Постанова

Іменем України

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 303/6577/16-ц

провадження № 61-31747 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

УсикаГ. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2017 року у складі судді Куцкір Ю. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Кожух О. А., Куштана Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 04 квітня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк»

(далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою за користування кредитом 36 процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 30 вересня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 11 140 грн 07 коп., яка складається з: 1 936 грн 66 коп - заборгованості за кредитом; 8 196 грн 74 коп. - заборгованості за процентами; 500 грн - штрафу (фіксована частина); 506 грн 67 коп. - штрафу (процентна складова), яку банк просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 07 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом поза межами строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено позовну давність є законним та обгрунтованим, оскільки відповідач здійснив останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у листопаді 2012 року, строк дії перевипущеної картка - до квітня 2013 року, тоді як позов було пред'явлено у листопаді 2016 року.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вересні 2017 року, просив ПАТ

КБ «ПриватБанк» просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Несплачені до моменту зверненя кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному платежу. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобов'язання залишилось не виконаним, а тому проценти підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Крім того, позивач не спростував правильність наданого банком розрахунку заборгованості.

Станом на момент розгляду цієї справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

29 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 402 ЦПК Україниу суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 04 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 процентів річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 30 вересня 2016 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 11 140 грн 07 коп.

Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_4 ознайомилася і погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку (далі - Умови).

Пунктом 2 розділу І Умоввстановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на картці (у полі MONTH).

Судом апеляційної істанції вставнолено, що 04 квітня 2006 року відповідачу видана картка, строк дії якої закінчився у квітні 2009 року.

Після закінчення строку дії зазначеної картки 04 травня 2009 року ОСОБА_4 видано нову картку з строком дії до квітня 2013 року. Відомостей про видачу наступних карток немає.

Останній платіж відповідачем здійснено 12 листопада 2012 року,

06 лютого 2017 року ОСОБА_4 подала заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановленийтермін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Початокперебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267ЦК України).

Останній платіж відповідачем здійснено 12 листопада 2012 року, строк дії нової картки - до квітня 2013 року, з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у листопаді 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності..

Встановивши фактичні обставини справи, з якими законодавець пов'язує вирішення спору - строк дії картки, порядок погашення кредиту за договором та строк внесення останнього платежу, а також подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, суд першої інстанції, з висновком якого обгрунтовано погодився апеляційний суд, правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з пропуском строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України.

Рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права та відповідають правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновки судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 07 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області

від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник