Справа № 405/6510/17
Провадження №2/405/1404/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу № 405/6510/17 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.10.2017 року (справа № 405/171/17) вона є опікуном ОСОБА_2, якій на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9423120 від 26.12.2005 року та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2005 року (справа № 2-4336/05). При цьому, у вказаному будинку, окрім ОСОБА_2, зареєстровані: її (ОСОБА_2) син ОСОБА_3, який з липня 1995 року у вказаному будинку не проживає, що підтверджується довідкою квартального комітету № 6 Подільського району м. Кропивницького від 19.08.2017 року № 251.ОСОБА_1 також зазначила, що ОСОБА_3 виїхав з будинку, забравши всі свої речі та повідомив, що випишеться з будинку, однак до теперішнього часу це не зробив, та, як їй (ОСОБА_1) відомо, що відповідач спочатку проживав у Закарпатській області, а згодом поїхав на заробітки до Російської Федерації, при цьому, те, що відповідач ОСОБА_3, зареєстрований у належному ОСОБА_2 будинку, перешкоджає оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, а також перешкоджає їй (ОСОБА_1) розпорядитися зазначеним будинком в інтересах ОСОБА_2, шляхом його продажу та купівлі квартири для проживання в ній ОСОБА_2

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 з 1995 року не проживає в будинку АДРЕСА_1, адреса його місця проживання чи перебування не відома, при цьому, відповідач не сплачує комунальні платежі за надані у даний будинок комунальні послуги, не несе витрат на утримання житла та прибудинкової території, його (відповідача) особистих речей у будинку не має, ОСОБА_1 зазначила, що, діючи в інтересах позивача ОСОБА_2 не має можливості розпоряджатися належним ОСОБА_2 на праві приватної власності будинком, на підставі чого просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Ухвалою від 22.11.2017 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, суд продовжив розгляд даної справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи судом повідомлений в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - відсутні.

З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» № 9423120 від 26.12.2005 року, будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2005 року (справа № 2-4336/05) на праві приватної власності (реєстраційний номер: 12253614, номер запису: 1542, в книзі: 6) належить ОСОБА_2, опікуном якої, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.10.2017 року (справа № 405/171/17, провадження № 2-о/405/2/17), яке набрало законної сили 30.10.2017 року, є ОСОБА_1, яка, відповідно до положень ч. 1 ст. 59 ЦПК України наділена правом захищати в суді права, свободи та інтереси ОСОБА_2, як недієздатної особи.

Відповідно до довідкиквартального комітету № 6 Подільського району м. Кропивницького від 19.08.2017 року № 251 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, та разом з нею (ОСОБА_2) за вказаною адресою зареєстрований її (ОСОБА_2) син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який за даною адресою не проживає з 09.07.1995 року.

Крім того, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 17.11.2017 року місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 21.08.1990 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Окрім того, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) та ОСОБА_5 (АДРЕСА_3) від 23.08.2017 року, підписи яких засвідчено 23.08.2017 року головою квартального комітету № 6 Колот Н.М., в яких (поясненнях) останні (ОСОБА_4, ОСОБА_5), кожна окремо, надали пояснення про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в будинку, який залишився у спадок ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7, у якому (будинку)ОСОБА_3 не проживає з 1995-1996 років та з того часу у вказаному будинку вони (ОСОБА_4, ОСОБА_5) його (ОСОБА_3) не бачили.

Зазначені письмові пояснення підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка пояснила, що з часу свого народження, вона проживає за адресою АДРЕСА_1, та їй відомо, що з 1995 року ОСОБА_3 - син ОСОБА_2, не проживає в будинку НОМЕР_1, в якому проживала ОСОБА_2, та при спілкуванні з ОСОБА_2, їй стало відомо, що він поїхав на заробітки на Закарпаття.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім'ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якими член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_3, який набув права користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, не проживає в зазначеному вище будинку з 09.07.1995 року, тобто понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в будинок, або ж відсутній в будинку за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі № 6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 640,00 грн., враховуючи не заявлення позивачем вимоги про стягнення на її користь витрат, понесених по сплаті судового збору, залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст. 77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області, через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова