П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м. Київ

Справа № 753/4353/17

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/3894/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

за участю секретаря Лісовської А.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Леонтюк Л.К., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу та процентів за вкладом,

в с т а н о в и в :

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КС «Альянс Україна» про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу та процентів за вкладом. Зазначила, що 15 грудня 2008 року між Львівським відділенням КС «Альянс Україна», що діє від імені КС «Альянс Україна» в особі керівника західного департаменту ОСОБА_2 та членом кредитної спілки ОСОБА_3 було укладено договір №0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно умов якого сума внеску складає 66 170 грн. строком дії до 15 січня 2010 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вона є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться на депозитному рахунку. В день закінчення строку дії договору, вона звернулася із заявою до Львівського відділення КС «Альянс Україна» для перерахування внеску та нарахованих процентів на її поточний рахунок. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з КС «Альянс Україна» проценти за користування грошовим вкладом за період з 16 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року у розмірі 70 722,84 грн. Постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 повернуто виконавчий документ стягувачеві та зазначено про відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення. Оскільки проводилося часткове стягнення, залишок заборгованості складає 69 969, 11 грн. Ураховуючи викладене, на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 просила суд стягнути з КС «Альянс Україна» пеню за прострочення виконання зобов'язань з повернення вкладу та процентів за вкладом в розмірі 1 534 846,97 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, Закону України «Прокредитні спілки», п.3.5 Договору №0184-08д ЛВ 23с від 15.12.2008р. вона є правонаступником ОСОБА_3 як кредитора у зобов'язанні за Договором №0184-08д JIB 23с від 15.12.2008р. внаслідок спадкового правонаступництва. На даний час сторонами правовідносин за Договором №0184-08д ЛВ 23с від 15.12.2008р. є вона та КС «Альянс Україна». Внесок члена кредитної спілки, строк повернення якого настав15 січня 2010 року, був повернутий їй в повному обсязі лише 31 травня 2017 року. Судовими рішеннями, що набрали законної сили в аналогічних цивільних справах, в яких брали участь вона та КС «Альянс Україна», що й у даному позові, встановлено, що відносини між ними витікають з договору від 15.12.2008р. №0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а тому регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Отже вона, як споживач, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» має право на стягнення пені за прострочення надання відповідачем фінансової послуги.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року поновлено строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 та відкрито апеляційне провадження у справі за її скаргою (а.с.243-244).

В поданому відзиві на апеляційну скаргу, КС «Альянс Україна» посилалися на те, що ОСОБА_3 за життя з вимогою про стягнення пені не звертався, а тому, виходячи з положень ч. 2 ст. 1230 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 Крім того, зазначено, що на дані правовідносини не поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

В судовому засіданні 25.04.2018 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив її задовольнити.

В судове засідання 23.05.2018 року сторони не з'явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. КС «Альянс Україна» направило заяву про слухання справи без участі їх представника, просили апеляційну скаргу відхилити. ОСОБА_1 просила відкласти судовий розгляд у зв'язку з перебуванням її представника за межами Києва з поважних причин.

Ураховуючи, що представником позивача були надані пояснення щодо поданої апеляційної скарги в попередньому судовому засіданні, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе закінчити розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 грудня 2008 року між Львівським відділення КС «Альянс Україна», що діє від імені КС «Альянс Україна» в особі керівника Західного Департаменту, з одного боку та членом КС «Альянс Україна» ОСОБА_3 з другого боку було укладено договір № 0184 - 08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок .

Згідно п. 1.1 вищезазначеного договору закінченням строку, на який було залучено внесок члена кредитної спілки, є 15 січня 2010 року.

Розмір внеску на депозитному рахунку, що підлягав поверненню 15 січня 2010 року становив 66 170,00 грн. (п. 1. 2 Договору) (а. с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 13 серпня 2009 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 5-1627, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходиться у Львівському відділенні КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку (а.с.23).

15 січня 2010 року позивачка звернулася з заявою до Львівського відділення КС «Альянс Україна» та просила виплатити їй вклад та нараховані проценти шляхом безготівкового перерахування на її поточний рахунок в ПАТ «Брокбізнесбанк», але відповідач не повернув грошові кошти.

Заочним рішення Дарницького районного суд м. Києва від 10 червня 2011 року стягнуто з Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 внесок по депозитному рахунку у розмірі 58 570,00 грн., нараховані, але несплачені проценти у розмірі 5 100 грн. за договором № 0184 - 08д ЛВ 23с від 15 грудня 2008 року (а.с.24-25).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року стягнуто з Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 проценти за користування грошовим вкладом за період з 16 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року в розмірі 70 722,84 грн. (а.с.26-27).

Вказане рішення було пред'явлено ОСОБА_1 на виконання до Ленінського відділу ДВС Вінницького ГУЮ.

24 березня 2015 року державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Відповідно до постанови зазначено, що проводилося часткове стягнення, залишок заборгованості становить 69 969,11 грн. (т1, а.с.78).

В подальшому виконавчий лист №753/1355/14-ц, виданий 18.07.2014 року на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.04.2014 року стягувачем ОСОБА_1 декілька разів пред'являвся для виконання (т.1, а.с.79, 80).

Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_6 від 06.06.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/1355/14-ц, виданого 18.07.2014 року закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (сплата боргу у повному обсязі) (т.1, а.с.81).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу та процентів за вкладом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1230 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Положення ст. 1218 та ст. 1230 ЦК України співвідноситься між собою як загальне та спеціальне положення.

Таким чином, оскільки ч. 2 ст. 1230 ЦК України є спеціальною нормою, яка встановлює виникнення права на стягнення неустойки на користь спадкоємця - якщо вона присуджена спадкодавцю за його життя. ОСОБА_3 із позовом до суду про стягнення неустойки за життя не звертався, рішення суду про стягнення неустойки на його користь не ухвалювалося, а тому, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені в сумі за прострочення виконання зобов'язань з повернення вкладу та процентів за вкладом в розмірі 1 534 846, 97 грн.

Крім того, як було встановлено строк дії договору № 0184 - 08д ЛВ 23с від 15 грудня 2008 року закінчився, сума вкладу та проценти були стягнуті за судовим рішенням. На даний час сума вкладу ОСОБА_1 виплачена. Відтак, зобов'язання сторін із договірних трансформувалися у зобов'язання, пов'язані із виконанням рішення суду. За таких обставин, положення Закону України «Про захист прав споживачів» на дані правовідносини не поширюється.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на наявність у неї права на стягнення пені, як кредитора, оскільки такі посилання не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а є по суті міркуваннями скаржника щодо тлумачення норм чинного законодавства, якими регламентовано правовідносини у сфері зобов'язального та спадкового права.

Таким чином, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

Д.Р.Гаращенко