233 № 233/560/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі - головуючого судді Наумик О.О., за участі секретаря Клугер Т.А., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу №233/560/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (представник позивача ОСОБА_2О.)

«про стягнення заборгованості по заробітній платі», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у поданому нею до суду до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» позові просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 30 червня 2017 року в сумі 16049,47 грн., пославшись на таке:

З 12 липня 2016 року по 30 червня 2017 року вона працювала екіпірувальником виробничого підрозділу «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

З березня 2017 року роботодавець припинив виплату їй заробітну плату.

Станом на 30 червня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 30 червня 2017 року становить 20044,26 грн. (за вирахуванням обовязкових платежів із заробітної плати до виплати належить сума у розмірі 16049,47 грн.).

Не сплачуючи їй заробітну плату, відповідач грубо порушує вимоги чинного трудового законодавства.

Ухвалою суду від 12.03.2018 р. відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву:

ПАТ «Укрзалізниця» (ідентифікаційний код 40075815), як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення АТО на території Донецької і Луганської областей. Відповідно до ст.1 Закону України віл 02 вересня 2014 року № 1669-VIІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України». Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014. Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України на сьогоднішній день не видавався. Згідно з частиною 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. За результатами аналізу вказаних норм слід зробити висновок, що Закон № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах.

Пунктом 5 ст.11 Закону № 1669-VII передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України», від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» у період з 14.04.2014 до її закінчення. Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції (абз.3 п.5 ст.11 Закон1 № 1669- VIІ). Кабінетом Міністрів України 02.12.2015 прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 №33/б/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07.04.2014 також визначено районами проведення антитерористичної операції.

Тобто практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться в зоні проведення АТО.

Проведення АТО значно ускладнило сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця».

Безпосередньо регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться за адресою: 84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22.

Порядок проведення касових операцій регламентується Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 р. №637 (зі змінами і доповненнями).

Філією забезпечено процедуру розрахунку зі звільненими працівниками (у тому числі і позивачем), згідно з нормами законодавства України на підконтрольній території України (Донецька область, м. Лиман.).

За період з 01 по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата у сумі 1063,18 грн. Станом на 28.03.2018 р. сума у графі «До видачі» у розмірі 1063,18 грн. отримана 24.07.2018 р. у касі м. Лиман.

З 20 березня 2017 року (згідно з наказом ПАТ «Українська залізниця» № 384 від 15.03.2017 р. та наказу Дирекції №236/ДНД від 17.03.2017 р. у зв'язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією, та керуючись ст.ст.34, 113 КЗпП України) встановлено простой для всіх працівників виробничих підрозділів Дирекції.

З 16 березня 2017 року до ПАТ «Укрзалізниця» не надходили для нарахування заробітної плати документи від структурного підрозділу, на якому працювала ОСОБА_1, а саме: табель обліку робочого часу з відмітками про фактично відпрацьований час (п.8 наказу «Про встановлення простою») та інше.

Тобто на підконтрольній Україні території відсутня, а не втрачена будь-яка первинна документація для нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року.

Наявна в матеріалах справи довідка про наявність заборгованості є неналежним доказом, оскільки видана підрозділом, який не мав на це повноваження.

Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з «Локомотивне депо Дебальцеве-пасажирське «Донецької залізниці».

Згідно із відповідними записами у трудовій книжці позивача (а.с.9-11):

з 21.10.1997 р. «Локомотивне депо Дебальцеве-пасажирське «Донецької залізниці» реорганізовано шляхом поділу зі створенням локомотивного депо Дебальцеве-сортувальне Донецької залізниці з приєднанням до нього зворотного локомотивного депо Дронове згідно з наказом начальника Донецької залізниці №323/н від 12.06.2002 р.;

з 19.06.2006 р. «Локомотивне депо Дебальцеве-сортувальне «Донецької залізниці» перейменовано на «Локомотивне депо Дебальцеве-сортувальне Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно з наказом №401/Н від 19.06.2006 р.;

з 26.03.2009 р. позивач була переведена на посаду екіпірувальника 2 (другого) розряду бази палива.

з 01.03.2016 р. «Локомотивне депо Дебальцеве-сортувальне Державного підприємства «Донецька залізниця» перепідпорядковане до локомотивного депо Дебальцеве-пасажирське ДП «Донецька залізниця» згідно з наказом №18/н від 01.02.2016 р.;

з 07.07.2016 р. Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»;

07.07.2016 р. локомотивне депо Дебальцеве-пасажирське Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»;

30.06.2017 р. звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію за віком.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст.97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Вирішуючи питання щодо порушення права позивача на виплату відповідачем заробітної плати при роботі на його підприємстві та не проведення повного розрахунку при звільненні, суд входив з такого:

Відповідно до ч.3 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7).

В спорах, що виникають з трудових правовідносин про порушення трудових прав, діє презумпція вини роботодавця.

Виходячи з наведеного, суд вважає встановленим той факт, що при звільненні ОСОБА_3 їй належала до сплати заробітна плата, яка відповідно до довідки №339 від 07.07.2017 р. (а.с.3) за період з березня 2017 року по червень 2017 року складає 20044,26 грн.

Доводи сторони відповідача щодо неналежності цього доказу за тих обставин, що довідка видана підрозділом, який не мав на це повноваження, суд не приймає до уваги через не спростування відомостей, відображених у цій довідці.

Крім того, Відповідно до відомостей за формою ОК-5 про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01 березня 2017 року по 30 червня 2017 року за місцем роботи у регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» позивачу була нарахована заробітна плата, з якої сплачено відповідні страхові внески, у тому числі за березень 2017 року 2515,38 грн.; за квітень-червень 2017 року відомості відсутні (а.с.92-94).

Згідно з вище згадуваною довідкою №339 від 07.07.2017 р., розмір нарахованої позивачці заробітної плати за березень 2017 року складає 2515,38 грн. (а.с.3), що збігається із сумою заробітної плати, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Пенсійного Фонду України.

За відомостями Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 28.03.2018 р. (а.с.78) за період з 01 по 15 березня ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата в розмірі 1063,18 грн., що сплачена позивачці 24.07.2018 р.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем помилково зазначена сума заборгованості по заробітній платі після утримання податків і обовязкових платежів, без урахування Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5, яка містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об'єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників (п.1.1). У формах державних статистичних спостережень відображаються нарахування працівникам підприємства у відповідності до розрахунково-платіжних документів незалежно від терміну їхніх фактичних виплат. Зазначені суми наводяться до утримання прибуткового податку та внесків працівників на обов'язкове державне соціальне страхування (п.1.4.).

Відповідно до абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тож з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з 16 березня 2017 року по 30 червня 2017 року без утримання податку та інших обов`язкових платежів, за вирахуванням сплаченої 24.07.2018 р. суми 1063,18 грн. за період з 01 по 15 березня 2017 року, а саме: 18981,08 грн. (20044,26 грн. 1063,18 грн.).

При цьому суд не зважає на доводи сторони відповідача про те, що згідно з наказом №384/Н від 15.03.2017 р. регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» у зв'язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі територією, встановлено початок простою з 16.03.2017 року для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця (п.1). Оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою в робочі дні (зміни) згідно з графіком роботи (п.3) (а.с.33) як на підставу для відмови у задоволенні позову, з огляду на таке:

Відповідно до ч.1 ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Відповідно до абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що необхідно враховувати, що норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, є мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені. Йдеться як про мінімальний розмір заробітної плати, так і про норми оплати праці, зокрема, за час простою, який мав місце не з вини працівника.

Простой мав місце не з вини ОСОБА_1, тож мав бути їй відповідачем оплачений.

За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню.

У звязку з тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача за ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст.259, 263-265,141 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВС № 901185, РНОКПП - НОМЕР_1)

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (розташоване за адресою: 03680, місто Київ, вулиця Тверська, 5, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815)

«про стягнення заборгованості по заробітній платі» - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з 16 березня 2017 року по 30 червня 2017 року у розмірі 18981 (вісімнадцять тисяч девятсот вісімдесят одна) грн. 08 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. на рахунок для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030106, (стягувач Державна судова адміністрація України), отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя