Номер провадження: 22-ц/785/3842/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Калараша А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.

Одночасно із позовом, ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить дану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити заявнику у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції при постановленні ухвали норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Задовольняючи заяву позивача про накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли спірні відносини і не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання майбутнього рішення суду.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним.

Відповідно до ч.1-2 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є спростування недостовірної інформації, яка порушує честь, гідность та ділову репутацію позивача, а також стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.

Згідно витягу з реєстра вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1.

При таких обставинах вимога позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2В.є видом забезпечення позову співмірним заявленим вимогам.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не переконався, що між сторонами виник спір та вжив заходи забезпечення позову арешт нерухомого майна, який не є співмірним заявленим вимогам є неспроможними, оскільки суперечать матеріалам справи і не спростовують правильність висновку суду про задоволення заяви про забезпечення позову.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд не переконався чи дійсно існує загроза відчуження відповідачем спірного майна, оскільки забезпечення позову має за мету до вирішення справи по суті усунути саму можливість відчужити предмет спору і тим самим утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

У разі подання відповідного позову про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням, зазначеним у частині першій цієї статті, відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову, здійснюється в першу чергу за рахунок коштів зустрічного забезпечення.

Тобто, законодавець зобовязуючи розглядати заяви про забезпечення позову у стислі строки, без можливості перевірки відомостей повідомлених позивачем, таким чином виходить з добросовісності дій сторони. Втім одночасно відповідачеві надається реальна процесуальна можливість заявити про відшкодування збитків у разі недобросовісних дій позивача щодо забезпечення позову в контексті заявленого ним вимог.

При цьому, ОСОБА_2 розяснюється, що вона в порядку ст.154 ЦПК України може звернутися до суду із заявою про застосування зустрічного забезпечення позову.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування ухвали, при вирішенні заяви про забезпечення позову не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.07.2018 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.А. Калараш

ОСОБА_5