призначення дитині тимчасової державної допомоги у випадку, якщо батьки не мають можливості її утримувати.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не подала.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Встановлено, й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

При цьому апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції правильно з'ясовано, що сторони з 15 березня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Калуського міськрайонного суду від 3 березня 2016 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка цим же рішенням залишена на вихованні матері, з нею і проживає (а.с. 3,4).

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано недієздатним та призначено ОСОБА_2 його опікуном (а.с.19-21).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №772524 від 11.08.2017 року ОСОБА_1 з 01.08.2017 року встановлено 1 групу «А» інвалідності довічно. Також зазначено про потребу постійного стороннього догляду (а.с.22).

З долученої до заяви про перегляд заочного рішення довідки з УПФУ в м. Сєвєродонецьку №399 від 5 лютого 2018 року вбачається, що відповідач отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам І групи у розмірі 1452,00 грн (а.с.54).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

При цьому визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. У такому випадку аліменти стягуються з їхньої пенсії або іншого доходу на загальних підставах.

Як передбачено ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.8 цієї статті).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що утримання дитини являється, насамперед, обов'язком її батьків. Держава несе субсидіарний (додатковий) обов'язок щодо надання дитині матеріального забезпечення, який може виконуватися різними способами. Одним із таких способів є призначення тимчасової державної матеріальної допомоги дитині у випадках, коли батьки не мають можливості утримувати дитину.

Відповідно до п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22 лютого 2006 року N 189 (із змінами та доповненнями) тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обов'язок ОСОБА_1 утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів місцевим судом було враховано стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який є інвалідом І групи, ніде не працює. Тому доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 23 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин