Справа №345/2022/17
Провадження № 2/345/54/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.07.2018 р. м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сухарник І.І.
секретаря судового засідання Баран В.В.
за участю: позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
представник третьої особи
без самостійних вимог ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Ріпянська сільська рада Калуського району про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд
що 04.06.2015 померла мати позивача ОСОБА_4, яка постійно проживала в домоволодінні по вул. І.Франка, 36, с. Ріпянка Калуського району, яке належало їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2011, видане Ріпянською сільською радою. Для обслуговування даного домоволодіння, матері позивача ОСОБА_4 відведено земельну ділянку, площею 0,21 га та передано у приватну власність, згідно рішення сільської ради від 27.09.2013. Також, за ОСОБА_4 рахувалась земельна ділянка, площею 0,49 га, яка була їй передана у приватну власність, про що свідчать відомості з архівного витягу № 11-33/344 від 17.06.2016. Після смерті матері, позивач прийняла спадщину на дане домоволодіння і одночасно їй перейшло право користування земельною ділянкою для обслуговування спадкового будинку. Рішенням Ріпянської сільської ради № 4-10/2017 від 03.03.2017 позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування житлового будинку, площею 0,21 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,28 га в с. Ріпянка Калуського району. При обмірах земельної ділянки, було встановлено, що частину земельної ділянки (виступ) самовільно використовує ОСОБА_2, яку вона огородила деревяними стовпчиками з деревяними латами. Дана спірна частина землі, є предметом спору між матірю позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 2014, яка зверталася до сільської ради із заявою про усунення перешкод у користуванні даною частиної спірної земельної ділянки, про що свідчить відповідь сільської ради від 23.10.2014 № 297. Комісією від 10.06.2016 та від 16.05.2017 було складено акти, які були затверджені рішенням сільської ради від 19.05.2017 та рекомендовано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернутися в суд. Оскільки, відповідач ОСОБА_2 не бажає погоджувати розмір суміжної земельної ділянки, згідно технічної документації та демонтувати самовільно встановлену нею огорожу, тому ОСОБА_1 просить суд зобовязати ОСОБА_2, 01.01.1971р.н., жительку вул. І.Франка, 38, с. Ріпянка Калуського району Івано-Франківської області, усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, що розташована по вул. І.Франка, 36, в с. Ріпянка Калуського району Івано-Франківської області шляхом демонтажу встановленої огорожі з стовпів деревяних опорних та деревяних лат, відновивши за власний рахунок межовий знак у вигляді одного опорного деревяного стовпа, місце розташування якого зазначено, згідно акту прийомки-передачі межових знаків та додатку до нього (точка «Д»).
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 зазначені позовні вимоги підтримали. Позивач зазначила, що їй має належати земельна ділянка, площею 0,21 га, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4, однак свідоцтва про право власності на дану землю у неї немає. Даний спір виник тому, що десь у 1981 її батьки віддали грядку, приблизно 3 метри ширини сусідам сімї - Тимків, які у подальшому, огороджуючи її, збільшували розмір до теперішнього. Вітчим нічого не робив та не сперечався проти огородження сусідами даної грядки. Наявний спірний паркан існує приблизно 30 років, однак новими латами дану спірну частину землі огороджено три роки назад. Представник позивача ОСОБА_5 вказав, що згідно кадастрового генплану села межа між земельними спірними ділянками проходила рівно, що відповідає розміру земельної ділянки ОСОБА_1, площею 0,21 га та підтверджується технічною документацією зробленою ОСОБА_6 Отже, наявна спірна межа між сторонами є неправильною, оскільки не відповідає кадастровому генплану села Ріпянка від 1986 у який відповідно з цього приводу не вносились зміни. Просять позов задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила позовні вимоги та вказала, що вона користується тою земельною ділянкою, що зазначено у документах і залишилась від діда і матері, які завжди користувались цією землею і вона була огороджена. Дана земельна ділянка, площею 0,13 га знаходиться під забудовою її будинку і дідо все життя користувався цією землею, згідно технічного паспорта 1990 року. Сама вона проживає у своєму будинковолодінні з 1984 року і користується тією землею, що користувалися її дідо та батьки, згідно документів. Також зазначила, що податки вона сплачує, згідно документів на землю, площею 0,70 га, з яких 0,13 га - для БОЖБ, а 0,57 га - для ОСГ. Новий паркан встановила три роки тому, на місці старого поломаного паркану і нічого не змінювала. Просить у позові відмовити.
Представник третьої особи: Ріпянська сільська рада Калуського району ОСОБА_3 зазначив, що сільською радою не вдалося вирішити наявний спір між сторонами. Зазначив, що матері позивача ОСОБА_4 була у користуванні земельна ділянка для БОЖБ площею 0,21 га, а ОСОБА_2 належало 0,13 га для БОЖБ, згідно даних по господарських книг, які кожні 5 років переписувались. Також зазначив, що генплан села, згідно законодавства повинен кожні 25 років перероблюватись. Відповідач ОСОБА_2 користується земельною ділянкою, площею 0,13 га близько 30 років. Оскільки, вирішити дане питання не вдалося, сторонам рекомендовано звернутися до суду і на вирішення даного питання також покладається на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи та давши їм оцінку, заслухавши доводи учасників процесу, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:
З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки № 180 від 31.08.1976 слідує, що ОСОБА_4 є головою робітничого двору господарства № 375 в склад сімї якого входять ОСОБА_7 чоловік, ОСОБА_8 дочка (а.с. 9). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2011, домоволодіння по вул. І. Франка, 36 в с. Ріпянка Калуського району Івано-Франківської області в цілому належало ОСОБА_4 (а.с. 32). Після смерті матері, позивач ОСОБА_1 успадкувала дане домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.12.2015 (а.с. 33) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 34).
Згідно архівного витягу № 11-33/344 від 17.06.2016 на заяву ОСОБА_1 вбачається, що 16 сесією Ріпянської сільської ради народних депутатів 21 демократичного скликання від 23.12.1993, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,49 га (а.с. 12). Площа по угіддях не зазначена. Також у цьому рішенні вказано, що при видачі державного акту можливі незначні зміни загальної площі.
Для обслуговування даного будинку матері позивача було відведено земельну ділянку площею 0,21 га, а також передано у приватну власність земельні ділянки, площею 0,92 га, у тому числі для БОЖБ 0,21 га та для ведення ОСГ 0,71 га, згідно рішення Ріпянської сільської ради від 27.09.2013 (а.с. 13).
Згідно відповіді сільського голови ОСОБА_3 № 9 від 03.01.2017 на адвокатський запит № 645/16 від 21.12.2016 вбачається, що розмір земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 по вул. І. Франка, 38, становить для БОЖБ - 0,13 га, для ведення ОСГ - 0,57 га; розмір земельної ділянки позивача ОСОБА_1 по вул. І. Франка, 36, становить для БОЖБ - 0,21 га, для ведення ОСГ - 0,81 га. Межові знаки встановлено згідно діючого паркана, який багато років не змінювався (а.с. 16)
Позивач 16.02.2017 звернулася із заявою до сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по вул. І. Франка, 36 в с. Ріпянка, Калуського району Івано-Франківської області для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства (а.с. 10). Рішенням 10 сесії Ріпянської сільської ради народних депутатів 7 демократичного скликання від 03.03.2017 надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку площею 0,21 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га (а.с. 14). На підставі чого ОСОБА_1 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. І. Франка, 36 в с. Ріпянка, Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 25-30). У даній технічній документації у акті прийомки-передачі знаків на зберігання відсутнє погодження від суміжного землекористувача ОСОБА_2 (а.с. 27).
Згідно договору дарування від 02.03.1994 відповідачу подаровано будинковолодіння по вул. І.Франка, 38 в с. Ріпянка (а.с. 58-59), у звязку з чим рішенням сільської ради від 23.12.1993 відповідачу було передано земельну ділянку площею 0,13 га у звязку із оформленням договору дарування (а.с. 60).
Відповідно до п. 7 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Рішенням Ріпянської сільської ради від 21.07.2016 № 3-6/2016, відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,13 га, яка знаходиться в с. Ріпянка (а.с. 18).

Із позову слідує, що спірна частина землі є предметом спору ще за життя матері позивача ОСОБА_4, з 2014, яка зверталася із заявою до сільської ради від 02.09.2014 про усунення перешкод у користуванні спірною частиною земельної ділянки, на що сільським головою ОСОБА_3 було надано відповідь № 297 від 23.10.2014.

З даної відповіді вбачається, що спір виник за виступ земельної ділянки з боку господарства ОСОБА_9, який є у схематичному плані земельної ділянки ОСОБА_9, який було розроблено 25 років назад. Однак, встановити розмір виступу землі неможливо, так як таких даних немає (а.с. 11).

Згідно акту земельної комісії від 10.06.2016 (а.с. 21) про розгляд спірного питання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено, що спірний участок землі батьками ОСОБА_1 було добровільно віддано батькам ОСОБА_2, які користуються ним близько сорок років, що зафіксовано у технічному паспорті ОСОБА_2

Згідно акту від 16.05.2017 було розглянуто з виїздом на місце заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в яких вони просили встановити межу між їхніми господарствами для приватизації земельних ділянок. Земельною комісією було запропоновано декілька варіантів встановлення межі, однак ні на один з варіантів вони не погодились та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 22). Даний акт від 16.05.2017 було затверджено рішенням 11 сесії Ріпянської сільської ради народних депутатів 7 демократичного скликання від 19.05.2017 (а.с. 23).

Згідно технічного паспорту, складеного станом на 08.11.1991 на будинковолодіння по вул. І.Франка, 38, с. Ріпянка, який містить конфігурацію земельної ділянки відповідача слідує, що земельна ділянка під даним будинком містить виступ земельної ділянки по межі якої встановлена спірна огорожа (а.с. 51-53), що відповідає схемі розташування даної земельної ділянки площею 0,13 га від 2016 та кадастровому плану цієї ж земельної ділянки (а.с. 56, 57).

Тому, суд не бере до уваги посилання сторони позивача на генплан села Ріпянка від 1986р.

Із даних схеми розташування земельної ділянки площею 0,13 га від 2016 слідує, що межі з позивачем ОСОБА_1 не погоджено (а.с. 56).

За змістом ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Однак, позивачем не доведено своїх прав на спірну частину земельної ділянки.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 правомірно користується спірною частиною земельної ділянки, так як межі спірної частини землі із ОСОБА_1 проходять згідно технічної документації та кадастрового плану на земельну ділянку площею 0,13 га, що також стверджується схемою розташування даної земельної ділянки (а.с. 51-53, 56, 57).

Рішенням Ріпянської сільської ради від 23.03.2018 № 12-17/2018, вирішено скласти акт на встановлення межових знаків по існуючій огорожі, площею 0,13 га. (а.с. 110).

Згідно акту земельної комісії від 25.04.2018, який затверджений рішенням Ріпянської сільської ради від 18.06.2018 № 10-18/2018 (а.с. 111). було розглянуто питання про встановлення меж між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 внаслідок розгляду якого, порушень не виявлено і підписано межі ОСОБА_2 для приватизації по існуючому паркані, площею 0,13 га.

Суд також зазначає, що жодне із рішень сільської ради про затвердження актів не оскаржене.

Згідно ст. 78 ч. 1 ч. 2 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Судом встановлено, що право на користування спірною земельною ділянкою, а в подальшому право на оформлення приватної власності на неї перейшло до відповідача ОСОБА_2 з моменту дарування будинковолодіння по вул. І.Франка, 38 в с. Ріпянка (а.с. 58-59), у звязку з чим рішенням сільської ради від 23.12.1993 відповідачу було передано земельну ділянку площею 0,13 га у звязку із оформленням договору дарування (а.с. 60).

У даному випадку, протиправність набуття права на спірну земельну ділянку відповідачем ОСОБА_2 позивачем не доведено, тому суд прийшов до висновку про відмову у позові.

На підставі ЗК України та керуючись ст. ст. 263265 ЦПК України, суд

ухвалив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Ріпянська сільська рада Калуського району про зобовязання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул. Івана Франка, 38 с. Ріп`янка Калуський район Івано-Франківська область усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, що розташована по вул. Івана Франка, 36 с. Ріп`янка Калуський район Івано-Франківська область шляхом демонтажу встановленої огорожі з стовпів дерев`яних опорних та дерев`яних лат, відновивши за власний рахунок межовий знак у вигляді одного опорного дерев`яного стовпа, місце розташування якого зазначено згідно акту прийомки-передачі межових знаків та додатку до нього - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30-ти днів з дня складення.

Головуючий: