"21" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В.П.
при секретарі Красновій І.В.
справу розглянуто без участі сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1, що була придбана ним на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.08.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І.
Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 - 05 жовтня 1998 року.
Відповідач в квартирі не проживає з 08.06.2016 року, що підтверджується Актом від 23.08.2017 року засвідченого свідками : ОСОБА_7., мешканцем кв. 9 ОСОБА_4, мешканцем кв. 18 ОСОБА_5
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений судом належним чином за останньою відомою суду адресою його реєстрації, про час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, на праві власності належить ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 20.08.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І.
Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва ,,Про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні" в квартирі АДРЕСА_1, 05 жовтня 1998 року було зареєстровано відповідача ОСОБА_2
Відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає з 08.06.2016 року, що підтверджується Актом від 23.08.2017 року засвідченого свідками : мешканцем кв. 14 ОСОБА_7, мешканцем кв. 9 ОСОБА_4, мешканцем кв. 18 ОСОБА_5
Необхідність визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, позивач обґрунтовує порушенням права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею, а саме квартирою АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 317,321,405 ЦК України,
ст.ст. 81,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2
Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ ПерехіднихПоложень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя: