Ухвала

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 766/2973/17-ц

провадження № 61-36856ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргуприватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 24 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2017 року у складі судді Прохоренко В. В., залишеним без змін постановою апеляційного суду Херсонської області від 24 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Кутурланової О. В., Майданіка В. В., Орловської Н. В., позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») щодо відмови здійснити на користь ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування. Зобов'язано ПрАТ «СК «Уніка» здійснити на користь ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «СК «Уніка», у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд касаційної інстанції вважає, що дана справа (позов про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії) є незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України та частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 24 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель