Суддів Великої Палати Верховного Суду Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М.
на постанову від 17 квітня 2018 року
провадження № 14-59цс18
Відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; тут і далі - у редакціях, чинних на час вчинення відповідних процесуальних дій) викладаємо окрему думку.
24 листопада 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив заочне рішення, яким задовольнив позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором: стягнув з відповідача на користь позивача 10 612,29 доларів США та 47 329,67 грн заборгованості за кредитним договором і 1 711,01 грн судового збору.
Підставою ухвалення заочного рішення згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України судом зазначено те, що відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, а представник позивача не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
30 січня 2015 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідача було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи, відтак вона була позбавлена можливості взяти участь у судовому засіданні. Вказав, що позовна заява подана з пропуском позовної давності.
28 травня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення з огляду на те, що на адресу відповідача направлялися копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, вона належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, проте повторно не з'явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки.Відповідач не довела, що докази, на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки не надала суду свого контррозрахунку заборгованості, не спростувала доводи позивача, а про час звернення з позовом суду було відомо при розгляді цієї справи по суті.
Оскаржуючи заочне рішення до суду апеляційної інстанції, відповідач послалася на ті ж обставини, які були підставою для звернення із заявою до суду першої інстанції про перегляд заочного рішення.
Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 18 листопада 2015 року апеляційну скаргу відповідача відхилив, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська залишив без змін, виходячи з такого. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідач не зверталась до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності у справі, тому апеляційний суд позбавлений можливості застосувати приписи статей 256-258 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України без заяви відповідача, поданої до ухвалення рішення у суді першої інстанції.
У грудні 2015 року відповідач подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій просила скасувати заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року й ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги послалася на те, що вимоги банку не підлягають задоволенню, оскільки заявлені з пропуском позовної давності. Судом першої інстанції здійснено заочний розгляд справи за відсутності відомостей про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце її розгляду, внаслідок чого вона не мала можливості скористатися правом на подачу заяви про застосування позовної давності.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (далі - Постанова), касаційну скаргу задоволено, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року й ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
В основу Постанови покладено висновки про те, що якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.
З наведеним висновком не можна погодитись з огляду на таке.
За змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Зазначена норма є імперативною і розширеному тлумаченню не підлягає.
Винесення (ухвалення) рішення судом першої інстанції є підсумковим закінченням розгляду судом справи по суті у позовному провадженні, яке не слід ототожнювати з переглядом судових рішень в апеляційному чи касаційному провадженні, за результатами яких ухвалюється рішення на підставі досліджених судом першої інстанції доказів і встановлених ним обставин.
Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, тільки якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом, може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.
Згідно з частинами першою, другою статті 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з положеннями частини першої статті 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України.
Частиною третьою статті 74 ЦПК України передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення -особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.
Згідно з частиною четвертою, п'ятою, дев'ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Відповідно до положень пункту 1 частини першої, частини четвертої статті 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За змістом статті 411 ЦПК України в чинній редакції судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Під час нового розгляду справи судом першої інстанції відповідач не позбавлений права заявити про застосування позовної давності.
Таким чином, ураховуючи, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції, та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, та що стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування позовної давності, яка не була предметом розгляду у суді першої інстанції.
Після скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції з безумовних підстав, визначених частиною першою статті 411 ЦПК України в чинній редакції, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідач може заявити про застосування позовної давності. Відтак висновок суду касаційної інстанції про скасування ухвали апеляційного суду з тих підстав, що ним не було розглянуто заву відповідача про застосування позовної давності, чим порушено її право на справедливий суд, є помилковим.
Судді Н. П. Лященко О. Б. Прокопенко О. М. Ситнік