Справа № 496/4529/17
Провадження № 2/496/117/18
15 червня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Буран В.М.,
при секретарі Дигуляр А.С.,
Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь сплачене страхове відшкодування у розмірі 65 041,03 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 серпня 2016 року по вул. Овідіопольська дорога, 3/1 у м. Одесі, відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом, якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином відповідач скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Факти, які підтверджують вину Відповідача у скоєні ДТП та завданні шкоди транспортному засобу, вказані в Постанові Малиновського районного суду м. Одеси. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу на підставі страхового акту, позивач виплатив своєму страхувальнику суму у розмірі 109722,05 гривень шляхом перерахування 109 222,05 гривень на рахунок СТО, а частину у розмірі 500,00 гривень було перераховано на рахунок страхувальника. З огляду на вищевикладене страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування або частини не відшкодованого страхового відшкодування страховою компанією винуватця ДТП.
Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с. 89).
Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. (а.с. 76, 88).
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 серпня 2016 року по вул. Овідіопольська дорога, 3/1 у м. Одесі, відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Фіат» державний номерний знак НОМЕР_1, якому заподіяв механічні пошкодження, що підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 21 вересня 2016 року. (а.с. 5-6)ю
Пошкоджений при ДТП автомобіль «Фіат» було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 3355459 від 12 жовтня 2015 року. (а.с. 7-16).
Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 45С/08/16 від 23 серпня 2016 року та рахунку № 55 від 23 серпня 2016 року. (а.с. 17-36).
Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст. 1116 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі, яка її завдала.
Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, виходячи з вимог ч.ч. 2,3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Якщо страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі ст. 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. (позиція викладена в постанові ВСУ від 31 травня 2017 року у справі № 6-2969цс16).
Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування або частини не відшкодованого страхового відшкодування страховою компанією винуватця ДТП.
Підсумовуючи викладене, беручи до уваги досліджені докази та проаналізовані норми права суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним, тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 22, 1116, 1192, 993 ЦК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з моменту вручення йому повного заочного тексту рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Суддя Буран В.М.