РІШЕННЯ

Іменем України

06.07.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

з участю секретаря Потюк В.М.

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в:

заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на що 25 червня 2017 року помер його батько ОСОБА_4, який був зареєстрований з 25.07.2003 року та постійно проживав по день смерті за адресою: м.Львів,вул. Д. Котка,буд.23. Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку №23 по вул. Д. Котка у м.Львові. Оскільки його батько був тяжко хворий та потребував постійного догляду та допомоги, тому він з 15.10.2005 року і на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем за місцем його реєстрації. Інших спадкоємців, які мають право на спадкування за законом в першу чергу не має, а заповіту його батьком складено не було. Однак приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, з підстав, що він не зареєстрований(не прописаний) за місцем постійного проживання спадкодавця та пропустив строк для прийняття спадщини. Встановлення даного факту необхідно йому для отримання свідоцтва про прийнятті спадщини, а тому він змушений звернутися з даною заявою до суд за захистом свого права та інтересу. Просить заяву задоволити.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у заяві, просить заяву задоволити.

Заслухавши пояснення представника заявника, свідка ОСОБА_6, яка підтвердила, що з 15.10.2005 року заявник постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини 25.06.2017 року. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 червня 2017 року помер батько заявника ОСОБА_4, який з 25.07.2003 року був зареєстрований та постійно проживав по день смерті за адресою: м.Львів,вул. Д. Котка,буд.23. Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку №23 по вул. Д. Котка у м.Львові.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

За положенням п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

У відповідності до абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 розяснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Постановою від 12.03.2018 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовив у видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину, з підстав, що заявник не зареєстрований(не прописаний) за місцем постійного проживання спадкодавця та вважаєтесь таким, що пропустив строк для прийняття спадщини.

Як вбачається із акту ЛКП «Затишне» №268 від 05.03.2018 року, заяви свідка ОСОБА_7, посвідченого 29.05.2018 року приватним нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №2447 та поясненнями в суді свідка ОСОБА_6, що з 15.10.2005 року і на час відкриття спадщини 25.06.2017 року заявник ОСОБА_3 постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: м.Львів,вул. Д. Котка,буд.23.

Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку.

Задоволення заяви має юридичне значення для заявника.

Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами.

Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3(реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1) у будинку №23 по вул. Д. Котка у м.Львові разом із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 25 червня 2017 року, на час відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 09.07.2018 року.

Суддя Мартинишин М.О.