Справа № 367/7118/17
Провадження №2/367/1231/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Коваленко С.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_2 до ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та суми компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з 14 липня 2004 року по 01 лютого 2015 року вона працювала на посаді заступника головного бухгалтера ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». 01 лютого 2015 року вона була звільнена із займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 40-к від 02 лютого 2015 року.

На день її звільнення з роботи ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» було нараховано, проте не виплачено заробітну плату за період з 01.09.2014 року по 01.02.2015 року у розмірі 14 914,72 гривень, а саме: за вересень 2014 року 4 324,43 гривень; за листопад 2014 року 3 385,84 гривень; за грудень 2014 року 3 667,45 гривень; за січень 2015 року 3 537,0 гривень.

Також позивач зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22.06.2016 року по справі №367/2511/16-ц з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на її користь присуджено стягнути заборгованість по нарахованій і невиплаченій заробітній платі в розмірі 14 914,72 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.02.2015 року по 11.03.2016 року у розмірі 46 746,45 гривень, компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування) у розмірі 220,96 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Вказане рішення набуло законної сили і виконане в примусовому порядку лише 03.08.2017 року, що підтверджується листом Ірпінського МДВС № 13621 від 10.10.2017 року про стягнення боргу з відповідача на користь позивача у виконавчому провадженні № 52952744 з примусового виконання виконавчого листа № 367/2511/16-ц, виданого 10.10.2016 року Ірпінським міським судом Київської області.

Таким чином позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки за законом повний розрахунок з позивачем мав бути проведений в день звільнення з роботи, а у разі порушення такого строку відповідач зобовязаний був на підставі ст. 117 КЗпПУ сплатити на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку 03.08.2017 року.

В звязку із викладеними обставинами позивач просила стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку з 12.03.2016 року по 03.08.2017 року в розмірі 58 307,40 гривень та компенсацію втрати частини доходів у розмірі 11 590,82 гривень; судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача ОСОБА_4 надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, надала суду відзив на позовну заяву та просила у позові відмовити, застосувати строк позовної давності.

В звязку із цим суд, заслухавши думку представника позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 14 липня 2004 року по 01 лютого 2015 року працювала на посаді заступника головного бухгалтера ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». 01 лютого 2015 року вона була звільнена із займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 40-к від 02 лютого 2015 року.

На день її звільнення з роботи ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» було нараховано, проте не виплачено заробітну плату за період з 01.09.2014 року по 01.02.2015 року у розмірі 14 914,72 гривень, а саме: за вересень 2014 року 4 324,43 гривень; за листопад 2014 року 3 385,84 гривень; за грудень 2014 року 3 667,45 гривень; за січень 2015 року 3 537,0 гривень.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22.06.2016 року по справі №367/2511/16-ц з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на її користь присуджено стягнути заборгованість по нарахованій і невиплаченій заробітній платі в розмірі 14 914,72 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.02.2015 року по 11.03.2016 року у розмірі 46 746,45 гривень, компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування) у розмірі 220,96 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Вказане рішення набуло законної сили і виконане в примусовому порядку лише 03.08.2017 року, що підтверджується листом Ірпінського МДВС № 13621 від 10.10.2017 року про стягнення боргу з відповідача на користь позивача у виконавчому провадженні № 52952744 з примусового виконання виконавчого листа № 367/2511/16-ц, виданого 10.10.2016 року Ірпінським міським судом Київської області.

Таким чином, дії відповідача незаконними, оскільки за законом повний розрахунок з позивачем мав бути проведений в день звільнення з роботи, а у разі порушення такого строку відповідач зобовязаний був на підставі ст. 117 КЗпПУ сплатити на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку 03.08.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до положень ст. ст. 233, 234 КЗпП України працівник може звернутися до суду з позовом про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки.

У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.2 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за період затримки розрахунку з 12.03.2016 року по 03.08.2017 року в розмірі 58 307,40 гривень та компенсацію втрати частини доходів у розмірі 11 590,82 гривень підлягають задоволенню.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 гривень.

На підставі ст. ст. 116, 117, 233, 234, 237 КЗпП України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку з 12.03.2016 року по 03.08.2017 року в розмірі 58 307,40 гривень та компенсацію втрати частини доходів у розмірі 11 590,82 гривень.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» на користь держави судовий збір у розмірі 1600 гривень.

Копію рішення направити відповідачу для відома.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи 17 червня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Пархоменко