№ 201/7028/17
провадження 2-др/201/14/2018
12 липня 2018 року Жовтневий районний суд
у складі: головуючого
судді Антонюка О.А.
за участі секретаря Дашкевич Х.В.
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа управління-служба в справах дітей Соборної районної в місті Дніпрі ради про усунення перешкод в користуванні власністю, житлом, зобов'язання вчинити певні дії та вселення в квартиру, -
ОСОБА_1 17 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, житлом, зобов'язання вчинити певні дії і вселення, позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року позовні вимоги - задоволено.

ОСОБА_1 09 липня 2018 року звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши матеріали справи та заяву оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 17 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, житлом, зобов'язання вчинити певні дії і вселення (а.с. а.с. 5-8).

Судом встановлено, що по справі 25 червня 2018 року ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яким позовні вимоги задоволено, а саме: зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1та неповнолітнім дітям: ОСОБА_3: ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4: ІНФОРМАЦІЯ_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 вселено ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей: ОСОБА_3: ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4: ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_2. Розподіллено судові витрати між сторонами.

Вказаним судовим рішенням дійсно не було вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а саме: зобов'язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_2.

Вирішуючи вище зазначену позовну вимогу суд бере до уваги, що позовні вимоги було задоволено повністю, а також враховуючи матеріали справи надані та добуті докази, а також встановлені судом під час розгляду обставинами та з урахуванням мотивів, з яких суд вважав вставленими наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та з метою захисту прав та інтересів особи, яка звернулася для за захисту свого особистого майнового права та інтересу та відновлення становища, яке існувало до його порушення, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення в цій частині та зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_2, оскільки зазначене підтверджено матеріалами справи та ґрунтується на вимогах закону, а тому заява ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 89, 13, 258-259, 261, 263-265, 270 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_2.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додатково рішення суду.

Суддя - О.А. Антонюк