УХВАЛА

03 липня 2018 р. м. Кремінна

Справа № 2-799/11

Провадження № 4-с/414/6/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з ОСОБА_1,

стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, в обґрунтування якої послалася на наступні обставини.

15.11.2011 Кремінським районним судом Луганської області був виданий виконавчий лист № 2-799/11 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 23.09.2011 і до дати закінчення навчання, але не пізніше досягнення сином 23-річного віку.

На підставі цього виконавчого листа у Костянтинівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрито виконавче провадження № 30117039.

29.05.2018 заявник отримала постанову старшого державного виконавця Камуз В.В. про закінчення виконавчого провадження від 06.03.2018, з якою стягувач не згодна і вважає таке рішення незаконним і таким, що порушує її права.

Так, до теперішнього часу ОСОБА_2 у повній мірі не отримала аліменти, про що свідчить запис державного виконавця в оскаржуваній постанові, відповідно до якого борг зі сплати аліментів станом на 22.09.2016 складає 11920 грн, тобто рішення за виконавчим документом залишається невиконаним. Дійсно, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, але крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів, і в даному випадку така заборгованість має місце.

У звязку з цим ОСОБА_2 просила суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3. про закінчення виконавчого провадження № 30117039 від 06.03.2018 та повернути виконавчий лист у Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

У судовому засіданні ОСОБА_2 наполягала на задоволенні вказаних вимог та надала пояснення, аналогічні викладеним у її заяві.

Старший державний виконавець Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути скаргу за її відсутності. Також державний виконавець надала суду заперечення проти скарги, в яких зазначила, що вважає скаргу ОСОБА_2 необґрунтованою та просила відмовити в її задоволенні. Так, 28.11.2011 нею була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Під час проведення виконавчих дій направлялися запити до КП «Бюро технічної інвентаризації м. Костянтинівки», МРЕВ, Костянтинівської обєднаної державної податкової адміністрації, Пенсійного фонду України про наявність рухомого та нерухомого майна боржника та його доходів. 27.02.2014 з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем була винесена постанова про арешт рухомого майна, що належить боржнику. Крім того, 04.03.2014 державним виконавцем на адресу Костянтинівського МВ УМВС було направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 164 КК України, однак згідно з наданим висновком органу поліції ознаки складу відповідного злочину в його діях були відсутні. З відповідей Пенсійного фонду України від 12.01.2018 про осіб-боржників, які отримують пенсії, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформація стосовно боржника ОСОБА_4 була відсутня. 06.03.2018 державним виконавцем було винесено постанову про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, відомості щодо права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 також були відсутні. 06.03.2018 під час виходу за місцем проживання боржника, а саме за адресою: с. Ол. Калинове, вул. Донецька, 26 майна, яке належить боржнику та на яке можна звернути стягнення виявлено не було, про що було складено відповідний акт. Оскільки дитина досягла 23-річного віку, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.03.2018, копія якої була направлена стягувачу. Разом з тим, оскільки на момент винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження борг зі сплати аліментів складав 11920 грн, стягувач відповідно до Закон України «Про виконавче провадження» не позбавлений права на звернення до Костянтинівського МР ВДВС про стягнення зазначеної суми боргу у примусовому порядку. Таким чином, державним виконавцем було проведені всі необхідні виконавчі дії, передбачені діючим законодавством, для виконання рішення (а.с. 38-41).

Заслухавши стягувача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом Кремінського районного суду Луганської області № 2-799/11, виданого 15 листопада 2011 року за рішенням цього суду від 15.11.2011 про стягнення аліментів, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 23 вересня 2011 року та до закінчення навчання, але не пізніше 23-річного віку (а.с. 30).

28 листопада 2011 року заступником начальника ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 30117039 за виконавчим листом Кремінського районного суду Луганської області № 2-799 від 15.11.2011 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 300 грн щомісячно (а.с. 42).

04 березня 2011 року начальником ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було спрямовано подання на адресу начальника Костянтинівського МВ УМВС України в Донецькій області про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 164 ч. 1 КК України у звязку з ухиленням від добровільної сплати аліментів за рішенням суду, однак згідно з висновком працівника УІМ СОМ Костянтинівського РВ ГУМВС України в Донецькій області ст. лейтенанта міліції ОСОБА_7 склад відповідного кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 був відсутній, про що орган поліції своїми листами повідомив державного виконавця та стягувача (а.с. 44, 45, 46).

27 лютого 2014 постановою заступника начальника ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 у цьому виконавчому провадженні була винесена постанова про накладення арешту на все рухоме майно боржника ОСОБА_4 (а.с. 47, 48, 49).

Також постановою старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 у вказаному виконавчому провадженні було накладено арешт також на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 (а.с. 50, 51).

Разом з тим, з відповідей на запити державного виконавця до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України протягом 2015-2018 років стосовно боржника ОСОБА_4 вбачається, що відсутня жодна інформація про його працю за трудовими та цивільно-правовими договорами, останнє місце роботи, отримання ним пенсії, джерела отримання його доходів, номери відкритих рахунків (а.с. 52-63).

Відповідно до розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Камуз В.В., боржник ОСОБА_4 має заборгованість по аліментам станом на 22.09.2016 у сумі 11920 грн, при цьому боржник надав квитанції про сплату аліментів до ВДВС всього на суму 6300 грн (а.с. 64).

Згідно з актом старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного ВДВС ОСОБА_3 під час примусового виконання виконавчого листа № 2-799, виданого 15.11.2011 Кремінським районним судом Луганської області, було встановлено, що за вказаною у виконавчому листі адресою проживання ОСОБА_4 (Донецька область, Костянтинівський район, с. Олександро-Калинове, вул. Донецька, 26) майна, на яке можливо звернути стягнення та яке належить боржнику виявлено не було (а.с. 65).

06 березня 2018 року старшим державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного ВДВС ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження 30117039у звязку із досягненням 23-річного віку, при цьому у постанові зазначено, що борг зі сплати аліментів станом на 22.09.2016 складає 11920 грн (а.с. 67).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

У ч. 2 ст. 30 цього Закону зазначається, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а також обставини провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів на користь стягувача ОСОБА_2О, зокрема обставини та підстави закінчення цього провадження, суд дійшов висновку, що рішенням старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, а саме постановою про закінчення виконавчого провадження № 30117039, були порушені вимоги п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки зазначене виконавче провадження було закінчене за наявності заборгованості із стягнення відповідних платежів, про що прямо зазначається у відповідній постанові та що вбачається із матеріалів виконавчого провадження.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголосив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося б невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6. (справа «ІммобільяреСаффі» проти Італії», 22774/93, 28.07.1999, § 63; справа «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40.)

Оскільки на день винесення державним виконавцем Камуз В.В. постанови про закінчення виконавчого провадження існувала заборгованість по стягненню присуджених з боржника коштів, тобто рішення Кремінського районного суду Луганської області від 15.11.2011 у справі 2-799/11 фактично не виконано, постанова державного виконавця винесена з порушенням вимог, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому вимоги стягувача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження № 30117039 від 06.03.2018 за виконавчим листом Кремінського районного суду Луганської області № 2-799 від 15.11.2011.

В той же час, у ч. 1 ст. 5 ЦПК України наголошується, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Тобто, після отримання державним виконавцем судового рішення, за яким його постанову про закінчення виконавчого провадження було визнано протиправною та скасовано (до відповідного висновку дійшов суд у даному випадку), державний виконавець зобовязаний у визначений законом строк відновити виконавче провадження, про що повідомити стягувача, суд або орган (посадову особу), яким було повернути виконавчий документ, після чого останні, в свою чергу, у визначений законом строк, у звязку із відновленням виконавчого провадження, зобовязані предявити цей виконавчий лист до виконання.

Таким чином, стосовно вимоги стягувача повернути виконавчий лист у відділ ДВС, суд вважає, що вимоги заявника в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може обмежувати волю державного виконавця на майбутнє, крім того, суд обєктивно не має можливості встановити наперед, чи будуть порушуватися державним виконавцем права стягувача в цій частині та відповідно чи потребуватимуть вони судовому захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 258-262, 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного 1відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження № 30117039 від 06.03.2018 за виконавчим листом Кремінського районного суду Луганської області № 2-799 від 15.11.2011.

У задоволенні вимог скарги в частині повернення виконавчого листа Костянтинівському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для повного та фактичного виконання відмовити.

Повний текст ухвали складено 06 липня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали до Апеляційного суду Луганської області через Кремінський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Безкровний