справа № 761/4669/15-ц
судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Мартєва С. Ю.
у провадженні за касаційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2017 року в складі колегії суддів: Болотова Є. В., Білич І. М., Поліщука Н. В.
У лютому 2015 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек» (далі - ТОВ «Гіпек»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД» (далі - ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД»), Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання майнового права на квартиру.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 належать майнові права на трикімнатну квартиру на чотирнадцятому поверсі будинку на АДРЕСА_1 на підставі договору від 06 липня 2005 року № 2406/322-304 пайової участі у фінансуванні будівництва, який укладався останнім з ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД». Позивач виконав грошове зобов'язання, сплатив пайовий внесок, підписав з ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» акт приймання-передачі квартири № 106 у зазначеному будинку, проте не може зареєструвати право власності, оскільки особа, яка залучала кошти фізичних та юридичних осіб, не подала державному реєстратору прав на нерухоме майно у паперовому вигляді оригіналів документів на об'єкт будівництва. Також ОСОБА_3 зазначав, що відповідач не визнає його майнових прав як особи, кошти якої залучались для будівництва житлово-громадського комплексу на АДРЕСА_1, обґрунтовуючи тим, що ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» не виконало у повному обсязі будівельно-монтажні роботи та фактично припинило відносини з ТОВ «Гіпек» з лютого 2014 року, оскільки здійснювало діяльність на території Автономної Республіки Крим. Крім того, відповідач зазначав, що не може подати до реєстраційної служби документи, необхідні для реєстрації права власності позивача на квартиру, оскільки такі документи залишились у ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД».
Посилаючись на те, що позивач не спроможний подати до реєстраційної служби документи, необхідні для реєстрації за ним права власності на квартиру, які вимагає державний реєстратор, ОСОБА_4 просив визнати за ОСОБА_3 майнові права на квартиру у житлово-громадському комплексі на АДРЕСА_1.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року в складі судді Притули Н. Г. позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 майнові права на трикімнатну квартиру № 106 на 14 поверсі житлово-громадського комплексу на АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-секційний будинок), загальною площею 112,3 кв. м.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у позивача виникли майнові права на спірну квартиру, які не можуть бути реалізовані у зв'язку з тим, що відповідач не подав до реєстраційної служби документів, необхідних для реєстрації права власності після прийняття об'єкта в експлуатацію.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивач не має з відповідачем договірних відносин, а ТОВ «Гіпек» не оспорює його права на квартиру. Суд дійшов висновку, що спірні правовідносини у ОСОБА_3 виникли з ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД», не залученим до участі в справі як відповідач.

Постановою Верхового Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Із таким висновком суду касаційної інстанції погодитися не можна із таких підстав.

З огляду на частину третю статті 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати не лише із договорів та інших правочинів, а й безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Пунктом 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (чинного на час виникнення спірних правовідносин, розгляду справи судом першої інстанції; далі - Порядок), передбачено, що у разі коли завершення будівництвом об'єкта містобудування та державна реєстрація прав на такий об'єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва, здійснюється після 01 січня 2013 року, особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об'єкта в експлуатацію подає документи за переліком.

Відповідно до договору від 06 липня 2005 року № 2406/322-304 пайової участі у фінансуванні будівництва на АДРЕСА_1 особою, яка залучала кошти фізичної особи ОСОБА_3 є ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» (а. с. 8-9).

Згідно із сертифікатом, виданим на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації, замовником зазначеного об'єкта є ТОВ «Гіпек» (а. с. 24).

Правовідносини між ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» та ТОВ «Гіпек» регулюються договором від 24 жовтня 2001 року про спільну діяльність з будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1 (а. с. 37-43).

Тобто, особа, яка залучала кошти фізичних та юридичних осіб і замовник будівництва є різними юридичними особами.

Спільний обов'язок зазначених юридичних осіб подати документи для державної реєстрації прав власності на завершений будівництвом об'єкт містобудування визначався пунктом 50 Порядку, як актом цивільного законодавства, чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

З урахуванням викладеного, судовий спір про те, хто із зазначених осіб повинен надати державному реєстратору документи за переліком та з чиєї вини це не відбулося не може бути розглянутий щодо особи, яка залучала кошти фізичних та юридичних осіб, та окремо щодо замовника будівництва.

З огляду на правовий висновок Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року у справі № 6-129цс14, захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України.

При цьому рішення суду про захист порушеного права та визнання за позивачем прав на спірне майно є підставою для реєстрації такого права.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права наведеному правовому висновку не суперечить.

Проте ухвалене судом апеляційної інстанції рішення, яким відмовлено у позові до ТОВ «Гіпек» з підстав незалучення як співвідповідача іншої особи, унеможливить повторне звернення із зазначеним позовом до тієї самої особи (зокрема із залученням ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» як співвідповідача) з тих самих підстав позовної заяви та розгляду спору по суті.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Згідно із статтею 33 ЦПК України 2004 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

На підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте суд першої інстанції не роз'яснив позивачу право заявити клопотання про притягнення до участі у справі ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» як співвідповідача.

Таким чином, фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, оскільки суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а на стадії касаційного та апеляційного розгляду суд не може вирішувати питання про залучення до участі у справі співвідповідача.

За таких обставин вважаю, що за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2017 року ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України.

Суддя С. Ю. Мартєв