Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 686/11185/16-ц

провадження № 61-16993св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Перший відділ державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2012 року зобов'язано ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку АДРЕСА_1. На підставі цього рішення 18 березня 2013 року суд видав виконавчий лист, який направлено на виконання до Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Державний виконавець не організував виконання рішення відповідно до повноважень, наданих йому законом, і 18 листопада 2013 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2015 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Горбатюк Т. В., що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року, неправомірною; скасовано постанову державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 39176849); зобов'язано Перший міський відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції прийняти до виконання виконавчий лист № 2/2218/1508/2012, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 18 березня 2013 року, та виконати рішення суду.

Виконавче провадження було відновлено постановою державного виконавця від 27 квітня 2015 року.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 22 вересня 2015 року № 1057/04к за допущені порушення при виконанні рішення суду державному виконавцю Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції та начальнику цього відділу оголошено догану.

Рішення суду досі не виконано. Вважає, що такою бездіяльністю державного виконавця йому заподіяно моральну шкоду, оскільки він змушений добиватись виконання рішення суду більше трьох років, зазнає нервових стресів, погіршується його самопочуття, він змушений додатково витрачати свій час, звертатись до суду та змінювати усталений спосіб свого життя. До позивача змінилось ставлення його керівництва, яке вважає, що він є сутяжником, що, на його думку, заважає його професійному зростанню і роботі, впливає на його ділову репутацію.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у 3 000 грн, яку просив суд стягнути на свою користь з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунка, відкритого у Державній казначейській службі України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних ним обставин у позовній заяві та завданої йому моральної шкоди, її розміру, а також причинного зв'язку між цією шкодою та протиправною бездіяльністю державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунка Державної казначейської служби України. В решті вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що внаслідок бездіяльності державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, яка полягала у невиконанні у встановлений законом строк рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року, позивачу заподіяно моральну шкоду.

У березні 2017 року до суду надійшла касаційна скарга Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 не надав суду доказів, що підтверджували б заподіяння йому моральної шкоди.

Крім того, суд не встановив причинного зв'язку між бездіяльністю державного виконавця в ході виконання рішення суду та шкодою, завданою позивачу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року справу № 686/11185/16-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 686/11185/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд установив, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2015 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Горбатюк Т. В., що полягала у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року; скасовано постанову державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 39176849); зобов'язано Перший міський відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції прийняти до виконання виконавчий лист № 2/2218/1508/2012, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 18 березня 2013 року, та виконати рішення суду.

Постановою державного виконавця Вепрука М. М. від 27 квітня 2015 року виконавче провадження з приводу виконання вищезазначеного виконавчого листа (ВП № 39176849) відновлено.

Згідно з наказом начальника Головного управління юстиції у Хмельницькій області від 22 вересня 2015 року № 1037/04к державному виконавцю Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Вепруку М. М. за неналежне виконання посадових обов'язків та порушення вимог законодавства оголошено догану. Також оголошено догану ОСОБА_7, начальнику Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, за неналежний контроль.

Зі змісту цього наказу, зокрема, випливає, що з 29 квітня 2015 року по 26 серпня 2015 року державним виконавцем Вепруком М. М. не проведено жодних виконавчих дій, спрямованих на виконання вказаного рішення суду.

Відповідно до частини першої статі 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї частини 2 зазначеної статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності на підставі статті 1176 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільно-правового правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між ними.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що внаслідок бездіяльності державного виконавця, яка визнана неправомірною судовим рішенням, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у необхідності докладання ним додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не встановив причинного зв'язку між бездіяльністю державного виконавця в ході виконання рішення суду та моральною шкодою, завданою позивачу спростовуються ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2015 року та наказом начальника Головного управління юстиції у Хмельницькій області від 22 вересня 2015 року № 1037/04к.

Інші аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року, оскільки рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В.І. Крат

В. П.Курило