Справа №442/8693/17
Провадження №2/442/538/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Лютик Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уличненської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення 5 сесії 7 скликання Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за №116 від 12 червня 2016 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1.».; зобов'язати Уличненську сільську раду Дрогобицького району Львівської області на сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1, подану до Уличненської сільської ради Львівської області, та прийняти рішення про погодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,2305га, яка розташована по вулиці АДРЕСА_2 згідно Акту встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання та без підпису сусіднього (суміжного) землекористувача ОСОБА_3, яка безпідставно відмовляється підписати Акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.05.2012 року (реєстраційний №541) вона являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області.

Згідно даних будинкової книги вона з 25.12.1987 року зареєстрована і по даний час фактично проживає в зазначеному житловому будинку.

З довідки виконавчого комітету Уличненської сільської ради №557 від 29.05.1995 року, вбачається, що згідно Погосподарських книг Уличненської сільської ради будинок АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області був збудований в 1925 році.

Також, відповідно до Погосподарських книг Уличненської сільської ради №№9, 17- 20 за 1967-1970, 1991-1995 роки за господарством до будинку АДРЕСА_1 рахувалось 0,29 га землі, якою її родина користується близько 90 років.

Отже, земельна ділянка для обслуговування належного їй на праві приватної власності житлового будинку АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області знаходиться у її законному володінні та користуванні.

Рішенням сесії Уличненської сільської ради №612 від 11.09.2014 року їй, надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га, яка розташована по вулиці АДРЕСА_2

Проте, вона не має можливості на виконання п.2 зазначеного рішення сесії подати виготовлену на її замовлення технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на розгляд та затвердження сесії сільської ради, оскільки суміжний землекористувач - ОСОБА_3, яка мешкає в будинку АДРЕСА_2, без будь-яких на то підстав та мотивації, керуючись виключно неприязним до неї відношенням, не погоджує зовнішні межі земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_3 самовільно захопила частину земельної ділянки, належної сільській раді, яка прилягає до її земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2, і яка історично використовувалась як проїзд до земельної ділянки для обслуговування належного їй житлового будинку АДРЕСА_1. Зазначену самовільно захоплену земельну ділянку ОСОБА_3 з боку вулиці Прикарпатської загородила металевими воротами, а з боку суміжних землекористувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - металевою сіткою.

Причиною такої неправомірної та недобросусідської поведінки ОСОБА_3 є те, що з 2014 року вона, справедливо вимагає від ОСОБА_3 усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою для обслуговування належного їй з 27.05.2012 року на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області шляхом демонтажу металевих воріт та сітки.

Востаннє комісією Уличненської сільської ради 21.04.2016 року було встановлено: «....на даний час по вулиці Прикарпатській поруч з будинковолодіннями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проходить історично сформований заїзд, що межує з їхніми земельними ділянками. Встановлено, що даний заїзд закритий металевими воротами, що не дає можливості проходу до будинковолодіння ОСОБА_1 по вулиці АДРЕСА_3».

При цьому, комісія Уличненської сільської ради рекомендувала: «ОСОБА_6, що проживає АДРЕСА_2, звільнити проїзд, знявши металеві ворота, а також демонтувати самовільно встановлену металеву сітку з проїзду до будинковолодіння по вулиці АДРЕСА_3 гр.ОСОБА_1; 2. В разі незгоди виконання цієї рекомендації громадянами даного спору вирішувати в судовому порядку».

Однак, ОСОБА_3 рекомендаційного рішення комісії Уличненської сільської ради не виконала і їй, прямо заявила, що і в майбутньому не збирається цього робити.

Внаслідок таких явно незаконних дій ОСОБА_3 грубо порушуються її права та інтереси, як суміжного землекористувача. А тому, вона звернулась в Дрогобицький міськрайонний суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

При цьому, рішенням Уличненської сільської ради №116 від 12.06.2016 року відмовлено їй у затвердженні Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по вулиці АДРЕСА_4 оскільки, як зазначається у п.1 рішення: «...у Дрогобицькому міськрайонному суді відкрито провадження щодо ОСОБА_1 та її суміжного землекористувача по питанню погодження меж земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_5». Зазначена в оскаржуваному рішенні підстава не відповідає вимогам матеріального права.

Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм Земельного законодавства, оскільки в даному випадку орган місцевого самоврядування села Уличне, - Уличненська сільська рада Дрогобицького району Львівської області повинна була вирішити у тижневий строк з дня подання нею заяву до відповідача, тобто протягом 7 днів. За результатами розгляду цієї заяви Уличненська сільська рада повинна була прийняти рішення, в якому зазначити про підставність чи безпідставність дій гр.ОСОБА_3, як сусіднього (суміжного) землекористувача (землевласника), у зв'язку із її відмовою у погодженні меж земельної ділянки та про відповідність такої відмови гр.ОСОБА_3 положенням частини 3 статті 103 Земельного кодексу України, а також прийняти рішення про можливість погодження чи неможливість погодження таких меж спірної земельної ділянки Уличненською сільською радою без згоди ОСОБА_3, яка безпідставно не погоджується погодити спірні межі. Копію рішення за результатами розгляду цього питання необхідно було передати їй протягом трьох днів з дня його прийняття, однак Уличненською сільською радою такого вчинено не було, що на її думку свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, а тому враховуючи наведене вище в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні щодо задоволення позову покладалася на думку суду. В матеріалах справи мається заява за підписом сільського голови Уличненської сільської ради Дрогобицького району, в якій останній заперечує щодо задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 заперечили, щодо задоволення позову з підстав викладених в письмових поясненнях. Просять відмовити в задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилися в черговий раз, не повідомивши причин неявки.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за наявними у матеріалах справи доказами.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третю особу та її представника, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач та треті особи, являться власниками суміжних будинковолодінь, і між ними дійсно виник спір щодо погодження меж земельної ділянки.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується той факт, що на розгляд та затвердження сесії Уличненської сільської ради позивачем подано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,2305га, яка розташована по вулиці АДРЕСА_3 у селі Уличне Дрогобицького району Львівської області. У поданій на розгляд сесії сільської ради технічній документації із землеустрою Акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не погоджено у передбаченому законом порядку, а саме не погоджено межі третьою особою ОСОБА_3

Отже позивачем, у супереч вимог частин 1 та 2 статті 118 Земельного кодексу України не подано на розгляд сесії сільської ради належно виготовлену у відповідності із статтею 55 ЗУ «Про землеустрій» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості.

Рішенням Уличненської сільської ради №116 від 12.06.2016 року відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні Технічної документації, оскільки у Дрогобицькому міськрайонному суді відкрито провадження щодо гр..ОСОБА_1 та її суміжного землекористувача по питанню погодження меж земельної ділянки яка знаходиться по АДРЕСА_5.

Із досліджених матеріалів справи вбачається, що на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, в провадженні Дрогобицького міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Уличненської сільської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю.

Відтак, Уличненська сільська рада при винесенні оскаржуваного рішення №116 від 12.06.2016р. правомірно посилалася як на одну із підстав: факт наявності на розгляді у суді провадження щодо гр.ОСОБА_1 та її суміжного землекористувача (ОСОБА_3.) по питанню погодження меж земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_5, з чого слідує, що рішення прийняте із дотриманням норм матеріального права, а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині: зобов'язати Уличненську сільську раду Дрогобицького району Львівської області на сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1, подану до Уличненської сільської ради Львівської області, та прийняти рішення про погодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,2305га, яка розташована по вулиці АДРЕСА_2 згідно Акту встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання та без підпису сусіднього (суміжного) землекористувача ОСОБА_3, яка безпідставно відмовляється підписати Акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, то суд виходить з того, що ОСОБА_1 не зверталася із відповідною (належною) заявою до відповідача Уличненської сільської ради про вирішення земельного спору щодо погодження спірних суміжних меж земельної ділянки, яка приватизується нею, без підпису сусіднього суміжного землекористувача ОСОБА_3, що є підтвердженням безпідставності заявлених позовних вимог.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за недоведеністю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Уличненської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.05.2018року.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ О.В. Крамар