Ухвала

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 711/10560/15-ц

провадження № 61-1540ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2017 року у складі судді Скляренко В. М. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Храпка В. Д., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» (далі - ТОВ «ВНЗ «СУЕМ») про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 жовтня 2008 року він сплатив замість відповідача 250 290 грн за квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу, укладеним між відповідачем та ОСОБА_6 Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 31 жовтня 2012 року, стягнуто з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 250 290 грн за придбану квартиру. Вказаними судовими рішеннями установлено факт, що відповідач не виконав свого обов'язку за зобов'язанням від 02 жовтня 2008 року, так як раніше строку, визначеного контрактом від 01 жовтня 2008 року та зобов'язанням від 02 жовтня 2008 року, припинив свою роботу в ТОВ «ВНЗ «СУЕМ». Зазначив, що 13 листопада 2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у сумі 250 290 грн за придбану квартиру. 14 листопада 2015 року Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа. Відповідач у повній мірі сплатив на його користь заборгованість у сумі 250 290 грн лише 17 березня 2015 року. Вважає, що оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача 91 339,99 грн інфляційних втрат, 16 891,22 грн - 3 % річних від простроченої суми, а всього - 108 231,21 грн.

ОСОБА_5 проти позову заперечував та пояснив суду, що між сторонами у справі не існує грошових зобов'язань.

Суди неодноразово розглядали цю справу.

Останнім рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3% річних в сумі 16 891,22 грн, інфляційні втрати в сумі 80 894,39 грн. Вирішено питання судових витрат. Додатковим рішенням цього ж суду від 04 січня 2018 року вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існувало зобов'язання, яке є грошовим, а тому до спірних правовідносин підлягає застосування положення статті 625 ЦК України, оскільки ОСОБА_7 виконав зобов'язання повністю лише 17 березня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без зміни, суд апеляційної інстанції виходив із того, що зобов'язання відповідача, яке виникло на підставі укладеного 02 жовтня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 нотаріально посвідченого зобов'язання, а потім і рішення суду від 21 червня 2012 року, є грошовим і застосування статті 625 ЦК України до цих правовідносин є правомірним.

У грудні 2017 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що судом не наведено висновків та мотивів із яких убачалося, що саме нотаріально посвідчене зобов'язання укладене 02 жовтня 2008 року має природу грошового зобов'язання. Оскільки спірні правовідносин виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). ОСОБА_4 подано позов про стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних після повного фактичного виконання рішення, згідно з яким він повинен був сплатити кошти на користь позивача.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 686/21962/15-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду, за касаційною скаргою ОСОБА_10 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року.

Так, зі змісту оскаржуваного судового рішення у справі, яку передано на Велику Палату, вбачається, що аналіз висновку Верховного Суду України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 дозволяє стверджувати, що він не відповідає постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14. Відсутність доступного і розумного передбачуваного судового тлумачення частини другої статті 625 ЦК України призводить до порушень прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд виходив із наявності підстави, передбаченої підпунктом 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 686/21962/15-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 711/10560/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту», про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 686/21962/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик