АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1096/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Шимчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Шимчика Р.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_4 про поновлення на роботі, скасування розпорядження сільського голови та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, повний текст рішення складено 23 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області та ОСОБА_4 про поновлення на роботі, скасування розпорядження сільського голови та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, обґрунтовуючи позов тим, що розпорядженням сільського голови Бузівської сільської ради «об'єднаної територіальної громади» ОСОБА_4 від 18 січня 2018 року № 3-18 «Про фактичне звільнення ОСОБА_3.», вона була звільнена з посади спеціаліста-землевпорядника у зв'язку, як вказано в розпорядженні, з реорганізацією Бузівської сільської ради та неможливістю працевлаштування у структурі Бузівської сільської ради, відповідно до п. 1 ст. 40, ст.ст. 44,47,49-2 Кодексу законів про працю України, про що зроблено запис у її трудовій книжці.

Основною підставою для звільнення позивача в розпорядженні вказано реорганізацію.

Але реорганізації сільської ради, до якої приєдналися по факту інші сільські ради, не відбулося.

Змінилися лише відомості про неї, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Так, ч. 4 ст. 8 Закону України від 05.02.2015 р. № 157-УІІІ "Про добровільне об'єднання територіальних громад" (з врахуванням змін, внесених Законом України від 25.12.2015 р. № 925-УІ1І "Про внесення змін до Закону України "Про добровільне об'єднання територіальних громад" щодо особливостей державної реєстрації органів місцевого самоврядування як юридичних осіб") передбачено здійснення реорганізації відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об'єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об'єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об'єднаної територіальної громади. З цієї норми прямо випливає, що реорганізація відбувається саме тих рад, які приєдналися до головної садиби (тієї ради, яка розташована в адміністративному центрі). Що ж до сільської ради головної садиби, то відносно неї здійснюється лише державна реєстрація змін до відомостей про неї, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Такі зміни вносяться державним реєстратором на підставі заяви, поданої сільським головою, обраним об'єднаною територіальною громадою або уповноваженою ним особою. Тому, на сьогодні відсутнє будь яке рішення про реорганізацію Бузівської сільської ради, а якщо б воно і було, то було б, на думку позивача, протизаконне.

Позивачу не було запропоновано ніякої посади. Відповідач, у відповіді на запит позивача про причини звільнення зазначив, що причиною звільнення є реорганізація і вакантна посада землевпорядника є. ОСОБА_3 вважає, що це та посада із якої її звільнили.

При звільненні не було враховано її кваліфікацію та продуктивність праці.

Крім того, при звільненні позивача відсутнє погодження профспілкового комітету.

На підставі викладеного, з врахуванням збільшених в подальшому вимог, позивач просила визнати незаконним та скасувати розпорядження сільського голови Бузівської сільської ради № 3-18 від 18 січня 2018 року про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади, поновити її на посаді спеціаліста-землевпорядника Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області та стягнути з Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 січня 2018 року по 18 квітня 2018 року в сумі 22806 гривень 70 копійок.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Бузівської сільської об'єднаної територіальної громади № 3-18 від 18 січня 2018 року «Про фактичне звільнення ОСОБА_3.».

ОСОБА_3 поновлено на посаді спеціаліста-землевпорядника Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

Стягнуто з Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з часу її незаконного звільнення до ухвалення рішення суду, тобто з 18 січня 2018 року по 18 квітня 2018 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те , що рішенням суду її права задоволено і захищено не в повній мірі, зазначала, що судом не визначено суму належну до виплати, а ухвалене судом рішення не виконується, що тягне за собою порушення прав позивача. Також позивачем, після ухвалення рішення, було виявлено неповну виплату належних їй сум при звільненні.

В зв'язку з чим, на думку апелянта, слід змінити рішення суду в наступній частині:

- «Визнати незаконним та скасувати розпорядження Бузівської сільської об'єднаної територіальної громади № 3-18 від 18 січня 2018 року «Про фактичне звільнення ОСОБА_3.» змінити на «Визнати незаконним та скасувати розпорядження Бузівської сільської об'єднаної територіальної громади № 3-18 від 18 січня 2018 року «Про фактичне звільнення ОСОБА_3.» та визнати звільнення ОСОБА_3 незаконним та проведеним з особистих мотивів»;

- «ОСОБА_3 поновити на посаді спеціаліста-землевпорядника Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області» змінити на «ОСОБА_3 поновити на посаді спеціаліста-землевпорядника Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області з усіма належними до звільнення працівникові правами, у тому числі за невикористані дні відпустки»;

- «Стягнути з Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з часу її незаконного звільнення до ухвалення рішення суду, тобто з 18 січня 2018 року по 18 квітня 2018 року» змінити на «Стягнути з Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь фактичний час вимушеного прогулу, починаючи з часу її незаконного звільнення до фактичного поновлення на роботі у загальному обсязі (у повному обсязі чи його різницю) у сумі її середньоденного заробітку за два місяці до звільнення( 357,85 гривень/день) помноженого на кількість робочих днів, що припадають на період вимушеного прогулу»;

- негайне стягнення заробітної плати за один місяць» замінити на «негайне стягнення всієї суми вимушеного прогулу»;

- покласти на ОСОБА_4 обовязок покрити шкоду Бузівській сільській раді;

- розяснити який орган чи відділ Виконавчої служби повинен здійснювати виконавче провадження у даній справі.

В поданому відзиві ОСОБА_4 заперечив проти задоволення апеляційної скарги , просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розпорядженням сільського голови №60 від 8 жовтня 2007 року ОСОБА_3 призначена на посаду спеціаліста Бузівської сільської ради.(а.с.8-10)

Відповідно до розпорядження № 1-17 від 17 листопада 2017 року «Про попередження працівників Бузівської сільської ради про наступне вивільнення у порядку ст. 32 Кодексу законів про працю України», на підставі ч. 4 ст. 8 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», з метою забезпечення трудових прав працівників Бузівської сільської ради, відповідно до п.п. 3,4 ст. 32 Кодексу законів про працю України працівників Бузівської сільської ради, у тому числі і позивача - ОСОБА_3 - спеціаліста - землевпорядника, попереджено про наступне вивільнення у зв'язку із змінами істотних умов праці в виконавчому комітеті Бузівської сільської ради (а.с.52).

Розпорядженням сільського голови Бузівської сільської об'єднаної територіальної громади від 18 січня 2018 року № 3-18 «Про фактичне звільнення ОСОБА_3.» звільнено ОСОБА_3 з посади спеціаліста - землевпорядника Бузівської сільської ради днем 18 січня 2008 року у зв'язку із реорганізацією Бузівської сільської ради та неможливістю працевлаштування у структурі Бузівської сільської ради. (а.с.7).

Із запису в копії трудової книжки ОСОБА_3 від 18 січня 2018 року вбачається, що позивача звільнено з роботи у зв'язку з реорганізацією, п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а.с.10).

Проте, як було встановлено судом першої інстанції, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання Бузівської сільської ради не відбулося, у зв'язку з чим, судом було задоволено позовні вимоги, які по суті не оспорюються.

Суть апеляційної скарги зводиться до незгоди позивача з резолютивною частиною рішення суду.

Вимоги до змісту рішення суду встановлено статтею 265 ЦПК України, згідно частини 5 якої, у резолютивній частині рішення зазначаються: висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; розподіл судових витрат;строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Частинами 1,2 статті 235 КЗпП встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В сукупності з вказаних норм права слідує, що в резолютивній частині рішення, суд робить висновок про поновлення працівника на попередній роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

З резолютивної частини рішення вбачається, що суд виконав вказані норми закону, а вимоги апелянта, про зазначення в резолютивній частині мотивів її звільнення, не відповідають вище зазначеним нормам права.

Стягуючи з Бузівської сільської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд мав зазначити точний розмір стягуваної суми, однак вказаний недолік не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вирішується в порядку встановленому п.2 частини 1 статті 270 ЦПК України, відповідно до якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

Поновлення працівника на роботі, означає, що відбувається відновлення трудового договору, а відтак і всіх прав та обов'язків, в тому числі і гарантоване право на відпочинок, в зв'язку з чим, до резолютивної частини рішення, відсутні такі вимоги, як зазначення переліку відновлених прав, у тому числі права на невикористані дні відпустки.

В резолютивній частині рішення, при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає розмір стягуваної суми, а не її розрахунок, який зазначається в мотивувальній частині рішення (ч.4 ст. 265 ЦПК України).

Не узгоджуються також із нормами права вимоги апеляційної скарги, щодо зазначення в резолютивній частині рішення, про стягнення середнього заробітку до фактичного поновлення на роботі.

Питання заробітку після ухвалення судом рішення про поновлення на роботі врегульовано частиною 1 статті 236 КЗпП України, згідно якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

В зв'язку з чим, стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, є предметом іншого спору, і не могло бути вирішено судом першої інстанції на час ухвалення оскаржуваного рішення.

Необґрунтованою є також вимога апеляційної скарги про негайне стягнення всієї суми вимушеного прогулу, так як така вимога протирічить пункту 2 частини 1 статті 430 ЦПК України, згідно якої суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Питання матеріальної відповідальності службової особи винної в незаконному звільненні, повний розмір сплачених позивачу сум при звільненні, як і питання роз'яснення який орган чи відділ виконавчої служби повинен здійснювати виконавче провадження, не було предметом розгляду суду, на час ухвалення рішення, в зв'язку з чим, не було і не повинно було відображатись в рішенні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_4 про поновлення на роботі, скасування розпорядження сільського голови та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 липня 2018 року.

Судді