Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 1416/1243/2012

провадження № 61-22706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 рокуу складі судді Яворської Ж. М.

В С Т А Н О В И В:

У липня 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» частково задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2007 року № N025 у розмірі

6 641,75 доларів США, що еквівалентно 53 087,51 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_5 02 грудня 2016 року звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою в якій одночасно заявляла клопотання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09 грудня 2016 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2012 року, апеляційну скаргу залишено без руху та надано 30 денний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надати заяву про поновлення строку із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку. Також роз'яснено, що у разі не звернення з заявою про поновлення строку з зазначенням інших підстав для його поновлення, наступають наслідки передбачені статтею 297 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2012 року, відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними.

У лютому 2017 року ОСОБА_5подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що наведені нею причини пропуску строку оскарження рішення суду першої інстанції необґрунтовано визнано апеляційним судом неповажними.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Частиною першою статті 8 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Суд поновлює пропущений строк у разі його пропуску з поважних причин, які скаржник зазначає у своїй заяві.

Так, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених обставин, а саме, що ОСОБА_7 була присутньою під час проголошення рішення суду першої інстанції від 10 вересня 2012 року, з апеляційною скаргою звернулась до суду апеляційної інстанції 02 грудня 2016 року, посилаючись як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що копію повного тексту рішення суду першої інстанції отримала лише 22 листопада 2016 року під час ознайомлення з матеріалами справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником зазначено ті причини, які вже судом було визнано неповажними та інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду заявником не наведено.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, отже, ухвалу постановлено з додержанням норм процесуального права.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило