засідаСправа № 760/4715/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 червня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання спадкоємця таким, що не прийняв спадщину,

в с т а н о в и в:

09 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про визнання спадкоємця таким, що не прийняв спадщину.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1.

25 травня 2012 року ОСОБА_4 був складений заповіт, за яким здійснено розпорядження про перехід після її смерті права власності на зазначену квартиру наступним фізичним особам: ОСОБА_1 - 2/3 частини майна, ОСОБА_3 - 1/6 частина майна, ОСОБА_2 - 1/6 частина майна.

Спадщину прийняли лише два спадкоємці з трьох, а саме: вона (дочка спадкодавця) шляхом подання заяви про прийняття спадщини та ОСОБА_3 (чоловік спадкодавця), оскільки він проживав та був зареєстрований на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем та не подавав заяву про відмову від прийняття спадщини. Він також подав і заяву про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 (син спадкодавця), не прийняв спадщину оскільки постійно не проживав на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем, і заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. Тривалий час він за адресою своєї реєстрації не мешкає.

Разом з тим, нотаріус не може визнати ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщину, оскільки він був зареєстрований на момент відкриття спадщини в житлі, де проживав спадкодавець.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року відкрито провадження в справі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року зобов'язано П'яту Київську державну нотаріальну контору надати Солом'янському районному суду м. Києва належним чином завірену копію спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року зобов'язано Державну прикордонну службу України надати Солом'янському районному суду м. Києва у строк до 13 лютого 2018 року інформацію (за її наявності) про те, чи перетинав ОСОБА_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1, кордон України за період з 02 вересня 2013 року по 03 листопада 2015 року (із зазначенням кількості виїздів, в'їздів, дат цих подій та періодів перебування за межами України).

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року зобов'язано Державну прикордонну службу України надати Солом'янському районному суду м. Києва у строк до 11 червня 2018 року інформацію (за її наявності) про те, чи перетинав ОСОБА_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1, кордон України (із зазначенням кількості виїздів, в'їздів, дат цих подій та періодів перебування за межами України) за період часу з початку функціонування бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», що функціонує відповідно до пункту 23 Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25 червня 2007 року № 472, по 03 листопада 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив суду, що відповідач ОСОБА_2 у 2007 році виїхав до Канади, точне місце його проживання стороні позивача невідомо. До України він прилітав всього один раз, десь через 5 років після від'їзду, на похоронах ОСОБА_4 також не був присутній.

Відповідач у судове засідання не з'явився та час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Третя особа ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що син поїхав до Канади та приїздив всього один раз. Інколи він телефонує, проте своїм спадковим майном не цікавиться, на похоронах ОСОБА_4 не був присутній.

Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 03 вересня 2015 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 10).

За життя ОСОБА_4 заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1: ОСОБА_1 - 2/3 частини квартири, ОСОБА_3 - 1/6 частину квартири, ОСОБА_2 - 1/6 частину квартири, що підтверджується заповітом від 25 травня 2012 року, посвідченим державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 8-1484 (а.с. 52).

29 вересня 2015 року за заявами чоловіка спадкодавця ОСОБА_3 та доньки спадкодавця ОСОБА_1 про прийняття спадщини заведена спадкова справа № 642/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 49-67)

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до П'ятої київської державної нотаріальної контори з заявою про те, що спадкоємець ОСОБА_2 не проживав зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а був лише зареєстрований у одній квартирі разом зі спадкодавцем, тому він не може фактично вступити в володіння спадковим майном (а.с. 63-64).

Державним нотаріусом Гриценко О.В. листом від 19 грудня 2015 року № 4187/02-14 роз'яснено ОСОБА_1, що акт про не проживання особи від 01 вересня 2015 року та довідка ЖЕД № 904 від 02 вересня 2015 року не є доказами того, що ОСОБА_2 фактично не проживав з померлою, оскільки факти, які мають юридичне значення, розглядаються тільки в судовому порядку (а.с. 65).

При зверненні в суд з позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідач ОСОБА_2, не прийняв спадщину оскільки він постійно не проживав на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем, і заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Законом визначено, що порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом цієї норми закону навіть у випадку невжиття спадкоємцем будь-яких дій для прийняття спадщини чи незнання про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв спадщину. Тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається.

Вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї. У такого спадкоємця відсутній обов'язок у шестимісячний строк подавати заяву про прийняття спадщини.

На підтвердження факту не проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем на момент її смерті, ОСОБА_1 надала акт про не проживання особи від 01 вересня 2015 року, складний мешканцями будинку АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_2, який зареєстрований в кв. АДРЕСА_1, в зазначеній квартирі не проживає протягом тривалого часу (більше року) (а.с. 6).

Також позивачем надано довідку від 02 вересня 2015 року, видану ЖЕД № 904 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про те, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 3 особи, а фактично проживає 2 особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 8).

На підтвердження факту не проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем, позивачем надано копію Свідчення існування та проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Квебек, Канада (а.с. 12-13).

У судовому засіданні третя особа в справі - ОСОБА_3, за його згодою, був допитаний в якості свідка. Як свідок показав суду, що відповідач поїхав до Канади та приїздив всього один раз. Інколи він телефонує, проте своїм спадковим майном не цікавиться, на похоронах ОСОБА_4 не був присутній.

У матеріалах справи міститься довідка форми № 3, видана ЖЕД № 904 від 14 вересня 2015 року, згідно якої померла ОСОБА_4 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1. Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_3 (чоловік) з 12 серпня 1978 року та ОСОБА_2 (син) з 10 вересня 1988 року (а.с. 51 - зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції станом на ІНФОРМАЦІЯ_2) визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Пунктами 3.21., 3.22. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції чинній на дату відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2) передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із цим спадкодавцем.

Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції чинній на день ухвалення рішення судом) також передбачено, що в разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Стороною позивача не оспорюється, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі, де була зареєстрована й спадкодавець ОСОБА_4

Суду не надано доказів реєстрації відповідача в іншому місці, як і не надано доказів втрати відповідачем права користування спірною квартирою, шляхом зняття його з реєстраційного обліку на час відкриття спадщини.

Акт про не проживання від 01 вересня 2015 року, довідка ЖЕД № 904 від 02 вересня 2015 року та покази свідка ОСОБА_3 щодо не проживання відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі разом зі спадкодавцем не спростовують факт реєстрації відповідача в спірній квартирі та не підтверджують його реєстрацію в іншому місці, ніж спірна квартира.

За таких обставин, у випадку звернення відповідача ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право спадщину в порядку спадкування за заповітом, нотаріус зобов'язаний буде вирішити це питання незалежно від строку звернення. Відповідач був зареєстрований за місцем відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, про відмову від прийняття спадщини не заявляв, а тому він є таким що прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 29, 1221, 1268-1270, 1273 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-289 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), третя особа ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про визнання спадкоємця таким, що не прийняв спадщину.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: