Справа № 530/659/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

04.07.2018 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області, Зіньківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що 28 березня 2005 року померла мати позивача, ОСОБА_3, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1.99 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №237292, право на яку в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_4, який 07.05.2007 року помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1.17 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №237367. Спадкоємцем за законом після смерті батька є позивач, інші спадкоємці відсутні. Позивач прийняв спадщину, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші спадкоємці відсутні. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач не може одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, на належні його батьку земельні ділянки, оскільки на запит нотаріуса про видачу витягу з реєстру Державного земельного кадастру Держгеокадастр у Зіньківському районі Полтавській області відмовив у видачі витягу з реєстру Державного земельного кадастру, мотивуючи відмову тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про вищезазначену земельну ділянку. В звязку з вище викладеним ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду і просив суд ухвалити рішення, яким визнати в порядку спадкування за законом після померлого 07.05.2007 року ОСОБА_4 право власності на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 1.99 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №237292, право на яку в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_4, який 07.05.2007 року помер та земельну ділянку площею 1.17 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства , розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №237367.

В судове засідання учасники справи не зявились, від них надійшли заяви в яких представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5 позов підтримав в повному обсязі, представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не зявився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, треті особи Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області та Зіньківська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за відсутності представників, заперечень проти позову не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області, Зіньківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 28.03.2005 року в с. Дейкалівка Зіньківського району Полтавської області (а.с.9). ОСОБА_4 помер 07.05.2007 року в с. Дейкалівка Зіньківського району Полтавської області (а.с.13). ОСОБА_1 народився 02.08.1954 року в с. Дейкалівка Зіньківського району Полтавської області і його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4-7). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 237292 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 1.99 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області (а.с.8). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.03.2007 року вбачається, що спадкоємцем на майно ОСОБА_3, померлої 28 березня 2005 року є чоловік ОСОБА_4 ( а.с.11). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 237367 ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 1.17 га. призначена для ведення особистого селянського господарства , розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області (а.с.12). З довідки виданої ОСОБА_2 сільською радою Зіньківського району Полтавської області від 28.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 на час смерті 07.05.2007 року проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і разом з ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_1-син, ОСОБА_6-невістка, ОСОБА_7- внук, ОСОБА_1- внука, ОСОБА_8- внука, ОСОБА_9- правнука, ОСОБА_10- не родич, ОСОБА_11- не родич ( а.с.14). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 29.03.2018 року вартість земельної ділянки розміром 1.99 га., яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту серія ПЛ № 237292, яку успадкував ОСОБА_4 становить 59700 грн 00 коп. (а.с.15-16). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 29.03.2018 року вартість земельної ділянки розміром 1.17 га., яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серія ПЛ № 237367 становить 35100 грн 00 коп. (а.с.19-20).

З повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори від 05.06.2018 року за № 290/01-16 вбачається, що після померлого 07.05.2007 року ОСОБА_4 спадкова справа не заведена, претензії від кредиторів не надходили.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області, Зіньківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

На підставі викладеного та керуючись п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,ст.ст. 392,1217, 1223,1225, 1261,1268 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 210 247, 189-200, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадщину за законом, що залишилась після померлої 28.03.2005 року ОСОБА_3 та яка складається з права власності на земельну ділянку, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, площею 1.99 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства , яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №237292, право на яку в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_4 , який 07.05.2007 року помер.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадщину за законом, що залишилась після померлого 07.05.2007 року ОСОБА_4 та яка складається з права власності на земельну ділянку, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, площею 1.17 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №237367.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя