Дата документу 15.06.2018
Справа № 334/3975/18
Провадження № 2-н/334/316/18
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

15 червня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Турбіна Т.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

- заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що дитина знаходиться на її повному утриманні та проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, заявник не надає жодного доказу, яким би було підтверджено факт проживання дитини разом з заявником.

Ознайомившись з матеріалами заяви, суддя дійшов висновку, що заявнику слід відмовити у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, тому заявнику слід відмовити у видачі судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 8, 9 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 163,165, 166 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення ухвали, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.