Справа 688/3900/17
№ 2/688/207/18
Рішення

Іменем України

19 червня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2003 року по день смерті останнього. В обґрунтування заяви посилається на те, що 01.10.2017 року помер ОСОБА_5, з яким вони проживали разом з 2003 року і по день його смерті, він доглядав його, утримував, купував ліки та надавав іншу необхідну допомогу. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) у спілці селян «Колос» с. Чотирбоки Шепетівського району. Оскільки ОСОБА_5 проживав із ним більше 14 років, вважав, що автоматично вступив у спадщину. Однак, при зверненні до Шепетівської районної державної нотаріальної контори у оформленні права на спадщину було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Крім нього до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_3 Довести факт проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини він не може, а тому, просить суд встановити даний факт у судовому порядку для подальшого оформлення спадкових прав.

Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.01.2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

29.01.2018 року представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що ОСОБА_5 - двоюрідний брат відповідача ОСОБА_3, проживав до дня смерті сам у власному будинку №16 по вул. Кримська в с.Чотирбоки, що навпроти будинку ОСОБА_1 ОСОБА_5 фізичною працею допомагав ОСОБА_1 по господарству, оскільки позивач має велике господарство, за що отримував від нього їжу та одяг. Також він допомагав не лише позивачу, а й іншим односельчанам, які віддячували за виконану роботу хто чим міг. ОСОБА_5 проживати разом з позивачем спільно однією сімєю, а тим більше бути повязаним спільним побутом та мати взаємні права не міг, оскільки ОСОБА_1 має власну родину дітей, дружину та матір, які проживають разом з ним. Доводи позивача спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та довідками, виданими в.о. старости ОСОБА_9, які викликають сумніви у їх правдивості. 01.10.2017 року ОСОБА_5 було виявлено мертвим поблизу сільського ставу. По даному факту здійснювався виїзд СОГ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області. З зібраних нею документів та постанови про закриття кримінального провадження слідує, що ОСОБА_5 проживав один. Всі витрати на поховання ОСОБА_5 взяла на себе відповідач ОСОБА_3 У задоволенні позову просив відмовити.

09.02.2018 року представник позивача ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що жодних належних доказів, якими було б спростовано позовні вимоги відповідачем не надано. Посилання на те, що ОСОБА_5 проживав один у своєму будинку спростовуються фототаблицею його будинку, з якої видно, що будинок перебуває в аварійному стані, без опалення, у ньому немає жодних речей, які б свідчили про те, що у ньому хтось проживав. Крім того, надав фототаблицю будинку ОСОБА_1, в якому мешкав ОСОБА_5, який обладнаний всіма необхідними для проживання речами. На спростування тверджень відповідача про велике господарство позивача надав відповідну довідку, згідно якої в дворогосподарстві ОСОБА_1 станом на 01.01.2018 року знаходиться 1 корова, 2 свиней, 15 курок, та на спростування посилань про важку фізичну працю - довідку про присвоєння ОСОБА_5 3 групи інвалідності та протипоказання до важкої фізичної праці.

12.03.2018 року представником відповідача ОСОБА_4 подано заперечення, у якому вказав, що фототаблиці долучені до відповіді на відзив, жодним чином не підтверджують позовних вимог, є недопустимими доказами. З отриманих відповідей із Шепетівської РДА слідує, що ОСОБА_5 призначалась та виплачувалась субсидія, а тому він проживав у власному будинку та користувався соціальними пільгами. Вважає, що надані ним докази підтверджують надуманість та необґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду, за клопотанням позивача витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому та суду пояснив, що ОСОБА_5 не являвся його родичем, а був лише сусідом. Поруч проживав дядько ОСОБА_5 - ОСОБА_10, однак життям племінника не цікавився, йому не допомагав. Відповідач ОСОБА_3 живе в м.Шепетівці, життям брата також не цікавилась. З 2000 року його батько допомагав ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_11, а після її смерті спільними зусиллями здійснили її поховання, поминальний обід провели на власному подвір'ї. ОСОБА_5 після смерті матері залишився без грошей, оскільки жив на материні, став проживати один. А тому, батько розпочав оформлення групи інвалідності для ОСОБА_5, однак не закінчив, оскільки 22.11.2003 року помер. Він допоміг йому у оформленні групи інвалідності, яку щороку допомагав продовжувати. Після пожежі у будинку ОСОБА_5, останній у лютому 2006 року перейшов проживати до його будинковолодіння. З того часу та до дня смерті ОСОБА_5 жив із ним та його сім'єю, спільно харчувалися, купували йому одяг, ліки, ОСОБА_5 допомагав йому по господарству, коли він був на роботі. Його особисті речі, одяг були у літній кухні, там облаштована для проживання кімната, є вода, бойлер. ОСОБА_12 був не придатний для проживання, після пожежі розпочали його ремонтувати, але ОСОБА_5 не поспішав, оскільки проживав у нього. Після його смерті організував поховання: возив в морг, замовив одяг, труну, хреста, поминальний обід, однак розрахуватись не встиг, оскільки за все розрахувалась ОСОБА_3 Оскільки встановлення даного факту в позасудовому порядку неможливо, просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому та відповіді на відзив, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що ОСОБА_5 є її двоюрідним братом, проживала раніше із ним в одному обійсті, вона із батьками, а ОСОБА_5 із матірю. Після смерті матері ОСОБА_13 проживав один у своїй хаті, мав телевізор, дрова на зиму, отримував пенсію, субсидію та заробляв гроші у односельчан, у яких підробляв. Із ОСОБА_1 він не проживав, а у нього лише тяжко працював, оскільки позивач має велике господарство, за що отримував їжу. ОСОБА_13 давав собі раду сам, позивач його не доглядав. Крім того, під час спілкування ОСОБА_5 ніколи не повідомляв, що проживає у ОСОБА_1. У селі бувала близько 5 раз на рік, планувала забрати ОСОБА_5 до себе, однак не встигла. Поховання ОСОБА_5 провела вона, про що надала відповідні докази. Просила у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, з підстав, викладених у відзиві та запереченні, просив у його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку заяву задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.21 вказаної Постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Як встановлено в суді, 01 жовтня 2017 року в с.Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області помер ОСОБА_5, про що Ленковецькою сільською радою Шепетівського району видано свідоцтво про смерть серії І-БВ №312763.

Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) в Спілці Селян «Колос» с.Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області, розміром 2,25 в умовних кадастрових гектарах.

До Шепетівської державної районної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулись двоюрідна сестра ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 нотаріусом відмовлено, оскільки він не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом та рекомендовано останньому звернутись до суду.

Вказане підтверджується довідкою Ленковецької сільської ради №763 від 01.12.2017 року, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №063966 від 02.12.1996 року, довідкою нотаріуса №1549/01-16 від 23.11.2016 року та копією спадкової справи №224/17.

Оскільки факт проживання однією сім'єю має правове значення для ОСОБА_1, відповідачка поданням нотаріусу заяви про прийняття спадщини підтвердила існування спору про право, позивач звернувся до суду з позовом про встановлення такого факту в судовому порядку в позовному провадженні.

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 був особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, мав кіфосколіотичну хворобу IV ст., деформацію грудної клітини, за що отримував відповідну пенсію. ОСОБА_5 був зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2, рідних не мав, в родинних стосунках із позивачем ОСОБА_1 не перебував, однак до дня смерті проживав із ним в с.Чотирбоки по вул.Миру, 1, Шепетівського району Хмельницької області однією сім'єю, останній надавав йому допомогу та приймав участь у його похованні. Вказане підтверджується довідками №№ 781, 782, 785 від 11.11.2017 року, від 21.11.2017 року, від 29.11.2017 року та повідомленнями від 26.01.2018 року, виданими Ленковецькою сільською радою; довідкою МСЕК серії ХМ №232697 від 29.03.2012 року; повідомленням Шепетівського об'єднаного УПФУ Хмельницької області від 19.02.2018 року № 2364/02.

Крім того, факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_14 суду показала, що є дружиною ОСОБА_1 Її свекор та свекруха допомагали сім'ї ОСОБА_5 Після смерті матері останнього, здійснили її поховання. ОСОБА_13 залишився один, до нього ніхто не приїздив. Вони годували його, допомагали підтримувати старенький будинок. Однак, після того як в 2006 році в будинку ОСОБА_5 сталась пожежа, останній перейшов проживати до них. Проживав у літній кухні, де усім необхідним для проживання обладнана кімната, є вода, бойлер, там були його речі. Вони разом харчувалися, купували йому ліки, одяг, свекруха прала його, він в свою чергу допомагав їм по господарству. Разом святкували свята. Після його смерті разом із чоловіком домовились з копачами, замовили труну, хреста, одяг, запросили півчих, замовили богослужіння в церкві, поминальний обід, скупили для цього усе необхідне, повідомили відповідача ОСОБА_3 Однак, відповідач ОСОБА_3 їх випередила та за все розрахувалась.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що 4 роки працює листоношею. ОСОБА_5 отримував пенсію, яку вона на його прохання протягом усього часу роботи приносила до будинку ОСОБА_1, оскільки він там проживав, а будинок ОСОБА_5 був зачинений.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суду показали, що є сусідками позивача та ОСОБА_5 Стверджували, що останній проживав із матір'ю, після її смерті прийшов до дядька ОСОБА_10, який відмовився допомогти. Похованням матері ОСОБА_18 займалась родина позивача, на його подвір'ї був поминальний обід. Деякий час ОСОБА_5 проживав один, рідних не мав, ніхто йому не допомагав. А в 2006 році позивач забрав ОСОБА_5 до себе додому, допоміг йому у оформленні групи інвалідності. З того часу, вони проживали та працювали разом, святкували свята.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у судовому засіданні показали, що знають ОСОБА_1 та знали покійного ОСОБА_5, а тому стверджували, що на протязі більш як десять років останній проживав у позивача, був членом його сім'ї.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показав, що в 2008 році придбав будинок по вул.Миру, 8 в с.Чотирбоки. Постійно у будинковолодінні ОСОБА_1 бачив ОСОБА_5, останній працював на городі, порався по господарству, виганяв корову, думав, що це його батько, згодом від сусідів дізнався, що ОСОБА_5 не є родичем ОСОБА_1, а він лише його доглядає.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що є в.о. старости села Чотирбоки. А тому, знає, що ОСОБА_5 за допомогою ОСОБА_1 оформив пенсію по інвалідності. За посадою веде облік людей соціально незахищених, а тому знає, що ОСОБА_5 у власносму будинку не проживав, а жив у ОСОБА_1, неодноразово бував у будинку ОСОБА_1, бачив як ОСОБА_5 там обідає.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що протягом багатьох років проживає у м.Шепетівка. З 2004 року по 2013 рік щовихідних їздила в с.Чотирбоки, має на вул.Кримській, 27 городню ділянку. Бачила ОСОБА_5, однак він не повідомляв їй, що вдома не проживає. Від людей чула, що він працював у ОСОБА_1, останні забирали у нього пенсію.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у судовому засіданні визнано, що і позивач, і відповідач приймали участь в організації поховання ОСОБА_5

Суд вважає, що дослідженими письмовими доказами та показами свідків підтверджено той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 01 жовтня 2017 року, проживали однією сім'єю з лютого 2006 року, тобто більше як пять років до дня смерті останнього. Встановлено, що позивачем предявлено даний позов з метою захисту його права на спадкування майна померлого ОСОБА_5, встановлення даного факту має для нього юридичне значення.

При цьому відповідачем ОСОБА_3, яка позов не визнала, не спростовано доводи та докази позивача. Після роз'яснення судом сторонам процесуальних прав та обовязків, наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій, відповідач відмовилася від виклику та допиту у судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, письмові пояснення яких долучено її представником до відзиву. Також, судом розяснено відповідачу про сприяння у реалізації нею її прав, однак жодних клопотань ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 не заявляли. Подані ОСОБА_3 письмові докази не суперечать поданим позивачем доказам.

Не спростовують встановленого у судовому засіданні факту матеріали кримінального провадження №0001352, копії яких долучено до відзиву, оскільки такі мають ряд неточностей, помилок та суперечностей, як і не спростовує встановленого факту одержання ОСОБА_5 субсидії на електроенергію та тверде паливо, оскільки як встановлено в суді, оформлення ОСОБА_5 субсидії відбувалось виключно для отримання додаткових грошових коштів. Також не спростовують і встановленого факту показання свідка ОСОБА_22 Інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень ні відповідачем, ні її представником не надано.

Оскільки іншим шляхом встановити факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини неможливо, суд дійшов висновку позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із спадкодавцем ОСОБА_5, який помер 01 жовтня 2017 року в с.Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини за адресою: вул.Миру,1, с.Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області, а саме з лютого 2006 року до часу відкриття спадщини.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 липня 2018 року.

Суддя: С.В. Козачук