АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 667/1859/16-ц Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: №22-ц/791/780/18 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1,

секретар Цвєткова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2018 року, у складі судді Майдан С.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5) про переведення прав та обов'язків покупця,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила перевести на неї права і обовязки покупця за договором купівлі-продажу №618 від 09.09.2013 року, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Позов обґрунтувала наступним. Вона та її син ОСОБА_5 є власниками частини квартири №21, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.М.Куліша, 3а. Співвласником іншої частини вказаної квартир був співмешканець позивача ОСОБА_7, який з 1990 року за даною адресою не проживав. Розподіл спірної квартири відбувся за рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона №2-883 у 1999 році. В червні 2015 року їй стало відомо, що ОСОБА_7 помер, а спірну квартиру продано невідомій особі, якою є ОСОБА_3. Позивач вважає, що ОСОБА_7 в порушення ст.362 Цивільного кодексу України не повідомив письмово її про наміри продати частку спірної квартири. У звязку з викладеним звернулася до суду із вказаним позовом.

У запереченнях адвокат відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 вказали, що у позивача та ОСОБА_7 на квартиру №21 за вказаною адресою частки ніколи не визначались, вони також не визначались між позивачем і послідуючими співвласниками. За договором купівлі-продажу від 09.09.2018 року відчужувалась не частка, а кімната у комунальній квартирі. У витязі з Реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.02.2016 року, наданому позивачем, форма власності кімнати у комунальній квартирі визначена як спільна сумісна, власники ОСОБА_2, ОСОБА_5 А тому просила відмовити у позові в повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням від 21 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено. Зобов'язано ТУ ДСА України в Херсонській області повернути ОСОБА_2 кошти, внесені на депозитний рахунок Херсонського міського суду Херсонської області 21.03.2018 року ОСОБА_2 за справою 667/1859/16-ц в сумі 39600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин справи. Зокрема вважає, що суд не врахував того, що спірна квартира є об'єктом права спільної часткової власності. Крім того вказала, що поза увагою суду залишилось порушення її прав тим, що до її відома не було доведено ціну і інші умови договору купівлі-продажу спірної кімнати в квартирі. Також зазначила, що судом не враховано, що ця квартира поділена на частки між співвласниками, знаходиться під одним номером реєстрації та має спільні місця загального користування, за яких потрібно застосовувати норми ст.356 ЦК України.

Відповідно до п.6 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України до впровадження нового адміністративно-територіального устрою України відповідно до змін до Конституції України щодо децентралізації влади, але не довше ніж до 31 грудня 2017 року, утворення, реорганізацію та ліквідацію судів здійснює Президент України на підставі та у порядку, що визначені законом.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" було постановлено ліквідувати Апеляційний суд Херсонської області та утворити Херсонський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні.

Однак, згідно з п.3 Розділу XІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності з 30.09.2016 року, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Також, відповідно до п.8 ст.1 Розділу XІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи наведене, оскільки Херсонський апеляційний суд як новоутворений суд свою роботу ще не розпочав, то до утворення останнього його повноваження продовжує здійснювати Апеляційний суд Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

У провадженні Комсомольського районного суду м.Херсона перебувала цивільна справа №2-883/1999 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_9 (3 особа ЖЕВ Комсомольського району м.Херсона) про зміну договору найму на житлове приміщення.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 04.03.1999 року суд вирішив:

--- позов задовольнити;

--- змінити договір найму на приміщення квартири АДРЕСА_1, з виділенням в користування ОСОБА_7 кімнати 11,1кв.м, ОСОБА_2, ОСОБА_5 кімнати 17,7кв.м, коридор, кухню, ванну, туалет залишено в загальному користуванні;

--- зобов'язати ЖЕВ Комсомольського району м.Херсона укласти з ОСОБА_7 окремий договір найму на житлове приміщення 11,1кв.м (а.с.4-5).

Вказаним рішенням також встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_9.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 19 січня 2012 року ОСОБА_7 на праві приватної власності належить кімната площею 18,32кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_2 (а.с.92).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_7 продав ОСОБА_11 кімнату, загальною площею 18,32кв.м у комунальній квартирі №21, розташованій за адресою: м.Херсон, вулиця Миколи Куліша, №3-а. Кімната належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності від 19 січня 2012 року та має такі характеристики: загальна площа 18,32кв.м, житлова площа 10,96кв.м (а.с.87).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_11 продала ОСОБА_3 кімнату, загальною площею 18,32кв.м, у комунальній квартирі №21, розташованій за адресою: м.Херсон, вулиця Миколи Куліша, №3-а (а.с.49).

Відповідно до Інформаційної довідки з різних реєстрів (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек тощо) наявні дані про дві кімнати в комунальній квартирі за вказаною адресою. Перша кімната загальною площею 31,3кв.м, житловою площею 17,5кв.м є об'єктом спільної сумісної власності позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_5; друга кімната є об'єктом приватної власності (розмір частки 1) відповідача ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу між ним та ОСОБА_12, якому вона належала раніше за Свідоцтвом про право власності від 19 січня 2012 року (а.с.6-7).

З актового запису про смерть №246 від 11 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_7, 18.03.1943р.н., помер 11 червня 2014 року у віці 71 років у м.Херсон (а.с.56).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 16 грудня 2015 року власниками кімнати, загальною площею 31,1кв.м, у комунальній квартирі АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 30.12.2015 року (а.с.53).

За технічним паспортом кімнати у комунальній квартирі АДРЕСА_4 на підставі Свідоцтва про право власності від 16.12.2015р ОСОБА_2 та ОСОБА_5 належить 1/1 частка; характеристика приміщень: загальна площа 31,1кв.м, жила площа 17,5кв.м, підсобна 13,6кв.м. Кімната площею 17,5кв.м. Кухня спільного користування площею 6,6кв.м, ванна спільного користування площею 2,6кв.м, туалет спільного користування площею 1,0кв.м, коридор спільного користування площею 8,7кв.м, балкон площею 2,0кв.м (а.с.8-9).

З розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 16.12.2015 року №537 вбачається, що ОСОБА_2 як уповноваженим власником приватизовано кімнату у комунальній квартирі АДРЕСА_5 (а.с.52).

Таким чином, встановлено, що позивач ОСОБА_2, яка разом з ОСОБА_5 має у спільній сумісній власності одну кімнату в комунальній квартирі, претендує на переведення на неї прав покупця за договором купівлі-продажу від 09.09.2013 року іншої кімнати в цій же комунальній квартирі, яка є об'єктом приватної власності (розмір частки 1).

Тобто, предметом договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2013 року була не частка у спільній частковій власності, а цілий об'єкт кімната площею 18,32кв.м у комунальній квартирі.

Відповідно до ст.362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснюють цього права щодо нерухомого майна протягом десяти днів від дня отримання повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. У разі продажу частки з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен оплатити покупець.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приватизовані, відповідно до п.1 ст.2 вказаного Закону, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, є самостійними об'єктами власності, а не часткою у спільній власності всіх наймачів, які мешкають у такій квартирі чи будинку, а тому при продажу такої приватизованої кімнати особи, які також приватизували жилі приміщення в цій же квартирі (будинку), не користуються правом переважної купівлі, передбаченої ст.362 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на всебічному і повному досліджені наявних доказів та чинному законодавству.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 16.05.2013р продавець ОСОБА_7 був власником кімната площею 18,32кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 19 січня 2012 року. Отримавши у власність вказану кімнату, покупець ОСОБА_11 згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2013 року продала її ОСОБА_3 (а.с.49).

Отже, продавцем спірної кімнати за договором купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2013 року був не ОСОБА_7, як вказано в позові, а ОСОБА_11, яка до участі в розгляді справи в якості відповідача залучена не була.

Так, участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце саме між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов'язки.

Відповідно до ст.51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача (ч.1), або, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд замінює первісного відповідача належним відповідачем (ч.2).

Хоча ОСОБА_11 і була стороною (продавцем) договору купівлі-продажу кімнати від 09.09.2013 року, але в матеріалах справи відсутні клопотання позивача про залучення її до участі в справі в якості співвідповідачів та позивач не заявляла вимог до неї. Вказане також унеможливлює задоволення цього позову.

З підстав наведеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання на те, що спірна квартира є об'єктом права спільної часткової власності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами, суперечать правовстановлюючим документам. Також, слід залишити поза увагою й посилання на порушення її права недоведенням ціни й інших умов договору купівлі-продажу спірної кімнати в квартирі, оскільки, як зазначено вище, предметом договору купівлі-продажу не є об'єкт права спільної часткової власності, що унеможливлює застосування ч.2 ст.362 ЦК України. Також, слід відхилити й посилання скаржника на неврахування судом того, що квартира поділена на частки між співвласниками, знаходиться під одним номером реєстрації та має спільні місця загального користування, оскільки вони зроблені на підставі помилкових висновків про факт продажу частки у спільній частковій власності.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1.ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1.ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 27 червня 2018 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_13

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_14

_ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1