УХВАЛА

про самовідвід

04.07.2018 м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Козюренко Р.С. розглянувши заявлений самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

до Франківського районного суду м. Львова звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2016, для розгляду даної справи визначено суддю Мигаль Г.П. (т.1 а.с.13а), яка 04.07.2016 постановила ухвалу про залишення позовної заяви без руху (т.1 а.с.14). Після усунення недоліків 05.09.2016 відкрито провадження у справі (т.1 а.с.21-22).

Позивачем ОСОБА_1 04.10.2016 подано заяву про відвід судді (т.1 а.с.28), у задоволенні якої відмовлено за безпідставністю та на підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова від 04.10.2016 задоволено самовідвід судді Мигаль Г.П. (т.1 а.с.37-38).

З тих підстав, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Масендич В.В. (т.1 а.с.40)

Ухвалою суду від 18.11.2016 до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено ЛМКП «Львівводоканал» та Франківську районну адміністрацію ЛМР (т.1 а.с.69-70). В подальшому ухвалою суду від 06.04.2017 вилучено з числа третіх осіб ЛМКП «Львівводоканал» та Франківську районну адміністрацію ЛМР (т.1 а.с.145-146).

У звязку із відсторонення судді від посади, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та на виконання розпорядження керівника апарату суду №125/Р, матеріали справи передано на розгляд судді Мартинишин М.О. (т.2 а.с.49-50)

Представник позивача ОСОБА_2 заявив клопотання про недовіру судді

ОСОБА_3, оскільки він вважає, що суддя отримала хабар за розгляд справи, так як допустила до участі представників відповідача без належних повноважень, в задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 12.12.2017 (т.2 а.с.101).

12.12.2018 Франківський районний суд м. Львова постановив ухвалу про задоволення заяви про самовідвід судді Мартинишин М.О. у звязку із численними скаргами на адресу судді від представників позивача (т.2 а.с.105-106).

Внаслідок самовідводу судді Мартинишин М.О., згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано 13.12.2017 в провадження судді Ванівському Ю.М., який в процесі розгляду заявив самовідвід з причин того, що представник позивача ОСОБА_4 входить до числа присяжних Франківського районного суду м.Львова (т.2 а.с.195). Ухвалою від 13.04.2018 самовідвід судді задоволено (т.2 а.с.196-197).

В подальшому ухвалою судді від 26.04.2018 задоволено самовідвід судді Кузь.В.Я. з аналогічних підстав (т.2 а.с.198-199).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Гулієва М.І., яка заявила самовідвід, задоволений ухвалою судді від 08.05.2018 (т.2 а.с.201-202).

У звязку із самовідводом судді, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за наслідками якого матеріали справи 04.07.2018 надійшли у провадження судді Козюренко Р.С.

Суддя Козюренко Р.С. заявив самовідвід, оскільки існують підстави вважати, що розгляд заяви у цій справі може викликати в учасників провадження сумнів в його обєктивності та неупередженості.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Згідно з ч.1 ст.39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

За приписами ч.3 ст. 39 ЦПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В силу положень ст. 6 Конвенцієї про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і обєктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У звязку із неприязним ставленням та образами, висловленими впродовж останніх років на адресу судді представником позивача у справі ОСОБА_2, численними скаргами у різні державні інстанції, зокрема заява до Вищої кваліфікаційної комісії судді України від 13.07.2012, слід дійти висновку про існування підстав вважати, що розгляд зазначеного питання може викликати в учасників провадження сумнів в його обєктивності та неупередженості.

Крім того представником позивача у справі є ОСОБА_4, втім відповідно до ухвали Львівської міської ради № 2666 від 16 листопада 2017 року внесено зміни до ухвали міської ради від 02 березня 2017 року № 1580 «Про затвердження списку присяжних районних судів м. Львова», виклавши додаток у новій редакції до списку присяжних Франківського районного суду м. Львова, у якому додано ОСОБА_4.

У силу вимог п.2 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду, а отже вважається таким, що прийняте в порушення процесуальних норм.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи вищенаведене, з метою виключення підстав та мотивів позивача чи відповідача для сумніву у безсторонності, уникнення в подальшому сумнівів щодо упередженості чи обєктивності розгляду справи, а також упередження скарг та відводів в адресу судді, забезпечення законності судових рішень, недопущення тяганини у розгляді, слід дійти висновку про наявність підстав для задоволення самовідводу.

Керуючись ст.ст. 36, 38-41, 258-261 ЦПК України, -

постановив:

Самовідвід судді Козюренка Р.С. щодо розгляду цивільної справи №465/3862/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди- задоволити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Р.С. Козюренко