Справа № 307/1191/18
Провадження № 2/307/898/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Панчишин В.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солотвинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою про визнання за нею права власності на ? частини квартири АДРЕСА_1.

Посилається на те, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності у рівних частках належала квартира АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 на випадок своє смерті залишив заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_4

В свою чергу, ОСОБА_3 також зробила заповідальне розпорядження та заповіла все своє майно яке буде належати їй на момент смерті залишила ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_2, її мати ОСОБА_4, залишилася проживати в цій квартирі та у порядку ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину.

? частини вказаної квартири, яку ОСОБА_5 прийняв у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, він подарував ОСОБА_4, що стверджується договором дарування, зареєстрованим за № 7058.

27.02.2018 р. її мати померла.

Вона являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4

За життя її мати, так і не оформила право власності на ? частини квартири АДРЕСА_2, тому просить визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно у судовому порядку.

Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити повністю.

Представник Солотвинської селищної ради у судове засідання не зявився. Надав суду листа про розгляд справи у його відсутності. На задоволення позовних вимог заперечень не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_2, на праві приватної власності належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в ідеальних долях.

Відповідно до заповіту від 15.07.1999 р. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося все те, що на день її смерті буде їй належати за законом заповідає ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_3 на ? частина квартири АДРЕСА_2, на підставі заповідального розпорядження була оформлена на ОСОБА_5, який 20.10.2004 р. подарував свою частину квартири ОСОБА_4 матері позивачки.

24.03.2003 р. ОСОБА_2 було складено заповіт, за яким все своє майно де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і все те, що на день його смерті буде йому належати заповів ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ФМ, № 124169, ОСОБА_2 помер 24.06.2003 р.

ОСОБА_4 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_2, та не подавала заяву про відмову від спадщини.

Однак, за своє життя нею так і не було оформлено право власності на ? частину вказаної квартири після смерті ОСОБА_2

27.02.2018 р. ОСОБА_4 померла.

Відповідно до статей 1216-1218 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

З приписів статті 1222 ЦК України убачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На момент своєї смерті ОСОБА_4 заповідальне розпорядження не зробила, тому відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкування здійснюється за законом.

Єдиним спадкоємцем після її смерті залишилася її донька - ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги.

Інших спадкоємців першої черги та спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку на час відкриття спадщини немає.

27.03.20108 р. ОСОБА_1 звернулася у Тячівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

05.07.2018 р. державним нотаріусом ОСОБА_6 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій після смерті ОСОБА_2, який заповів все своє майно ОСОБА_7. оскільки спадкова справа не відкривалася.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У рішенні від 30.11. 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на ? кварти у нотаріальному порядку.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги на майно ОСОБА_4І, в померлої відсутні правовстановлюючі документи на ? частину квартири АДРЕСА_1, які б дозволяли видати свідоцтво про спадщину, що перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на ? квартири.

Судові витрати слід покласти на позивачку.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1297 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою смт. Солотвино, вул. П. Грози, № 16, Тячівського району, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, права власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Судові витрати покласти на позивачку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 11.07.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.