02.07.2018 Провадження № 2/389/314/18
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження та призначення справи

до судового розгляду по суті

25 червня 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі - Баланюк Т.В.,

розглядаючи у підготовчому засіданні в приміщенні суду міста Знамянка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, ОСОБА_3, про визнання рішень ОСОБА_2 сільської ради протиправними, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради від 23 червня 2015 року №438, яким відхилено проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :56:000:0016, розташованої на території села Новополяна ОСОБА_2 сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області; визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради від 23 червня 2015 року №439, яким незаконно передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером :56:000:0016, розташованої на території села Новополяна; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 червня 2015 року №22391252 (з закриттям розділу); скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 червня 2015 року №39704139, видане на ім'я ОСОБА_3

Ухвалою суду від 20 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Відповідачам надіслано позовну заяву разом з доданими до неї документами та запропоновано надати відзив на позовну заяву, роз'яснено право пред'явити зустрічний позов. Крім того, у відповідачів та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за клопотанням позивача витребувано докази по справі.

Згідно з ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу (розділу ІІІ Позовне провадження), з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Загальною метою підготовчого провадження, є всебічний та обєктивний розгляд і вирішення справи в судовому засіданні протягом розумного строку. Спеціальною метою підготовчого засідання є з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду справи.

На виконання вказаної ухвали суду від 20 квітня 2018 року відповідачем ОСОБА_3 надано відзив на позовну заяву, ОСОБА_2 сільською радою та Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області надано документи, що витребовувалися судом.

Представник позивача у підготовчому судовому заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав відповідь на відзив та просив призначити справу до судового розгляду. Клопотань не заявляв, додаткових доказів на обгрунтування позовних вимог не надав.

Представник відповідача ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладеним ним у відзиві на позов. Заявив клопотання про зупинення провадження у справі, яке залишено судом без задоволення у підготовчому судовому засіданні, що відбулося 13 червня 2018 року, та в якому до сьогоднішнього дня оголошено перерву. Наразі останній заявив клопотання про закриття провадження у даній справі з посиланням на те, що позивачем оскаржуються рішення суб'єкта владних повноважень, а тому справа не підлягає розгляду в порядку цівільного судочинства.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі, у зв'язку з чим вважає, що справа не підлягає призначенню до судового розгляду по суті. Відзиву на позову не представив.

Заслухавши представників сторін, суд вважає, що заявлене представником відповідача клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 80 ЗК України встановлено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності (ч. 1,2 ст.83 Земельного кодексу України).

Положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) визначено завдання адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін суб'єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У пунктах а, б, в, г і к ст.12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади села; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими.

Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, автономна республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.172 ЦК України).

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Отже, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права в подібних правовідносинах викладений у постановах ОСОБА_4 Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 369/13240/14-а та Верховного Суду України від 09 грудня 2014 року у справі № 21-308а14.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 363/2449/14-а від 14 березня 2018 року сільська рада як власник землі вільна у виборі субєкта щодо передачі земельної ділянки у приватну власність у порядку, визначеному законом та не здійснює при цьому владні управлінські функції. Тому предметом позову є саме перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, що не є предметом розгляду за правилами КАС України.

Враховуючи викладене вище та аналізуючи суть спірних правовідносин, що склались між сторонами, суд приходить до висновку, що даний позов належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а тому клопотання про закриття провадження у справі є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Разом з цим, судом встановлено, що спір між сторонами до судового розгляду не врегульований, підстави для залишення позовної заяви без розгляду, зупинення провадження у справі чи закриття провадження у справі відсутні.

Отже, суд на підставі п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України вважає за доцільне завершити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.

З урахуванням наведенного та керуючись ст.ст. 189, 197, 199, 200, 258, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про закриття провадження у справі - відмовити.

Закрити підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, ОСОБА_3, про визнання рішень ОСОБА_2 сільської ради протиправними, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію та зобов'язання вчинити певні дії.

Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 12 годину 00 хвилин 22 серпня 2018 року в приміщенні Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області (вулиця Маяковського, 30, місто Знам'янка Кіровоградської області, 27406).

Про дату, час і місце судового засідання повідомити учасників справи.

Запропонувати відповідачу ОСОБА_3 надати суду у строк до 01 серпня 2018 року заперечення. Одночасно з надісланням (наданням) заперечення до суду, відповідач зобовязаний їх копії разом з доданими до них документами надіслати іншим учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - zn.kr.court.gov.ua/sud1107, розділ на головній сторінці «Стан розгляду справ».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту ухвали 02 липня 2018 року.

Суддя Г.В. Берднікова