Справа 311/834/17
Проваджнення 2/311/224/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 травня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Терещенко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Василівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (місце знаходження: 01601, м.Київ, вул.Володимирська буд.46) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

27.03.2017 року Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» звернулося до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 19.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 СБЕРБАНК РОСІЇ», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 125#14 від 19.08.2013 року, за умовами якого ОСОБА_2 надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти на поточні потреби у загальній сумі 99900,00 гривень під 33 % річних. На виконання умов укладеного Кредитного договору № 125#14 від 19.08.2013 року, ОСОБА_2 належним чином виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів позичальнику. Однак, позичальник ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобовязання, кредитні кошти не повертає та не сплачує проценти, нараховані за користування кредитом. 29.11.2014 року на адресу позичальника була направлена вимога щодо дострокового повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором, яка повернулася у звязку з закінченням терміну зберігання. Станом на 06.03.2017 року за Кредитним договором № 125#14 від 19.08.2013 року загальна заборгованість становить 355660,84 гри., з яких: заборгованість за кредитом склала 90602,95 грн.; проценти за користування кредитом в сумі 71992,06 грн.; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 136451,13 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 56614,70 грн. До теперішнього часу відповідач ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 125#14 від 19.08.2013 року у добровільному порядку не погасив, тому позивач вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 125#1 від 19.08.2013 року в загальному розмірі 355660 гривень 84 копійки.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28.03.2017 року відкрито провадження по справі (а.с.25).

18.04.2017 року представником відповідача ОСОБА_1О - адвокатом ОСОБА_3 подані письмові заперечення проти позову (а.с.36-37).

22.05.2017 року представником відповідача ОСОБА_1 в особі адвоката ОСОБА_3 подана апеляційна скарга від на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області про відкриття провадження по справі від 28.03.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 відхилено, ухвала Василівського районного суду Запорізької області від 28 березня 2017 року про відкриття провадження у справі залишена без змін (а.с.88-89).

19.10.2017 року надійшла апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на ухвалу про відкриття провадження по справі від 28.03.2017 року (а.с.91-92).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.11.2017 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу про відкриття провадження по справі від 28.03.2017 року залишено без руху (а.с.98-100).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу судді Василівського районного суду Запорізької області від 28 березня 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.102-103).

31.01.2018 року дана цивільна справа № 311/834/17 надійшла до Василівського районного суду Запорізької області з Апеляційного суду Запорізької області для розгляду по суті (а.с.130).

20.02.2018 року представником позивача ПАТ «Сбербанк» подані письмові уточнення (пояснення) по справі (а.с.133-135).

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22.02.2018 року у відповідності до норм чинного ЦПК України (в ред.2017 року) визначено про розгляд даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.147).

12.03.2018 року надійшов відзив на позов представника відповідача ОСОБА_3, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 (а.с.152-153)

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15.03.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.158).

03.04.2018 року від позивача ПАТ «Сбербанк» надійшла відповідь на відзив (а.с.166-169).

В судове засідання представник позивача ПАТ «СБЕРБАНК» не зявився, про день та час розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представника позивача ПАТ «СБЕРБАНК» ОСОБА_4П, в якій просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві та наданих письмових поясненнях (а.с.219).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання повторно не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання ними судових повісток (а.с.161,162,180,182)., проте, про причини неявки суду не повідомлено, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано. Тому, відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи № 311/834/17, суд вважає, що заявлені ПАТ «СБЕРБАНК» позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Статтею 204 Цивільного кодексу України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Судом встановлено, що 19 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» (а.с.19-20) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №125#1 від 19.08.2013 року, за умовами якого ОСОБА_2 надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти на поточні потреби у сумі 99900,00 (дев»яносто дев»ять тисяч дев»ятсот) гривень (п.11.1 Договору), з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 33 (тридцять три) відсотків річних (п.1.2 Договору), з кінцевим строком повернення кредиту 18 серпня 2018 року, що підтверджується кредитним договором, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6-8).

Відповідно до пункту 1.1. Відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови Кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому Графіком повернення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору).

Пунктом 8.1 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язується щомісячно 19 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення цього Договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами з сумі не менше 3448,88 гривень, з кінцевим терміном повернення кредиту 18 серпня 2018 року.

Пунктом 8.3. Кредитного договору передбачено, що ОСОБА_2 має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, а також інші права передбачені законодавством України та/або цим Договором у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту; - перевищення повною сумою заборгованості за Кредитом, суми Кредиту. який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; істотного порушення Позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором.

Пунктом 8.4. Кредитного договору передбачено, що у разі, якщо ОСОБА_2 використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, то він зобов'язаний у письмовій формі повідомити про це Позичальника.

29.11.2014 року на адресу боржника ОСОБА_1 було направлено Повідомлення - вимога від 21.11.2014 року щодо наявності простроченої заборгованості протягом 62 днів у сумі 7639,73 гривень та вимогою дострокового повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором №125#1 від 19.08.2013 року, яка станом на 20.11.2014 року складає 95626,21 гривень (а.с.12). Проте повідомлення - вимога боржником ОСОБА_1 не була отримана, про що свідчить копія поштового конверту з відміткою про повернення «за закінченням строку зберігання» (а.с.12, зворот)

Позичальником ОСОБА_5 було підписано Кредитний договорі №125#1 від 19.08.2013 року про видачу кредиту на поточні потреби та тим самим останній виявив свою згоду з усіма розділами та пунктами договору та зобовязався їх виконувати.

На виконання умов Кредитного договору №125#1 від 19.08.2013 року, ОСОБА_2 протягом строку дії кредитного договору належним чинним виконав взяті на себе зобов'язання та надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 99900,00 гривень, що відповідачем не оспорюється.

Проте, позичальником ОСОБА_1 протягом строку дії Кредитного договору було допущено порушення виконання своїх зобов'язань за укладеним Договором №125#1 від 19.08.2013 року по сплаті кредиту, процентів, комісій за користування кредитом, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості та необхідності звернення позивача до суду з даним позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору, Позичальник повинен застрахувати своє життя, здоров'я та працездатність в страховій компанії, яка перевірена Банком та відповідає вимогам Банку, на користь та на погоджених з Банком умовах на строк до 18.08.2018 року. Згідно п.6.9 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань, передбачених п.2.5 Кредитного договору, починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому Позичальником було порушено будь яке з перелічених в цьому пункті зобов'язань, процентна ставка за користування Кредитом встановлюється в розмірі 35%. Оскільки Позичальник не виконав умови Договору щодо страхування, процентна ставка за користування Кредитом встановлена на рівні 35% з 01.09.2015 року.

Відповідно до п.10.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно, у зв'язку з несплатою відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у встановлені Договором строки, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою по особовим рахункам (а.с.4, 5,192, 193-213) станом на 06.03.2017 року загальна заборгованість Відповідача по Кредитному договору становить 355 660,84 гривень, з яких: заборгованості за кредитом - 90 602,95 гривень; процентів за користування кредитом - 71 992,06 гривень; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 136 451,13 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 56 614,70 гривень.

Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України.

Так, згідно вимог ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо.

Згідно правової позиції Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності як пеня та штраф не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з ч.2 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зроблено до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 у поданому ним відзиві на позов від 06.03.2018 року було заявлено про застосування скороченої позовної давності (а.с.152-153).

Аналіз вимог ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №125#1 від 19.08.2013 року, який міститься в матеріалах справи (а.с.192) вбачається нарахування за період з 13.02.2015 року по 06.03.2017 року пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом в загальній сумі 136451,13 грн. та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в загальній сумі 56614,70 гривень

Тому, виходячи з вищенаведеного розрахунку заборгованості, суд вважає, що підлягає стягненню вищевказана нарахована позивачем пеня лише за один рік (ч.2 ст.258 ЦК України), а саме: за період з 22.03.2016 року (за поштовим штемпелем по відправці позову до суду) по день звернення до суду, тобто по 22.03.2017 року (а згідно наданих позивачем розрахунків, по 06.03.2017 року) в загальному розмірі 102070 грн. 90 коп., який складається з пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі - 63423,50 грн. (5255,09 грн., 5436,30 грн., 5979,93 грн., 5073,88 грн., 5617,51 грн., 5617,51 грн., 5436,30 грн., 5979,93 грн., 5073,88 грн., 5617,51 грн., 5798,72 грн., 2536,94 грн.) та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі - 38647,40 грн. (2377,17 грн., 2622,98 грн., 3059,69 грн., 2749,02 грн., 3207,40 грн., 3376,70 грн., 3431,61 грн., 3949,19 грн., 3503,74 грн., 4042,98 грн., 4348,16 грн., 1978,76 грн.), а всього пені в загальній сумі 102070,90 грн. (63423,50 грн. + 38647,40 грн.)

Разом з тим, згідно положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору одночасно передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, та сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобовязань.

Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такі ж висновки містяться і в правовій позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 21.10.2015 року, де зазначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавлена певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Таким чином, у зв'язку із вищезазначеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущена спеціальна (скорочена) позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (пені), клопотань про поновлення позовної давності представником позивача не заявлено, належних доказів на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано, а тому заявлені позивачем ПАТ «Сбербанк» позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 за Договором №125#1 від 19.08.2013 року неустойки (пені) підлягають задоволенню частково, та як зазначалося вище у відповідності до приписів ч.2 ст.258 ЦК України, та із застосуванням позовної давності в один рік, який передував зверненню позивача до суду з даним позовом та загальний розмір якої становить 102070 грн. 90 грн. (63423,50 грн. + 38647,40 грн.). Штрафні санкції, нараховані за межами цього строку, стягненню не підлягають у звязку із пропуском строку позовної давності.

Як встановлено судом, протягом дії кредитного договору від 19.08.2013 року позичальник ОСОБА_1, починаючи з 18.10.2014 року неналежно виконував взяті на себе за даним договором зобовязання.

Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором №125#1 від 19.08.2013 року про надання кредитних коштів на поточні потреби, складеним станом на 06.03.2017 року (а.с.4 192), виписками по особовим рахункам позичальника ОСОБА_1 за період з 19.08.2013 року по 06.03.2018 року (а.с.5, 193-213).

Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним Договором відповідачем ОСОБА_1 суду не надано, також не надано доказів виконання зобовязань за договором №125#1 від 19.08.2013 року про надання кредитних коштів на поточні потреби, - належним чином та у встановлені строки.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного кредитним договором №125#1 від 19.08.2013 року про надання кредитних коштів на поточні потреби.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ «Сбербанк» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково за вищенаведеними підставами, оскільки позичальник ОСОБА_1 свої зобовязання за укладеним Договором №125#1 від 19.08.2013 року про надання кредитних коштів на поточні потреби належним чином не виконує, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість, відповідачем ОСОБА_1 до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість за вищевказаним кредитним Договором №125#1 від 19.08.2013 року, яка виникла станом на 06.03.2017 року в загальній сумі - 264665 грн. 91 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 90602 грн. 95 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 71992 грн. 06 коп., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі 63423 грн. 50 коп., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 38647 грн. 40 коп., та яка підлягає стягненню з відповідача на корись позивача в судовому порядку.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 5334,92 гривень, тому відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені (а.с.3) судові витрати по оплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 3947,84 грн., виходячи з наступного розрахунку: 264665,91 грн. х 100 % : 355660,84 грн. = 74 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог; 5334,92 грн. х 74 % : 100 % = 3947,84 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

Керуючись ст.ст..256, 258, 260, 261, 266, 267, 509, 514, 515-519, 525, 526, 530, 631, 651, 1048, 1049, ст.ст.1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 43, 81, 89, 141, 263-265,280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «СВЕРБАНК» (01601, м.Київ, вул.Володимирська буд.46, ) заборгованість за кредитним договором № 125#1 від 19.08.2013 року в загальному розмірі 264 665 (двісті шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят пять) гривень 91 копійку, судовий збір в сумі 3947 (три тисячі девятсот сорок сім) гривень 84 копійки, а всього стягнути 268 613 (двісті шістдесят вісім тисяч шістсот тринадцять) гривень 75 (сімдесят пять) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6