Справа № 635/7294/17
Провадження № 2/639/1124/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання - Макушенко Т. В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи

Панченко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 635/7294/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, вимоги якого в подальшому уточнила, та просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; призначити позивача опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її рідна сестра ОСОБА_5 народила доньку ОСОБА_4, батьком якої є відповідач по справі. З 2010 року ОСОБА_5 залишила малолітню ОСОБА_4 проживати з позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Батько малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_2 з дня народження дитини її вихованням не займається, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач виявляє зневагу та байдужість до своєї дитини, не спілкується з нею, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Крім того, відповідач надав нотаріально засвідчену заяву, в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.04.2018 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 46-48).

23.05.2018 у судовому засіданні судом задоволено клопотання представника третьої особи та долучено до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. 71-73).

01.06.2018 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито. Справу призначено до судового розгляду у судове засідання (а.с. 75-76).

У судовому засіданні 26.06.2018 задоволено заяву позивача щодо виключення з числа третіх осіб як помилково зазначених - Кутузівську сільську раду Харківського району Харківської області. Також, у судовому засіданні задоволено заяву позивача щодо уточнення позовних вимог в частині призначення позивача опікуном малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області - Панченко Н. В., яка діє на підставі довіреності, вважала за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити ОСОБА_1 опікуном дитини.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, а також визнано сторонами, що ОСОБА_5 є сестрою позивача ОСОБА_1 (а.с. 11, 12, 13, 14, 15).

Батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла (а.с. 10).

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї, виданої Виконавчим комітетом Кутузівської селищної ради 20.11.2017 за № 778, ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1, разом з племінницею - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Як вбачається з листа-інформації Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 10.11.2017 за № 728, листа-інформації Кутузівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області від 10.11.2017 за № 523, характеристики Кутузівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області від 10.11.2017 за № 524 щодо учениці 5 класу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, листа-інформації Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Кутузівка Центру первинної медико-санітарної допомоги с. Рогань Харківського району, дитина з народження проживає у тітки, ОСОБА_1, батько дитини - ОСОБА_2 з донькою не спілкується, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, матеріально не забезпечує. Дитиною опікується тітка - позивач по справі, в сім'ї якої доброзичлива, тепла атмосфера, відносини близькі, довірливі. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку, навчання і виховання дитини. (а.с. 17, 18, 19, 20).

Малолітня ОСОБА_4 з 2015 р. знаходиться на інвалідності з дитинства (а.с. 20, 21).

ОСОБА_1 дбає та піклується про дитину, приділяє їй належну увагу та опікується нею, відвідує батьківські збори, медичні заклади. Дитина охайно вдягнена, забезпечена всіма умовами для проживання та навчання. Квартира, в якій проживають позивач з дитиною складається з двох кімнат, забезпечена всіма необхідними житлово-побутовими умовами та знаходиться у задовільному стані, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 03.11.2017, 11.11.2017 та 20.11.2017 (а.с. 22, 23, 24).

Як вбачається із заяви, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куштим М. А., ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30).

Висновком Харківської районної державної адміністрації Харківської області за № 01-19/983 від 02.05.2018, що міститься в матеріалах справи, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 68-69).

Відповідно подання заступника голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області - Малишева О. В. за № 01-19/1284 від 13.06.2018 орган опіки та піклування вважає можливим призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, опікуном малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки ОСОБА_4.

Отже, суд вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний стан.

Положеннями ст. 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування.

У відповідності до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування

Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що також підтверджується матеріалами справи (а.с. 25, 26, 27, 28).

Обставин, передбачених ст. 64 ЦК України, з урахуванням яких ОСОБА_1 не може бути опікуном, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 243 Сімейного Кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування.

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Таким чином, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 930 грн.

Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, 07.12.2017, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази та враховуючи, що відповідач визнав вимоги позивача у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову ОСОБА_1.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 640,00 грн (а.с. 1) підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1, а також підлягає стягненню з відповідача судовий збір за вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 640,00 грн в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141,142 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 165, 180, 181, 191, 243 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити ОСОБА_1 опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2017 та до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача - 820019, рахунок отримувача - 0001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНКОПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНКОПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2.

Третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, , адреса місцезнаходження: 61124, м. Харків, пр-т Гагаріна, 157-а, каб. 25.

Повне рішення складено 06.07.2018.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк