Провадження №2о/200/164/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» липня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільної стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження ОСОБА_2, який народився 19 січня 2018 року в м. Донецьку батьками якого є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Мотивуючи заявлені вимоги тим, що 19 січня 2018 року у заявниці народився син ОСОБА_2, батьком якого є ОСОБА_3, батьки у шлюбі не перебувають.

Єдиним наявним документом, що підтверджує факт народження дитини на території непідконтрольній державній владі України, є медична довідка про народження від 19 січня 2018 року за №141.

Отримати документи, що підтверджують факт народження за зразком чинного законодавства України, здійснити реєстрацію народженнядитини та отримати відповідне свідоцтво про народження не є можливим.

В звязку з даними обставинами Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом РАГС заявнику було надано відмову в порведенні державної реєстрації народження №2736/14.2-42 від 03.07.2018 року, що є підставою звернення з даною заявою до суду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено на 11 липня 2018 року на 09.20 годину у порядку окремого спрощеного провадження.

Заявник у судове засідання не зявився надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу у його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідння не зявився, повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

Згідно медичного свідоцтва про народження №141 ОСОБА_1 19 січня 2018 року о 14.50 год. народила сина.

Згідно листа від 03 липня 2017 р. №2736/14.2-42, Шевченківським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено у державній реєстрації народження, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та відповідно п.п.2,3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», документи, які видані на тимчасово окупованій території та діяльність органів вважаються незаконними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 5316-УІ від 02 жовтня 2012 року, про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.

Відповідно до п. 1, 2 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Згідно п.п.1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, видане на території м. Донецька, медичне свідоцтво про народження, не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, що створює перешкоди та робить неможливим державну реєстрацію народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки заявника, пов'язані із народженням дитини.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні реєстрації народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в м. Донецьку, Україна, оскільки медичне свідоцтво про народження, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільної стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження дитини є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 , ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.89, 95, 258, 259, 263-265, 317, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільної стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_2, який народився 19 січня 2018 року у м. Донецьк батьками якого є: мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка смт. Овідіополь Одеської області, громадянка України та батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України.

Рішення допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя Е.В. Женеску