ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1631/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шклянки М.П.

при секретарі Галян Л.В.

представника позивача Євтушенко Т.І.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаціного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району м.Києва» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва звернулося з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01.12.2010 ОСОБА_5, обіймаючи посаду начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва, через неналежне виконання своїх службових обов'язків та несумлінне ставлення до них при наявності затвердженого висновку про вартість об'єкта оцінки, не припинив дії попереднього договору № 7 від 01.12.2010 оренди нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 70 м.кв., укладеного між комунальним підприємством з ТОВ «Столичний інвестиційний стандарт» та не здійснив перерахунок орендної плати згідно з висновком про вартість майна, затвердженого 25.11.2011 Головним управлінням комунальної власності м. Києва, внаслідок чого комунальне підприємство недоотримало коштів в розмірі 704 084 (Сімсот чотири тисячі вісімдесят чотири) гривні 02 копійки.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2017 р. по справі № 753/12961/17 клопотання ОСОБА_5 було задоволено: звільнено його від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч.2 КК України у зв'язку із закінченням строків давності для притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ст. 367 ч. 2 КК України закрито. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 19036,16 грн. за проведення економічної експертизи від 16.06.2017 року № 12-3/15се. Однак, на думку позивача, звільнення відповідача від кримінальної відповідальності не звільняє його від відшкодування матеріальної шкоди, яку він спричинив. Цивільного позову в межах кримінального провадження заявлено не було, тому позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яку просив задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник просили в позові відмовити, посилаючись на його безпідставність. Крім того, відповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності.

Позивачем питання про поновлення строку позовної давності для звернення до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди не порушувалося.

Ухвалою суду від 12.01.2018 р. за клопотанням відповідача було призначено по справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача.

Провадження у справі зупинено до проведення експертизи.

Листом КНДІСЕ від 05.02.2018 р. № 2115/18-45 було запропоновано узгодити строк проведення експертизи у понад три місяці та протягом 45 днів задовольнити клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Також листом від 05.02.2018 р. було попереджено, що у разі не виконання клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів у строк 45 календарних днів ухвала буде залишена без виконання.

Вказані вище лист та клопотання були надіслані судом сторонам по справі.

23.03..2018 р. до суду з КНДІСЕ повернулися матеріали справи та ухвала без виконання у зв'язку з незадоволенням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

26.03.2018 р. ухвалою суду провадження у справі було відновлено та призначено її до розгляду.

Сторонами повторно клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи не заявлялося.

У зв'язку з цим суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає за можливе в позові відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2017 р. по справі № 753/12961/17 за клопотанням ОСОБА_5 його було звільнено його від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч.2 КК України у зв'язку із закінченням строків давності для притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього - закрито.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказаною Ухвалою від 24.07.2017 р. встановлено, що з 01.12.2010 ОСОБА_5, обіймаючи посаду начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва, через неналежне виконання своїх службових обов'язків та несумлінне ставлення до них, в порушення:

п. п. 5.7, 6.2 «Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 за №34/6250;

п.п. 8, 10 11 «Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду», затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 №34/6250;

п.п. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України;

п.1 ст. 629 Цивільного кодексу України,;

п.2 рішення Київради «Про питання оренди об'єктів права комунальної власності територіальної громади м. Києва» від 08.07.2010 №1016/4454;

п.5.2 Статуту комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва який був затверджений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.12.2001 № 2738;

п.2.4.21 п.2.4.22 контракту укладеного з начальником комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва від 16.04.2010;

при наявності затвердженого висновку про вартість об'єкта оцінки, не припинив дії попереднього договору №7 від 01.12.2010 оренди нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 70 м.кв.; укладеного між комунальним підприємством з ТОВ «Столичний інвестиційний стандарт» та не здійснив перерахунок орендної плати згідно з висновком про вартість майна, затвердженого 25.11.2011 Головним управлінням комунальної власності м. Києва, внаслідок чого комунальне підприємство недоотримало коштів в розмірі 704 084 (сімсот чотири тисячі вісімдесят чотири) гривні 02 копійки, що у двісті п'ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто спричинив тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 367 ч. 2 КК України, які виразились у службовій недбалості, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки інтересам окремих юридичних осіб.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та просив закрити кримінальне провадження, оскільки події мали місце 16.04.2010 року.

Задовольняючи клопотання відповідача про звільнення від кримінальної відповідальності, Дарницький районний суд м. Києва виходив з того, що відповідач вчинив злочин середньої тяжкості, термін давності притягнення до відповідальності за який сплинув в квітні 2015 року.

Оскільки спір по даній справі виник із трудових правовідносин між позивачем та відповідачем, він підлягає врегулюванню за допомогою положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України у сфері праці.

Згідно частини 3 статті 233 КЗпП України, передбачено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. При цьому днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

За змістом частини третьої статті 233 КЗпП України набуття вироком чинності відносно особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації.

Зазначена позиція кореспондується з постановою Верховного суду України від 23 листопада 2016 року по справі № 6-763цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та відповідно для відкриття кримінального провадження №0005668 від 01.07.2015 р. слугував Акт ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва» за період з 01.12.2009 р. по завершений звітний період 2013 р. № 11-30/1617 від 16.07.2013 р.

Отже, днем виявлення позивачем заподіяної відповідачем шкоди є день отримання та ознайомлення з Актом ревізії № 11-30/1617 від 16.07.2013 р.

Як вбачається зі змісту Акту ревізії № 11-30/1617 від 16.07.2013 р., його примірники були вручені для ознайомлення та підписання головному бухгалтеру позивача О.В. Гамарник 17.07.2013 р. та 22.07.2013 р.

Тобто, позивач мав право звернутися з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди протягом року з дня отримання Акту ревізії № 11-30/1617 від 16.07.2013 р., а саме - в строк до 17.07.2014 р.

Проте, позивач скористався таким правом лише 02.10.2017 р., тобто, поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, пропущення позивачем строку позовної давності для звернення з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди тягне за собою відмову у задоволенні позову.

Крім того, як вбачається зі змісту Ухвали Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/12961/17 від 24.07.2017 р., відповідач при наявності затвердженого висновку про вартість об'єкта оцінки, не припинив дії попереднього договору №7 від 01.12.2010 оренди нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 70 м.кв.; укладеного між комунальним підприємством з ТОВ «Столичний інвестиційний стандарт» та не здійснив перерахунок орендної плати згідно з висновком про вартість майна затвердженого 25.11.2011 Головним управлінням комунальної власності м. Києва.

Вказані обставини відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України є преюдиційними при розгляді даної справи, яка стосується правових наслідків бездіяльності відповідача, в частині підтвердження існування такої бездіяльності та вчинення її саме відповідачем, у зв'язку з чим вони доказуванню не підлягають.

Як встановлено судом при дослідженні матеріалів справи, висновок про вартість майна, затверджений 25.11.2011 Головним управлінням комунальної власності м. Києва, був отриманий позивачем 09.10.2012 р.

Вказана обставина не заперечувалася представником позивача.

Таким чином, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу стягнення матеріальної шкоди, завданою останнім під час виконання своїх трудових обов'язків підлягають регулюватися нормами законодавства України, чинного на момент їх виникнення, тобто, станом на 09.10.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами позовних вимог є протиправна бездіяльність відповідача, внаслідок якої позивач недоотримав коштів в розмірі 704 084 (Сімсот чотири тисячі вісімдесят чотири) гривні 02 копійки.

Тобто, предметом позовних вимог по даній справі є стягнення грошових коштів на користь позивача з відповідача, які позивач міг отримати, якщо б відповідач в свій час вчинив певні дії (стягнення неодержаного доходу/упущеної вигоди).

Згідно ч. 2 ст. 130 КЗпП України (в редакції, чинній станом на 09.10.2012 р.), при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Ч. 4 ст. 130 КЗпП України (в редакції, чинній станом на 09.10.2012 р.) передбачала, що на працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки. і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 135? КЗпП України (в редакції, чинній станом на 09.10.2012 р.), розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні вказаного позову в зв'язку з порушенням позивачем термінів позовної давності та оскільки чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство України не передбачало можливість стягнення з працівників на користь підприємства не прямої шкоди (неодержаного підприємством доходу, упущеної вигоди тощо).

Керуючись ст. 233 чинного КЗпП України, статтями 130, 135? КЗпП України в редакції, чинній станом на 09.10.2012 р. та статтями 10, 11, 77, 81, 209, 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району м.Києва» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку оголошення вступної та резолютивної частини, вказаний строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

СУДДЯ: