Ухвала

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 660/342/17

провадження № 61-25825св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - сільськогосподарське приватне підприємство «Степове»

відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_5 про відмову від касаційної скарги на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до сільськогосподарського приватного підприємства «Степове» (далі - СПП «Степове») про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона на підставі укладених 23 лютого 2017 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_5 договорів оренди є орендарем земельних ділянок площею по 7,6879 га кожна, які розташовані на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області.

Однак приступити до використання земельних ділянок, переданих їй в оренду, вона не має можливості, оскільки земельні ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача.

Просила суд усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, шляхом зобов'язання СПП «Степове» вчинити певні дії, а саме: припинити використання належних позивачу на праві володіння і користування земельних ділянок та зобов'язати відповідача повернути їй зазначені земельні ділянки.

У травні 2017 року СПП «Степове» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6., посилаючись на те, що підприємство на підставі договору оренди від 22 листопада 2012 року, укладеного між ним та ОСОБА_8 строком на 7 років є орендарем земельної ділянки площею 7,6879 га, після смерті останньої земельну ділянку успадкувала ОСОБА_5, яка не зважаючи на діючий договір оренди уклала 23 лютого 2017 року новий договір оренди з іншим орендарем - ОСОБА_4

Відповідач зазначав, що інша земельна ділянка площею 7,69 га, яка розташована на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, перебувала у користуванні сільськогосподарського приватного підприємства «Степове» на підставі договору оренди, укладеного 27 серпня 2002 року між ним та ОСОБА_6 строк дії договору закінчився 25 грудня 2012 року, однак підприємство продовжувало відкрито та безперешкодно користуватися цією землею, сплачуючи орендну плату спадкоємцям після смерті останнього. Проте, 23 лютого 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6., порушуючи переважне право підприємства на укладення договору оренди на новий строк, уклали договір оренди цієї ж земельної ділянки з ОСОБА_4

Посилаючись на викладене сільськогосподарське приватне підприємство «Степове» просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, укладений 23 лютого 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зобов'язати ОСОБА_4 повернути СПП «Степове» вищезазначену земельну ділянку; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, зобов'язати ОСОБА_4 повернути зазначену земельну ділянку СПП «Степове», зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 укласти із СПП «Степове» договір оренди земельної ділянки на умовах договору оренди цієї земельної ділянки від 23 лютого 2017 року.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 вересня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов СПП «Степове» задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, укладений 23 лютого 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та зобов'язати ОСОБА_4 повернути СПП «Степове» вказану земельну ділянку.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, укладений 23 лютого 2017 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

В решті позовних вимог СПП «Степове» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, у жовтні 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

У березні 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_5 надійшло клопотання про відмову від касаційної скарги на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 вересня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що право відмови від касаційної скарги має лише особа, яка її подала, а касаційну скаргу у цій справі подано ОСОБА_4, у задоволенні заяви ОСОБА_5 про відмову від касаційної скарги на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 вересня 2017 року слід відмовити у зв'язку з тим, що вона не подавала касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про відмову від касаційної скарги на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 вересня 2017 року відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта