Справа № 548/891/18
Провадження № 2/548/430/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко М.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області, ОСОБА_3 районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 Володимировичзвернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області, ОСОБА_3 районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи його тим, що він ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, 26 травня 1994 року був прийнятий в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», що на території ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області. Трудова діяльність позивача у цьому господарстві тривала до 18 квітня 1996 року. Зазначене підтверджується записами у його трудовій книжці серія УКР №2513639, архівним витягом від 22 березня 2017 року №01-17/42 із протоколу засідання правління КСП «Україна» село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області від 26 травня 1994 року №8, архівним витягом від 22 березня 2017 року №01-17/43 із протоколу засідання правління КСП «Україна» село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області від 08 травня 1996 року №5.

Під час проведення паювання земель КСП «Україна» ОСОБА_2 сільської ради, а саме протягом 1995 -1996 рр., позивача не було включено до списку громадян-членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), та, відповідно, він не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Вказане доводиться листами ОСОБА_4 у ОСОБА_3 районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24 квітня 2018 року №467/116-18 та від 04 травня 2018 року №527/116-18. Коли розпаювання завершилося позивачу пояснили, що він не має права на земельну частку (пай), оскільки 18 квітня 1996 року був виключений із членів КСП у звязку зі зміною місця проживання.

Але нещодавно, у березні 2017 року, у розмові із колишніми співробітниками КСП позивач дізнався, що його неправомірно не внесли у список громадян, які мають право на пай, оскільки земля у колективну власність була передана ще у грудні 1995 року, а Державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ №00003 був зареєстрованийу Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 21 грудня 1995 року за №1. Так, позивач на той момент був членом КСП. Відповідно те, що позивача не було включено до списку громадян членів КСП «Україна», які мають право на пай, є помилкою.

02 жовтня 2017 року ОСОБА_5, представником позивача по довіреності, було направлено відношення на адресу ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області з проханням дати погодження йому, ОСОБА_1, на виділення земельної частки (паю), так як на момент розпаювання земель він був членом КСП «Україна», але був пропущений у списках по паюванню. Згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради від 06 листопада 2017 року позивачу було запропоновано для захисту своїх прав та інтересів, а саме визнання за ним, ОСОБА_1, права на земельну частку (пай), звертатися до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 не з»явилися, але в позовній заяві прохали суд провести розгляд справи у їх відсутність.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Полтавської області свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, зазначивши, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідачів, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із записів трудової книжки позивача серія УКР №2513639 слідує наступне: 26 травня 1994 року він був прийнятий в члени КСП «Україна». 18 квітня 1996 року був виключений з членів КСП згідно статті 38 КЗпП України (по особистому бажанню). Зазначене підтверджується також архівним витягом архівного відділу ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 22 березня 2017 року №01-17/42 із протоколу засідання правління КСП «Україна» село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області від 26 травня 1994 року №8 та архівним витягом архівного відділу ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 22 березня 2017 року №01-17/43 із протоколу засідання правління КСП «Україна» село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області від 08 травня 1996 року №5.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області від 20 квітня 2018 року №02-25/329 згідно запису погосподарської книги на 1991-1995 роки село Штомпелівка та погосподарської книги на 1996-2000 роки село Штомпелівка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 1994-1996 років був зареєстрований та проживав в домогосподарстві батька ОСОБА_7 в селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області.

Розпаювання земель КСП «Україна» на території ОСОБА_2 сільської ради розпочалося у 1995 році, що доводиться: 1) ОСОБА_4 у ОСОБА_3 районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04 травня 2018 року №527/116-18, згідно якого Державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ №00003 по КСП «Україна» ОСОБА_2 сільської ради зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 21 грудня 1995 року за №1.

2) ОСОБА_4 у ОСОБА_3 районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24 квітня 2018 року №467/116-18, згідно якого розпаювання земель КСП «Україна» на території ОСОБА_2 сільської ради затверджено зборами уповноважених членів КСП від 22 березня 1996 року виписка з протоколу №2.

3) Архівним витягом архівного відділу ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 22 березня 2017 року №01-17/41 із протоколу зборів уповноважених членів КСП «Україна» село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області від 22 березня 1996 року №2. Згідно цього документу на зборах: 1) слухали питання про порядок паювання земель, переданих в колективну власність КСП «Україна» та створення комісії по паюванню земель, які передані в колективну власність КСП «Україна»; 2) ухвалили створити комісію по паюванню земель, які передані в колективну власність КСП «Україна» в кількості 9 осіб та затвердити комісію по паюванню земель КСП «Україна».

Отже, відповідно до положень пунктів 7 та 8 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720-95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» позивач, ОСОБА_1, має право на земельну частку (пай) КСП «Україна» село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, оскільки ще до дня виключення його із членів КСП (18 квітня 1996 року) розпаювання земель сільськогосподарського призначення вже було проведено, технічна документація на передачу земель у колективну власність КСП «Україна» ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області та Державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ №00003 по КСП «Україна» на той час уже були виготовлені, список членів КСП, які мають право на пай колективної землі в КСП «Україна» затверджено. Оскільки позивач дізнався, що має право на земельну частку (пай) лише у березні 2017 року, він не пропустив строку позовної давності для звернення за захистом своїх прав та інтересів до суду, адже строк позовної давності починає текти з того часу, коли особа дізналася про своє порушене право. Насправді позивач дізнався про порушене його право на земельну частку (пай) лише у березні 2017 року.

Відповідно долиста ОСОБА_4 у ОСОБА_3 районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 24 квітня 2018 року №467/116-18 згідно схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП «Україна» на території ОСОБА_2 сільської ради, затвердженої розпорядженням ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 20 серпня 2008 року №371, розмір земельної частки (паю) становить 3,83 га, вартість земельної частки (паю) станом на 01 січня 2018 року з урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964, та коефіцієнту 1,756 на ріллю (Постанова КМУ №1185 від 31.10.2011 року) становить 143032,30 грн. (сто сорок три тисячі тридцять дві гривні 30 копійок). Оскільки позивач, ОСОБА_1, має право на земельну частку (пай), як член КСП «Україна» ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району, але в свій час його помилково не було включено до відповідного списку громадян, земельна частка (пай) має бути надана йому із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Як розяснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (зі змінами, внесеними Постановою Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Відповідно до п. 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу.

Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Таким чином, у даній справі належними відповідачами є: ОСОБА_2 сільська рада Хорольського району Полтавської області та ОСОБА_3 районна державна адміністрація Полтавської області.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15,16,328,392 ЦК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року), ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-ІV, пунктів 2, 5 та 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95, п. 2 Указу Президента України від 10.11.1994 року №666/94, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7, п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області, ОСОБА_3 районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай),- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) КСП «Україна» на території ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області загальною площею 3,83 га (в умовних кадастрових гектарах) вартістю 143032,30 грн.

Зобовязати ОСОБА_2 сільську раду Хорольського району Полтавської області та ОСОБА_3 районну державну адміністрацію Полтавської області в порядку реалізації права на земельну частку (пай) виділити ОСОБА_1 земельну частку (пай) КСП «Україна» на території ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області загальною площею 3,83 га (в умовних кадастрових гектарах) вартістю 143032,30 грн. та видати на неї правовстановлюючі документи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 23.06.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна