РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6113/18

Провадження № 2/643/3982/18

10.07.2018 Московський районний суд м. Харкова, в складі: головуючого - судді Букреєвої І.А. , за участі секретаря Саілян Д.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Московський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у розпорядженні житловим приміщенням, що належить на праві приватної власності,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у розпорядженні житловим приміщенням, що належить на праві приватної власності, в якому зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності від 03 серпня 2006 року ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1 .

На теперішній час відповідач зареєстрований у спірній квартирі.

У 2015 році відповідач залишив спірну квартиру та в квартирі не мешкає , комунальні платежі не сплачує. В теперішній час, через неможливість зняти відповідача з реєстрації у спірній квартирі позивачі позбавлені можливості розпорядитися нею на власний розсуд.

Посилаючись на зазначене, позивачі просять суд усунути перешкоди у розпорядження спірною квартирою шляхом визнання відповідача таким , що втратив право користування зазначеною квартирою.

Відповідач на судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву з визнанням позову та проханням розглянути справу у його відсутність.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу від 28 липня 2000 року та на підставі свідоцтва про право власності від 03 серпня 2006 року .

З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 62 від 12.01.2018 року, вбачається, що за адресою квартира АДРЕСА_1 зареєстровані позивачі та відповідач .

Судом також встановлено, що відповідач по справі хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, але згідно наданих суду доказів з 2015 року в зазначеній квартирі не проживає без поважних причин, в квартирі відсутні йогог особисті речі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, з урахуванням наведених доказів , суд дійшов висновку, що позов підлягає замовленню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.191,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст.12,13,81,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Московський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у розпорядженні житловим приміщенням, що належить на праві приватної власності - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 79 в будинку № 8 по вул.Познанська у м.Харкові.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Суддя