Справа № 222/320/18
Провадження № 2/222/205/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Нікольської райдержадміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон та до тимчасово окупованої території без згоди батька, та оформлення документів для тимчасового виїзду дитини за кордон та до тимчасово окупованої території,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні відносини з відповідачем припинені з 2008 року, дитина проживає разом з позивачкою в селі Панівка Нікольського району Донецької області.

В теперішній час виникла необхідність виїзду дитини до Російської Федерації для оздоровлення та до Новоазовського району Донецької області, який знаходиться на території непідконтрольній владі України, для відвідування родичів, однак згода батька дитини не отримана.

Просила суд надати дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Російської Федерації та на тимчасово окуповану територію - ДНР в період з 01.06.2018 року по 01.09.2018 року та з 26.12.2018 року по 10.01.2019 року, в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька, з метою відпочинку та оздоровлення та надати дозвіл на виготовлення необхідних для такого виїзду документів.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 06.04.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання.

Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 25.04.2018 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, заявила про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання неодноразово не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належними чином, відзиву суду не надав.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Нікольської райдержадміністрації Донецької області всудове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, письмових пояснень щодо позову суду не надав.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу на підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Так, за основними положеннями Цивільно процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.ст.4, 13 ЦПК України).

За змістом статі 265 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення суд зазначає чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Судом встановлено, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №273 від 23.03.2002 року, вчинений відділом РАГС Жовтневого РУЮ м. Маріуполя Донецької області.

Позивачка ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила).

Відповідно до п.3 вищеназваних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Частиною 2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 вищезазначених Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 (п.п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред'явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Отже, законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини, якій не виповнилося 16 років.

Проте як встановлено судом та зазначається самою позивачкою їх з відповідачем дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час звернення позивачки до суду з даним позовом виповнилось 16 років, а тому суд вважає, що права позивачки, як і права неповнолітнього ОСОБА_3, порушені не були, а тому вони судовому захисту не підлягають, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Також слід зазначити, що надання судом дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон та до тимчасово окупованої території без згоди та супроводу батька як запобіжний засіб на майбутнє, для запобігання будь-яких проблем, що можуть виникнути у зв'язку з перетином кордону, законодавством України не передбачено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмолено в позові в повному обсязі, відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені нею при звернені до суду судові витрати у виді судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-83, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, пп.15.5, п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII,суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Нікольської райдержадміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон та до тимчасово окупованої території без згоди батька, та оформлення документів для тимчасового виїзду дитини за кордон та до тимчасово окупованої території - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок відшкодуванню на користь позивачки ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 13.07.2018 року.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.Є. Вайновська