П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2018 року місто Київ

справа № 755 /16863/17

апеляційне провадження № 22-ц/796/5003/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря Коцюрби Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Шевченко В.М. від 19 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка ВіталіяВолодимировича, ОСОБА_3, заступника керівника апарату - начальника управління по роботі з персоналом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Стекленьової ТетяниАнатоліївни, Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ритуальна служба Спеціалізованого підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконним та скасування подання щодо укладення контракту, визнання незаконним та скасування контракту, визнання незаконним перебування на посаді та неправомірними виконання обов'язків, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року дії позивача ОСОБА_1 з подання декількох позовних заяв аналогічних тієї, у якій відкрито провадження у справі, визнано зловживанням процесуальними правами та залишено позовну заяву без розгляду на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про зловживання позивачем його процесуальними правами з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, оскільки пред'явлені ним позови мають різний предмет і підставу позову, відрізняються за суб'єктним складом учасників цивільних правовідносин, були пред'явлені у різний час та до різних місцевих судів міста Києва.

У червні 2018 року Ритуальна служба Спеціалізованого підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департамент економіки та

інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подали відзиви, в яких зазначали, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, а тому просили залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу до суду не подавали.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник Київського міського голови Кличка В.В. - Геркіял І.М. та представник Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Макеєнко О.Г. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що в липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. За наслідками розгляду вказаної справи,рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 7 червня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 18 січня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Окрім зазначеної справи, в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває об'єднана цивільна справа № 755/13211/17 за позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка В.В., керівника апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) БондаренкаВ.В., ОСОБА_9 про визнання незаконним та скасування подання на призначення директором ОСОБА_9, визнання незаконним та скасування розпорядження № 243, визнання незаконними та скасування контракту, додаткової угоди до контракту, визнання незаконним перебування на посаді директора, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та за позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка В.В., ОСОБА_9 про визнання незаконним та скасування подання про призначення директором ОСОБА_9, визнання незаконними та скасування контракту, додаткової угоди до контракту, наказу про звільнення та про поновлення на роботі.

Також, в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 761/43098/17 за позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови КличкаВ.В., ОСОБА_9 про визнання правочину недійсним та цивільна справа № 761/43073/17 за позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови КличкаВ.В про визнання незаконним додаткової угоди від 16 березня 2017 року, визнання незаконним подання від 19 грудня 2016 року, визнання незаконним перебування на посаді та неправомірним виконання обов'язків, скасування наказу від 16 червня 2015 року та поновлення на роботі.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Київського міського голови Кличка В.В., ОСОБА_3, заступника керівника апарату - начальника управління по роботі з персоналом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) СтекленьовоїТ.А., Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ритуальна служба Спеціалізованого підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконним та скасування подання щодо укладення контракту, визнання незаконним та скасування контракту, визнання незаконним перебування на

посаді та неправомірними виконання обов'язків, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Залишаючи зазначений позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що пред'явлені позовні вимоги вже були предметом судового розгляду, а подання позивачем інших аналогічних за змістом заяв про той самий предмет та з тих самих підстав у сукупності містять ознаки маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, що суперечить завданню цивільного судочинства, а тому визнаються судом зловживанням процесуальними правами, що, в свою чергу, є підставою для залишення позову без розгляду.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Цивільне судочинство - це форма реалізації судової влади, форма здійснення правосуддя в цивільних (в широкому розумінні) справах.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб'єктивне право має межі, оскільки суб'єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Так, цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами - це особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у діях (бездіяльності) учасника процесу, що суперечать завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

При цьому, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Зі змісту п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК Україниубачається, що зловживання процесуальними правами є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями шляхом подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

У такому випадку маніпуляція автоматизованим розподілом справ полягає у тому, що кожен з поданих «позовів - клонів» розподіляється на певного суддю (в межах юрисдикції одного суду) і позивач отримує право вибору головуючого судді у справі, тим самим нівелюючи основоположні принципи цивільного судочинства.

Ураховуючи той факт, що пред'явлені ОСОБА_1 позови були подані до різних місцевих суддів та у різний період часу, мають різний предмет і підставу позову, відрізняються за суб'єктним складом учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутня будь-яка можливість маніпуляції автоматизованим розподілом справ з боку позивача.

Крім того, слід зауважити, що норма права, закріплена у ст. 44 ЦПК України, яка містить застереження щодо залишення позову без розгляду з підстав зловживання процесуальними правами, була введена в дію Законом № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року та набрала чинності лише 15 грудня 2017 року, тобто після подання ОСОБА_1 зазначеної позовної заяви до Дніпровського районного суду міста Києва, що виключає можливість визнання дій позивача зловживанням своїми процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 6 липня 2018 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова