Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2018 Справа №607/8996/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 18 травня 2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення в її користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 61. За час перебування в шлюбі в них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 12 січня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області зроблено відповідний запис за № 02, який було розірвано рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2014 року. Позивач вказує, що ОСОБА_2 офіційно працює у м. Варшава Республіки Польща. На даний час син ОСОБА_3 навчається у сьомому класі Тернопільської ЗОШ № 20. ЇЇ доходи не є достатніми щоб утримувати самостійно сина, оскільки має мінімальний розмір заробітної плати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, однак подала заяву, згідно з якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, проте подав заяву у якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області Україна, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 61, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3.

Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області Україна від 15 вересня 2005 року.

12 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області зроблено відповідний запис за № 02, який розірвано рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2014 року.

З довідки ТзОВ «СОВР-1» від 25 квітня 2018 року за № 1278 вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3

Відповідно до довідки № МУ300000003 від 08 травня 2018 року, ОСОБА_1 працює в ТзОВ «Мережа Укрзолото» на посаді адміністратора та її дохід за період з 08 грудня 2017 року по 30 квітня 2018 року склав 17412,50 гривень.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, її доходи не є достатніми для самостійного утримання сина.

Судом не здобуто жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує обов'язку з утримання дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів.

Положенням ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та судом не встановлено інших обставин, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не має можливості надавати неповнолітньому сину на його утримання аліменти, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 265, 280-289, 430 ЦПК України, ст.ст. 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, фактичне місце проживання - АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, фактичне місце проживання - АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) в користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області Позняк В.М.