Провадження № 6/761/417/2018
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Малашевського О.В.,

державного виконавця Стельмах О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

05.06.2018 року Головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах О.О. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №50617676, відкрито на підставі виконавчого напису №357 від 23.03.2016 року, що видав ПН Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2 218 500,00 грн.

13.04.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено ОСОБА_2

Державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за адресою боржника: АДРЕСА_1, якими встановлено, що потрапити до квартири не вдається можливим у зв'язку з тим, що двері ніхто не відчиняє, про що були складені відповідні акти державного виконавця від 14 червня 2016 року, 25.01.2017 року, 10.04.2018 року.

При цьому, державний виконавець неодноразово направляв виклики ОСОБА_2 з вимогою з'явитися у прийомні дні для з'ясування обставин з питань виконання рішення суду, що підтверджується викликом державного виконавця від 12.03.2018 року та від 10.05.2018 року, проте останній за викликами не з'явився.

Станом на 04.06.2018 року боржник не виконав жодного зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду, не з'явився за викликом державного виконавця та не надав пояснень за фактом невиконання судового рішення.

За наявною у державного виконавця інформацією, боржник періодично виїжджає до інших країн.

Посилаючись на викладене, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим написом №357 від 23.03.2016 року, що видав Приватний нотаріус Київ-Святошинського районного нотаріального округу Київської області.

Держаний виконавець в судовому засіданні подання підтримала та просила задовольнити.

Інші сторони та заінтересовані особи про дату, час і місце судового розгляду не повідомлялись на підставі ч. 4 ст. 441 ЦПК України.

Розглянувши подання та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до абз. 14 та 15 Розділу «Ухилення боржника від виконання зобов'язань» Листа Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року (надалі - Лист) саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно із положеннями вказаного листа Верховного Суду України, а також Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року N 512/5 (із змінами та доповненнями) подання повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Разом із тим судом встановлено, що державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Окрім того, із матеріла справи не вбачається, що повідомлення про виклик до державного виконавця, які були долучені до матеріалів подання були направлені та вручені ОСОБА_2, що не може вважатися належним та завчасним викликом боржника.

Слід також зазначити, що самі по собі неявка до державного виконавця, а також відсутність майна або зареєстрованих транспортних засобів у боржника, не свідчать про умисне ухилення від виконання судового рішення.

За таких обставин суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення подання, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 259, 260, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали складено: 14.06.2018 року.