Справа № 296/1686/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"21" травня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Служби у справах дітей Житомирської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулась ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить надати її неповнолітньому сину ОСОБА_3, 28.03.2013 р. н., дозвіл на виїзд за межі України без письмової згоди його батька ОСОБА_1 у її супроводі в період з 01.07.2018 по 30.06.2018.

Позивач стверджує, що батько її сина не заперечує проти виїзду дитини за кордон на відпочинок, але внаслідок своєї роботи він відсутній в Україні.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечив.

Відповідач до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщався судом у відповідності до вимог закону.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд вислухав учасників справи, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають нековнолітнього сина ОСОБА_4, 28.03.2013 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а. с. 7).

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю, проти чого батько не заперечує. Питання виховання та утримання дитини батьки вирішили між собою. Спір виник тільки щодо надання письмового дозволу на виїзд дитини за кордон.

Позивач має можливість виїхати із сином за кордон до ОСОБА_5, але відповідач сам перебуває за кордоном внаслідок своєї роботи, тому отримати дозвіл на виїзд сина за межі України ОСОБА_1 має тільки в судовому порядку.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на такі докази: свідоцтво про народження дитини, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05.06.2013 про розірвання шлюбу (а. с. 6), Договора про надання послуг 1/12/2015, 1/01.2016, 1/03/2016 та Додаток до договору про надання послуг від 05.09.2016 (а. с. 13, 15, 17,19).

При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав:

Стаття 150 СК України зобов'язує батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до положень ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст.6 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В пункті 21 Постанови КМ України № 57 від 27.01.1995 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" визначено такий порядок виїзду за межі України неповнолітньої особи - виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.4 ЗУ " Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України" від 21.01.1994, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України закордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Суд встановив, що у даному випадку виїзд неповнолітнього ОСОБА_4 за кордон пов'язаний з її відпочинком, а тому погоджується з доводами позивача, що відпочинок матері з дитиною за кордоном є необхідною складовою для всебічного розвитку хлопця та зміцненню здоров'я.

Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Дозволити тимчасові поїздки за межі України до ОСОБА_5 неповнолітньому ОСОБА_4, 28.03.2013 р. н., у супроводі матері ОСОБА_1, 03.03.1978 р. н., без письмової згоди і супроводу батька ОСОБА_2, 24.07.1978 р. н., у період з 1 липня 2018 року по 30 червня 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. П. Сингаївський