22-ц/775/508/2018(м)
223/369/17

Категорія 27

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 223/369/17

Номер провадження 22-ц/775/508/2018(м)

Апеляційний суд Донецької області у складі суддів Кочегарової Л.М., Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Сидельнікова А.В.

сторони :

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідач ОСОБА_5

представник відповідача ОСОБА_6

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 18 травня 2018 року, у складі судді Дочинця С.І.,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 79 907,93 грн.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 18 травня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу відхилити, вважаючи ухвалу суду справедливою, законною та такою, що прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявилися про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_7 просила розглянути справу у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвалюючи рішення про залишення позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин не надав витребувані судом докази, а саме оригінал заяви ОСОБА_5 від 22 серпня 2008 року про надання кредиту, а також Умови і правила надання банківських послуг.

З висновком суду про залишення позову без розгляду погодитися не можна.

Відповідно до положень ч.1 та ч. 4 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч.7,10 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов*язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня вручення ухвали.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з*ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Аналізуючи наведені норми закону можна дійти висновку, що обов*язковою умовою залишення позову без розгляду, з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, є неподання до суду затребуваних документів або не повідомлення суду про неможливість їх подачі.

Згідно п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 79 907,93 грн. (а.с.2-3).

Згідно додатку до позовної заяви банком надано суду: розрахунок заборгованості за кредитним договором, копія заяви позичальника, Умови та правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою, копія паспорта відповідача, копія реєстраційних документів банку та платіжне доручення про оплату судового збору (а.с.4-20).

На підставі представлених документів, 28 липня 2017 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду на 30 серпня 2017 року.

30 серпня 2017 року на адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_5 проти позовної заяви з проханням відмовити позивачу у позові у звязку із пропуском строку позовної давності та невідповідності вимог банку про стягнення пені та штрафу положенням Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

В подальшому, ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 21 лютого 2018 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та витребувано у позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» оригінал заяви ОСОБА_5 від 22 серпня 2008 року та Умови і правила надання банківських послуг. У зв'язку з чим розгляд цивільної справи було відкладено до 28 березня 2018 року.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

27 березня 2018 року на адресу Вугледарського міського суду Донецької області надійшла відповідь на запит щодо надання документів для повного та всебічного розгляду справи, в якій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомляло суд, що надати оригінал кредитної справи немає змоги, оскільки документи знаходяться у м. Донецьку. Також додатково повідомлено, що суду надано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки повний текст Умов регулює правовідносини між банком та клієнтом по всіх діючих послугах та займає близько 1500 сторінок та зазначено, що з повним текстом можливо ознайомитися у електронному архіві. Додатково надано фото клієнта з картою.

Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданням цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто судді зобов»язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини» як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Європейський суд у своїй практиці виходить з того, що доступ до правосуддя займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Зокрема у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Також, Європейський суд зазначає, що положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Враховуючи наведені обставини та положення законодавства, колегія суддів вважає, що залишення позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» без розгляду, з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, без безпосереднього дослідження в судовому засіданні підстав позову та заперечень відповідача, є помилковим.

Разом з тим, зі змісту ухвали суду від 18 травня 2018 року вбачається, що суд першої інстанції фактично проводить оцінку представлених позивачем доказів з висновками про те, що представлених доказів є недостатньо для ухвалення рішення, що можливе лише за наслідками розгляду справи в порядку ст.263 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, Вугледарський міський суд Донецької області дійшов невірного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, а тому, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги визнаються обґрунтованими, а тому, ухвала Вугледарського міського суду Донецької області від 18 травня 2018 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. (а. с. 142), оскільки апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню у повному обсязі, колегія суддів на підставі ст.141 ЦПК України, вважає необхідним, у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на корить позивача в розмірі 1762 грн.

Керуючись п.6.ч.1 ст. 374, ст.379 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 18 травня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає 85670, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, НОМЕР_2,) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у відшкодування судового збору 1762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 13 липня 2018 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

ОСОБА_8

ОСОБА_9