Справа № 377/1014/17 Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/2389/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 04.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Приходька К.П.,

суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

встановила:

у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Славутицького міського суду Київської області із вищезазначеним позовом мотивуючи його тим, що з 04 листопада 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачкою по справі, від сумісного проживання з якою у них народилося троє спільних дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_6, 11серпня ІНФОРМАЦІЯ_3.

За заявою ОСОБА_3 21 листопада 2017 року Славутицьким міським судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь його дружини аліментів на утримання їх трьох малолітніх дітей у розмірі половини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13 листопада 2017 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2008 року з нього по даний час стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Таким чином, після винесення вищевказаного судового наказу, з нього загальний розмір стягнень на утримання його чотирьох дітей складає 66,67 відсотків його заробітку при цьому як діючим законодавством встановлений максимальний розмір стягнутих аліментів, який не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати.

Просив суд, зменшити розмір аліментів які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання трьох дітей з 1/2 до 2/5 частини розміру всіх видів його доходів щомісяця до моменту досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 29 березня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що його позовні вимоги ґрунтуються на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та на обставинах, які свідчать про його та відповідача сімейний і матеріальний стан, знаходження у нього на утриманні чотирьох дітей, в тому числі і неповнолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання якого за рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2008 року з нього по даний час стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Зі змісту судового наказу вбачається, що у суду на момент його прийняття не було достатніх даних щодо майнового стану позивача та відповідача, наявності у позивача на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини від першого шлюбу, на утримання якої з нього вже стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця, що є істотними обставинами, які повинні враховуватися при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника.

На даний час з нього на утримання 4-х його дітей проводиться стягнення аліментів в розмірі 66,6 відсотків його заробітної плати.

Як вбачається з довідки з місця його роботи ДСП «Чорнобильська АЕС» за №242 від 12 квітня 2018 року, незважаючи на істотний розмір його заробітної плати, після утримання з нього обовязкових платежів і зборів, аліментів на утримання 4-х дітей, розмір яких складає майже в 3 рази більше його чистого доходу, та оплати за комунальні послуги, на руки він отримує за останні місяці в середньому не більше 3500 грн., за виключенням березня 2018 року, коли йому крім заробітної плати була нарахована і оплата за період відпустки.

Крім того зазначив, що вони з дружиною та дітьми мешкають в одній квартирі, і він відповідно також приймає участь у придбанні продуктів харчування, намагається у вільний від роботи час проводити досуг з дітьми, на що також потрібні кошти

Просив, скасувати рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги та зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання трьох їхніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 за судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 21 листопада 2017 року з 1/2 до 2/5 частини розміру всіх видів його доходів щомісяця до моменту досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягувати з нього на користь ОСОБА_3 на утримання трьох їхніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти в розмірі 2/5 частини розміру всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до моменту досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На зазначену апеляційну скаргу, ОСОБА_3 подала відзив, обґрунтовуючи його тим, що рівень матеріального забезпечення позивача кращий ніж її.

У власності ОСОБА_2 знаходиться квартира, автомобіль та гараж. Після всіх відрахувань позивач отримує заробітну плату більше 5 000 грн., з яких добровільні витрати на дітей відсутні.

Близько 2 000 грн. відповідач передає позивачу для оплати комунальних платежів. Стан здоровя платника аліментів кращий ніж у відповідача та дітей. Діти в силу свого малого віку хворіють, а відповідач являється інвалідом 3-ї групи.

В матеріальному забезпеченні сімї, крім сплати аліментів ОСОБА_2 не приймає жодної участі.

Зазначає, що стягнення аліментів у визначеному судом розмірі в повній мірі виправдовує витрати, які несе відповідач.

Просила, відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Славвутицького міського суду Київської області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, та ОСОБА_3, є батьками малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, крім цього ОСОБА_2, є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_7, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.11-14).

Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 березня 2002 року з позивача на користь ОСОБА_8 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2008року зменшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.16).

Відповідно до судового наказу від 21 листопада 2017 року по справі, виданого Славутицьким міським судом Київської області з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13 листопада 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.15).

Згідно наданої довідки ОСОБА_2 працює на ДСП «Чорнобильської АЕС», його загальний дохід з листопада 2017 року по січень 2018 року становить 69 044,88 гривень. З його заробітної плати утримуються аліменти, з листопада 2017 року по січень 2018 року утримано 30 652,17 гривень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявності підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього згідно судового наказу Славутицького міського суду Київської області від 21 листопада 2017 року.

Розмір стягуваних аліментів є справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь батька в утриманні дітей, які проживають разом з позивачем та відповідачем і є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сторони, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, отже, на даний час розмір аліментів на кожну дитину має бути не меншим ніж 930 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки зазначені позивачем докази не свідчать про погіршення його матеріального стану, так як він має постійне місце роботи і розмір його доходів за цим місцем роботи не зменшився, витрати позивача на оплату житлово-комунальних послуг, повязані з житловим приміщенням, де він зі своєю дружиною та дітьми фактично проживає, не мають значення для оцінки його матеріального становища при визначенні розміру аліментів на дітей. Крім цього, стан здоровя позивача не змінився.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді