АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/9590/16-ц

Провадження № 22-ц/787/709/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів Хилевича С.В., Бондаренко Н. В.,

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач - Об'єднання співвласників гуртожитку на АДРЕСА_1

«Ніла Хасевича-26»;

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником - адвокатом ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року у складі судді Першко О.О., ухвалене в м. Рівне о 09 год. 30 хв., повний текст рішення складено 09 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Об'єднання співвласників гуртожитку на АДРЕСА_1 «Ніла Хасевича-26» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні приміщеннями «Червоний куточок» площею 81,5 м.кв., «Сушка» площею 23,7 м.кв., «Пральня» площею 12,2 м.кв., шляхом їх звільнення та приведення в попередній стан. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є мешканцем гуртожитку по АДРЕСА_1, та зареєстрована в кімнаті НОМЕР_1, проте протягом тривалого часу фактично проживає на площах загального користування («Червоний куточок» площею 81,5 м.кв., «Сушка» площею 23,7 м.кв. «Пральня» площею 12,2 м.кв.), самовільно зайнявши вказані приміщення та здійснивши їх переобладнання та перепланування під кімнату та кухню із втручанням в інженерні системи. Внаслідок вищенаведеного, вказані приміщення використовуються не за призначенням, що грубо порушує права інших співмешканців гуртожитку, будівельні норми, державні стандарти і правила, встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки, а також такими діями відповідач завдає матеріальні збитки, оскільки в даних приміщеннях відсутні лічильники обліку води, електроенергії та теплопостачання, що в свою чергу призводить до надмірної сплати комунальних послуг мешканцями гуртожитку. Дане питання неодноразово розглядалось на загальних зборах ОСГ «Ніла Хасевича-26», відповідачеві пропонувалось добровільно звільнити зайняті приміщення та привести їх в попередній стан, проте вжиті заходи виявились безрезультатними.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року вказаний позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди Об'єднанню співвласників гуртожитку на АДРЕСА_1 «Ніла Хасевича-26» в користуванні приміщеннями цокольного поверху гуртожитку по АДРЕСА_1 «Червоний куточок», площею 81,5 м.кв., «Сушка» площею 23,7 м.кв., «Пральня» площею 12,2 м.кв., шляхом їх звільнення та приведення в попередній стан відповідно до технічної документації. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об'єднання співвласників гуртожитку на АДРЕСА_1 «Ніла Хасевича-26» судові витрати у розмірі 1 378 гривень 00 копійок.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано ст. 391 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд виходив з того, що відповідач самовільно займає приміщення «Червоний куточок», «Сушка», «Пральня», без належних дозволів, без дотримання встановленого законом порядку з порушенням вимог чинного законодавства провела їх переобладнання та перепланування, використовує частину приміщень під житло, у зв'язку з чим Об'єднання співвласників гуртожитку на АДРЕСА_1 "Ніла Хасевича-26" та його члени не можуть вільно користуватися своїм майном, внаслідок чого мають право на усунення перешкод у здійсненні цих прав.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин справи, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що протоколом позачергових зборів членів - співвласників майна ОСГ «Ніла Хасевича-26» від 21.0.1.2011 року було надано дозвіл ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 кожній по 1/3 частині цокольного приміщення. Додає, що цокольне приміщення складається з «Червоний куточок», площею 81,5 м.кв., «Сушка» площею 23,7 м.кв., «Пральня» площею 12,2 м.кв. Вказує, що дану обставину підтвердили свідки, покази яких суд безпідставно відкинув. Так само місцевим судом не взято до уваги договору оренди № 1 від 01.12.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСББ , акту передачі приміщення та квитанцій про оплату, які підтверджують факт виконання договору. Зауважує, що протоколом зборів № 3 від 21.01.2011р. прийнято рішення про виділення приміщень саме під житло, а не для інших цілей, і на виконання цього рішення ОСОБА_1 розроблено робочий проект по реконструкції приміщень. Звертає увагу на те, що договір оренди приміщень не визнавався недійсним, не розірваний та продовжує свою дію. Покликається на ст. 391 ЦК України та вказує, що позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними із позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, ухваленим на підставі всебічно з'ясованих обставин справи та просить залишити його без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із 08 липня 2008 року.

Будинок по АДРЕСА_1 є гуртожитком.

Для забезпечення захисту прав співвласників даного гуртожитку та дотримання ними обов'язку щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами було створено Об'єднання співвласників гуртожитку на АДРЕСА_1 «Ніла Хасевича-26».

Пунктом 1.4.1. Статуту Об'єднання співвласників гуртожитку на АДРЕСА_1 «Ніла Хасевича-26» органами управління об'єднання є загальні збори його членів, правління та ревізійна комісія об'єднання.

Згідно п.4.5. вищевказаного Статуту до виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання належить зокрема питання про використання об'єктів, що перебувають у спільній власності членів об'єднання.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі, про те, що з її боку не було самочинного користування приміщеннями та перешкоджання іншим мешканцям у користуванні спірними приміщеннями.

Так, відповідно до ст. 1-1, 6 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають: допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Рішенням позачергових зборів членів правління ОСГ «Ніла Хасевича-26», яке оформлено протоколом №6/1 позачергових зборів членів правління ОСГ «Ніла Хасевича-26» від 09 жовтня 2015 року виділено ОСОБА_1 технічне приміщення, яке знаходиться у цокольному поверсі (сушилка) у користування.

Рішенням загальних позачергових зборів членів-співвласників майна ОСГ «Ніла Хасевича-26», яке оформлено протоколом №3 позачергових зборів членів-співвласників майна ОСГ «Ніла Хасевича-26» від 21 січня 2011 року виділено площу на цокольному поверсі під кімнати для проживання мешканцям, які потребують покращення житлових умов. Площу між мешканцями ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 поділено на рівні частини.

Рішення загальних зборів про надання дозволу ОСОБА_1 користуватися вищезазначеними приміщеннями не може вважатися рішенням про передачу у власність, оскільки така процедура передачі об'єктів нерухомості у власність законом не передбачена.

Покликання апеляційної скарги на наявність договорів оренди між позивачем та відповідачем апеляційний суд не може взяти до уваги як підставу для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається із договору оренди приміщень №1 від 01 грудня 2015 року, ним не визначено, які саме нежилі приміщення передавалися в оренду ОСОБА_1. Акт передачі-приймання об'єкта оренди від 01 грудня 2015 року також не містить підтверджень того, що такими об'єктами були «Сушилка» та «Пральня».

01 грудня 2015 року між ОСГ «Ніла Хасевича-26» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди приміщень №1, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар бере в тимчасову оренду нежиле приміщення, загальною площею 35,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно акту передачі-приймання об'єкта оренди від 01 грудня 2015 року, ОСГ «Ніла Хасевича-26», відповідно до Договору оренди приміщень №1 від 01 грудня 2015 року, передало, а ОСОБА_1 прийняла об'єкт оренди - нежитлове приміщення, загальною площею 35,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З плану та експлікації внутрішніх площ до плану будівлі вбачається що на цокольному поверсі вказаного гуртожитку розміщені виключно допоміжні та нежитлові приміщення, зокрема і: ХІІ - «Червоний куточок», площею 81,5 кв.м, ХІІІ - «Сушка», площею 23,7 кв.м, ХV - «Пральня», площею 12,2 кв.м, загальною площею 117,4 кв.м.

Більш того, нежиле приміщення, площею 35,5 кв.м. було передане ОСОБА_1 виключно за умови використання його за прямим призначенням та без права без письмової згоди орендодавця здійснювати перебудову, добудову та перепланування приміщень, що орендуються. Натомість відповідачка таку перебулову здійснила. Її доводи про те, що для здійснення перебудови вона мала і дозвіл, і проект, апеляційним судом відхиляються, оскільки дозволу на здійснення перебудови та перепланування приміщення вона не мала у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Відповідно до п. п. 1.4.1. 1.4.4, 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань ЖКГ від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Такого передбаченого законом дозволу на переобладнання та перепланування ОСОБА_1 не мала.

Наведені обставини, які не спростовані доводами апеляційної скарги, свідчать про те, що ОСОБА_1 самовільно зайняла нежитлове приміщення «Червоний куточок», «Сушка» і «Пральня» без передбачених законом дозволів, самочинно здійснила їх перепланування та переобладнання, використовуючи при цьому частину вказаних нежитлових приміщень як житло.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до переконання про законність висновку місцевого суду щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для зобов'язання відповідачки усунути перешкоди позивачу у здійсненні ним своїх правомочностей власності щодо спірних приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником - адвокатом ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 липня 2018 року.

Головуючий суддя Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Хилевич С. В.