Провадження № 2/761/659/2018
25 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Рибака М.А.,
за участю секретаря Малашевського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
У грудні 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.1998 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Разом з тим, подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, з березня 2017 року шлюбні відносини між подружжям припинилися, спільне господарство не ведеться, кошти на утримання дитини відповідач не надає, тому син перебуває на повному утриманні позивача ОСОБА_1.
Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно до його повноліття. Починаючи з дня пред'явлення даної позовної заяви.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за миожливе провести заочний розгляд справи.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року по справі було відкрито загальне позовне провадження за участю сторін та призначено підготовче судове засідання.
В свою чергу, як передбачено ч. 2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК країни цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
З огляду на вищенаведені положення чинного процесуального законодавства, а також з урахуванням вимог ст.ст.19, 274-282 ЦПК України, у судовому засіданні, яке відбулося 18.05.2018 року було проведено підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті у загальному позовному провадженні за участю сторін у заочному порядку за відсутності належним чином повідомленого відповідача.
Суд, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що 16.05.1998 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Радянського району міста Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження 16 травня 1998 року зроблено запис за №185.
У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1.
При цьому, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не є можливим.
Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доказів протилежного суду не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. 80, 84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В Р І Ш Е Н Н Я:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000,00 грн. щомісячно починаючи з 14.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст судового рішення складено: 25.06.2018 року.