Дата документу 04.07.2018 Справа № 554/2498/18
Провадження № 2/554/1826/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Троцької А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.02.2013 року в розмірі 117000 грн., яка складається з наступного: 4025, 35 грн. заборгованість за кредитом; 112974, 65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.072.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач взятих на себе зобовязань вчасно не виконав, а тому станом на 28.02.2018 року заборгованість складає 117000 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 направив клопотання про розгляд справи у його відсутність. Направив відзив на позовну заяву у якому просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Також зазначив, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Останнє внесення коштів на погашення заборгованості за договором було здійснено ним 09.09.2013 року, в подальшому не вносив кошти на погашення простроченого кредиту і послугами банку не користувався, оскільки служив добровольцем в зоні АТО. Пунктом 1.1.7.31 Умов та правил передбачено, що строк позовної давності щодо вимог банку по поверненню кредиту, оплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойка - пені, штрафів, витрат банку становить 50 років. Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, якщо особа не підписувалася під правилами кредитування Банку в частині збільшення строку позовної давності, то позовна давність по кредиту не збільшується. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.03.2015 року №6-16цс15 та в постанові від 04.11.2015 року №6-1926цс15. Оскільки у своїй заяві позичальника від 11.02,2013 року домовленості сторін - щодо збільшення строку позовної давності немає, з Умовами та правилами він ознакомлений не був, їх не підписував і договору з Банком про збільшення позовної давності в установленій законом письмовій формі не укладав, судом має застосовуватися до спірних правовідносин загальна позовна давність, встановлена ст..257 ЦК України тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, як зазначено уст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.

Як встановлено судом, що 11.02.2013 року позивачем оформлено Анкету-заяву про приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку» в ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримано кредит у розмірі 4300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ч.1ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов'язки. Разом з тим, факт укладення договору та отримання кредитних коштів Відповідачем не оспорюється.

Водночас суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як доказ наявності заборгованості за відповідачем, за договором №б/н від 11.02.2013, який укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 надано розрахунок заборгованості за кредитним договором ( а.с. 5-7), за яким станом на 28.02.2018 року заборгованість перед банком у відповідача складає 117000 грн., яка складається з наступного: 4025, 35 грн. заборгованість за кредитом; 112974, 65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Дата останньої транзакції зазначена 09.09.2013 року , що відображено в розрахунку заборгованості наданому позивачем ( а.с.5).

Відповідачем у відзиві зазначалось, що ним було здійснено останню оплату 09.09.2013 року і в подальшому не здійснювалось жодних операцій.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 1,3 статті 264 ЦК України встановлюють, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Верховний Суд України у своїй постанові від 09 листопада 2016 року №6-1457цс16 зазначив, що відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Крім того, суд враховує правовий висновок ВСУ від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16, відповідно до якого переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Оскільки останній платіж, як вбачається з розрахунку, було здійснено 09.09.2013, то строк позовної давності сплив ще 10.09.2016, а з позовом банк звернувся до суду лише 11.04.2018 року (а.с.1).

Таким чином, оскільки позивач простить стягнути заборгованість за і часу який перевищує 3 роки, при тому, що переривання строків позовної давності відсутнє, як і договір про збільшення строку позовної давності, а відповідач заявив про застосування строків позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відсутні підстави стягувати з відповідача будь-які судові витрати.

Керуючись ст..ст. 12, 141, 259, 263-265, 281-284 ЦПК України, ст..ст. 526, 598, 599, 610, 615, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ПАТ КБ «ПриватБанк», місце реєстрації: 01001, м.Київ, вул..Грушевського, 1Д, , адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса АДРЕСА_1.

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави ОСОБА_3