Справа № 465/3921/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/1230/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Юзефович Ю.І.

з участю представника заявника ОСОБА_2 «НЕОС ЛІЗИНГ»- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 березня 2018 року, в якій ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 12 березня 2018 року виправлено описку, у справі за заявою представника ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа № 465/3921/15-ц від 28.01.2016 року про стягнення із ОСОБА_6 на користь ТОВ "ОСОБА_7 Лізинг" заборгованості за договором поруки в розмірі 284 927, 61 грн. та судового збору в розмірі 2 849, 28 грн.,-

в с т а н о в и л а:

В липні в 2017 року заявник ОСОБА_2 «Неос Лізинг» звернувся в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 465/3921/15-ц від 28.01.2016 року про стягнення із ОСОБА_6 на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» заборгованості за договором поруки в розмірі 284 927, 61 грн. та судового збору в розмірі 2 849, 28 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що 28.01.2016 року Франківський районний суд м. Львова видав виконавчий лист № 465/3921/15-ц про стягнення із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 «УніКредит Лізинг» заборгованості за договором поруки в розмірі 284 927, 61 грн. та судового збору в розмірі 2849,28 грн.

У червні 2016 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно довідки № 3100/15.30-27/2017 від 20.06.2017 року Бучанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, оригінал вказаного виконавчого листа втрачено.

27.01.2017 року відбулась державна реєстрація зміни до установчих документів ОСОБА_2 «УніКредит Лізинг», а саме зміна назви юридичної особи на ОСОБА_2 «НЕОС ЛІЗИНГ», а 03.04.2017 року державна реєстрація місцезнаходження юридичної особи.

Просив видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.07.2017 року, відмовлено у прийнятті заяви представника ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа № 465/3921/15-ц від 28.01.2016 року. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, заявник оскаржив його в апеляційному порядку.

За результатами розгляду апеляційної скарги, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26.09.2017 року, ухвалу суду першої інстанції скасовано, а справу направлено для розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06 березня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, у звязку із пропуском строку подачі заяви в межах предявлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 12 березня 2018 року виправлено описку в ухвалі Франківського районного суду м. Львова від 06.03.2018 року про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа № 465/3921/15-ц від 28.01.2016 року про стягнення із ОСОБА_6 на користь ТОВ " ОСОБА_7 Лізинг" заборгованості за договором поруки в розмірі 284 927,61 грн. та судового збору в розмірі 2 849,28 грн., правильно зазначивши у вступній частині неповного тексту ухвали, дату її постановлення - 06 березня 2018 року. В решті ухвалу залишено без змін.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 06 березня 2018 року оскаржив генеральний директор ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" - ОСОБА_8, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що виконавчий лист був виданий 28.01.2016 року. Заява до виконавчої служби про примусове виконання рішення була подана 18.05.2016 року, і саме з цієї дати строк предявлення для виконання виконавчого документа перервався. У звязку з набуттям чинності змін 05.10.2016 року до Закону України «Про виконавче провадження» строк предявлення виконавчих документів для примусового виконання збільшився з одного року до трьох. Таким чином, ТОВ «Неос Лізинг», звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату втраченого виконавчого документа 23.06.2017року дотримався строків, встановлених законом. Тому вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 06.03.2018 року, є необгрунтованими та незаконними, такими, що порушують норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06.03.2018 та ухвалити нову про задоволення заяви ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» про видачу дублікату виконавчого листа.

Відповідач ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що строк предявлення виконачого листа до виконання минув, а відтак у задоволенні заяви про видачу його дубліката правомірно відмовлено.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що ...право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2015 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» заборгованість за договором поруки № 3423L12-LD від 13.02.2012 року у розмірі 284 927 грн. 61 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» судовий збір у розмірі 2 849 (дві тисячі вісімсот сорок дев"ять) грн. 28 коп.

Рішення набрало законної сили.

28.01.2016 року Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 465/3921/15-ц про стягнення із ОСОБА_6 на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» заборгованості за договором поруки в розмірі 284927,61 грн. та судового збору в розмірі 2849,28 грн. Строк предявлення до виконання виконавчого листа - 26.01.2017 року.

Заява про примусове виконання подана 18.05.2016 року.

18.05.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції ОСОБА_9 відкрито виконавче провадження № 51149570.

Згідно довідки № 3100/15.30-27/2017 від 20.06.2017 року Бучанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, оригінал вказаного виконавчого листа втрачено.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Також, відповідно до ст. 23 Закону (в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа), строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 17. 4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Із зазначеної норми закону випливає, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких обставин виконавчий лист був втрачений, подавши довідки органів зв'язку або державного виконавця.

Крім цього, з наведеного слідує, що вирішуючи питання обґрунтованості видачі дубліката виконавчого документа, суд фактично має зясувати чи стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів вважає, що положення Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» в частині строків пред'явлення виконавчих документів до виконання, визначених у ч. 1 ст. 12 цього Закону, в аспекті положень пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розповсюджуються на виконавчі документи, видані з дня набрання чинності цим Законом та на виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом строк предявлення до виконання яких на день набрання ним чинності не минув.

З врахуванням того, що Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» набрав чинності 05.10.2016 року, при цьому після відкриття виконавчого провадження постановою від 18.05.2016 року станом на 05.10.2016 року строк предявлення виконавчого документа до виконання не минув, відтак звернувшись 05.07.2017 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа передбачений частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, трирічний строк пред'явлення до примусового виконання виконавчого листа не закінчився.

Враховуючи викладене вище, а також те, що оригінал виконавчого листа втрачено з вини державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції, докази протилежного в матеріалах справи відсутні, рішення Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2015 року, яке набрало законної сили залишається не виконаним, колегія суддів приходить переконання, що заява про видачу дубліката виконавчого листа є обґрунтованою.

На наведене, суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до постановлення незаконної ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ".

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частина 1 ст. 376 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню або незастосування закону, який підлягає застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи передбачені ч.1 ст. 376, п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Франківського районного суду м. Львова від 06 березня 2018 року, в якій ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 12 березня 2018 року виправлено описку, підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення заяви ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" про видачу дубліката виконавчих листів № 465/3921/15-ц від 28.01.2016 року про стягнення із ОСОБА_6 на користь ТОВ " ОСОБА_7 Лізинг" заборгованості за договором поруки в розмірі 284 927, 61 грн. та судового збору в розмірі 2 849, 28 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 березня 2018 року, в якій ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 12 березня 2018 року виправлено описку, скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" про видачу дубліката виконавчих листів № 465/3921/15-ц від 28.01.2016 року про стягнення із ОСОБА_6 В»ячеславовича на користь ТОВ " ОСОБА_7 Лізинг" заборгованості за договором поруки в розмірі 284 927, 61 грн. та судового збору в розмірі 2 849, 28 грн. задовольнити.

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "НЕОС ЛІЗИНГ" дублікати виконавчих листів, виданих на виконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 11 грудня 2015 року у справі № 465/3921/15-ц про стягнення з ОСОБА_6 (ідентифікаційний код 248701057; 03.02.1968 р.н.) на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (ідентифікаційний код 33942232) заборгованості за договором поруки №3423L12-LD від 13.02.2012 року у розмірі 284 927 грн. 61 коп. та судового збору в розмірі 2849 грн. 28 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 липня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_10