СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/519/18
Номер провадження по справі 2/586/1041/18
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2018 року м. Середина-Буда

Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Темірова Ч.М.,

за участі секретаря судового засідання Д'яченко Д.А.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Покотило Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Середина-Буда цивільну справу №586/519/18 за позовом ОСОБА_1 до Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на виконанні державного виконавця Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Покотило Ю.М. знаходиться виконавче провадження № 55197920 щодо примусового виконання судового наказу № 2-н/586/1103/17 виданого Середино-Будським районним судом Сумської області про стягнення з боржника на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 31 серпня 2017 року.

В подальшому 21 листопада 2017 року постановою державного виконавця

Покотило Ю.М. було накладено арешт на належне майно у межах суми заборгованості по аліментам в розмірі 3008 грн.

На час подачі даного позову до суду жодної заборгованості за вищевказаним виконавчим провадженням немає, а тому виконавча служба безпідставно не знімає арешт з його майна, що в свою чергу порушує його право як власника.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Покотило Ю.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши представлені сторонами докази суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 21.11.2017 року постановою державного виконавця Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області накладено арешт майна боржника та заборони його відчуження №55197920 на все належне майно.

Судовим наказом виданим Середино-Будським районним судом Сумської області від 13 вересня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на все рухоме майно позивача ОСОБА_1, накладено арешт рухомого майна з забороною відчуження ВП № 55197920 від 22.11.2017.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню №55197920 наданого позивачем, станом на 15.05.2018 заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 відсутня.

Тобто, станом на час подачі позову до суду і на час розгляду справи в суді, жодної заборгованості по сплаті аліментів у позивача не було.

Відповідно до ч.7 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Відповідачем не представлено до суду доказів, що після погашення всієї заборгованості по аліментах (періодичного платежу), виконання рішення неможливо забезпечити іншим способом, ніж звернення стягнення на майно боржника.

За змістом ст. ст. 4, 5, ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 237, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, та на яке було накладено арешт постановою державного виконавця Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Покотило Ю.М. від 21 листопада 2017 року, виконавче провадження №55197920.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ч. М. Теміров