Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/144/18 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/2427/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Кухаря С.В.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 року у справі за позовом Запорізького національного університету Міністерства освіти і науки України до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2018 року Запорізький національний університет Міністерства освіти і науки України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року № 916, між позивачем та ОСОБА_4 була укладена угода про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 1476 від 27 грудня 2005 року.

Згідно розділу 1 угоди № 1476 від 27 грудня 2005 року навчальний заклад, надав ОСОБА_3 цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та спеціальністю фінанси, за денною формою навчання, у розмірі 2 671 грн., на весь термін навчання.

Освітню послугу відповідачу було надано в повному обсязі, наказом № 930-с від 23 червня 2006 року ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію «економіст».

Університет виконав всі свої обов'язки, передбачені угодою, проте відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, в звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 1501,38 грн.

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість по оплаті цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти за період з 02.01.2011 року по 01.09.2017 року в розмірі 1501,38 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Запорізького національного університету заборгованість по оплаті цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти за період з 02.01.2011 року по 01.09.2017 року в розмірі 1501,38 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 11 червня 2018 року (а.с.60), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 26 червня 2018 року для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_3

25 березня 2018 року на адресу апеляційного суду від Запорізького національного університету надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 в якому позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2005 року між Запорізьким національним університетом та ОСОБА_3 була укладена угода № 1476 про надання ОСОБА_3 цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та спеціальністю фінанси, за денною формою навчання, у розмірі 2 671,00 грн., на весь термін навчання. (а.с. 9)

Освітню послугу, відповідно до угоди № 1476 від 27 грудня 2005 року, Запорізьким національним університетом було надано відповідачу в повному обсязі, що підтверджується витягом з наказу № 930-с від 23 червня 2006 року, яким ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію «економіст». (а.с. 8)

Відповідно до пунктів 3.3, 6.1 угоди № 1476 від 27 грудня 2005 року відповідач зобовязався повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та 3% річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, тобто починаючи з 01.06.2007 року.

Проте, ОСОБА_3 свої зобов'язання за угодою № 1476 від 27 грудня 2005 року належним чином не виконав, в звязку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2011 року з ОСОБА_3 на користь Запорізького національного університету було стягнуто заборгованість по оплаті кредиту та відсотків за користування ним станом на 01 січня 2011 року у сумі 1153,00 грн., а також судові витрати на загальну суму 171 грн. (а.с. 29-31)

Зазначене рішення суду набрало законної сили 10 січня 2012 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..

18 вересня 2017 року позивач направив ОСОБА_3 лист з вимогою сплатити заборгованість за угодою № 1476 від 27 грудня 2005 року у розмірі 1 501,38 грн., яке було отримано останнім 20 вересня 2017 року і до теперішнього часу не виконано. (а.с. 10-11)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2, 3, 6 ст. 11 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні», порядок реалізації права молоді на освіту, державні гарантії її здобуття, визначення прав та обов'язків учасників навчально-виховного процесу регулюються законодавством про освіту.

Молоді громадяни можуть одержувати за рахунок коштів державного чи місцевих бюджетів пільгові довгострокові кредити для здобуття освіти у вищих навчальних закладах за різними формами навчання, незалежно від форм власності, що діють на території України.

Порядок надання пільгових довгострокових кредитів для здобуття вищої освіти молодим громадянам та їх пільгового погашення визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 26 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на отримання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 3, 22, 23 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року № 916, на умовах, визначених цим Порядком, цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за денною, вечірньою та заочною формою навчання у вищих навчальних закладах незалежно від форми власності можуть одержати молоді громадяни України, які успішно склали вступні іспити або навчаються на будь-якому курсі вищого навчального закладу.

Кошти на надання кредитів передбачаються у Державному бюджеті України для МОН для оплати навчання у вищих навчальних закладах усіх форм власності, крім комунальної, а також крім тих, що перебувають у власності Автономної Республіки Крим.

Сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї пятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним.

Одержувач кредиту на навчання за рахунок Державного бюджету України повертає кредит та відсотки за користування ним через вищий навчальний заклад на рахунки МОН, інших центральних органів виконавчої влади, у підпорядкування яких перебуває вищий навчальний заклад, з подальшим зарахуванням коштів до Державного бюджету України.

У разі невиконання одержувачем кредиту умов угоди, ухилення від повернення кредиту вищий навчальний заклад застосовує заходи для стягнення заборгованості відповідно до законодавства.

Таким чином, відповідно до п. 22 Порядку № 916 та пунктів 3.3, 6.1 угоди № 1476 від 27 грудня 2005 року, 1/15 частина кредиту та відсотків за користування ним є непогашеними у разі їх несплати до 31 грудня поточного року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія вважає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції повноі всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 7 ч. 13, ст.367, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 374,375,381-382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 06.07.2018 року.

Головуючий:

Судді: