Номер провадження: 22-ц/785/4170/18
Номер справи місцевого суду: 521/1685/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2018 року м. Одеса

Справа №521/1685/17

Провадження №22-ц/785/4170/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Лічмана Л.Г., 30 січня 2018 року в м. Одеса,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточнивши його в подальшому, про визнання права власності на об'єкт нерухомості.

Позивач посилався на те, що ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 428 кв.м. отримав у спадок після смерті свого батька ОСОБА_5, іншу ? частину домоволодіння після смерті бабусі позивача ОСОБА_6, отримав у спадок ОСОБА_3

Після смерті батька та бабусі позивача домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі на праві спільної часткової власності належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проте сторони не змогли дійти згоди щодо поділу житлового будинку на дві частини.

09 грудня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про виділ в натурі частки домоволодіння, визнання права власності та присвоєння виділеному в одиницю житловому приміщенню нової поштової адреси.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, виділено в натурі ОСОБА_3 належну йому на праві власності частку в розмірі ? частини домоволодіння АДРЕСА_2 з припиненням права спільної часткової власності на будинок.

Визнано право власності за ОСОБА_3 на виділену в натурі належну йому частку домоволодіння, яка знаходиться під літерою «А» та в цілому складається з житлової кімнати 1-5 площею 10,5 кв.м., кухні 1-7 площею 10,1 кв.м., підсобного приміщення 2-2 площею 10,3 кв.м., коридору 2-1 площею 3,7 кв.м.

Позивач посилався на те, що відповідач та особи, які з ним проживають, постійно чинять опір у повноцінному фактичному користуванні позивачем успадкованою частиною домоволодіння, що унеможливлює повну реалізацію ОСОБА_2 права власності та захисту права власності через відсутність у позивача можливості зареєструвати за собою права власності на отриману у спадок частину домоволодіння в установленому законом порядку, що і стало підставою звернення до суду.

Позивач остаточно просив суд визнати за ним право власності на виділену в натурі ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі, що знаходиться під літ. «А» та в цілому складається з приміщень: веранди 1-4, площею 10,3 кв.м., жилої кімнати 1-6, площею 15,2 кв.м., кухні 1-3, площею 7,5 кв.м., санвузла 1-2, площею 3,1 кв.м., коридору 1-1, площею 4 кв.м., а також визнати за ним право власності на допоміжні господарські споруди, які знаходяться у його фактичному користуванні, а саме на гараж під літ. «Г», загальною площею 20,1 кв.м. та сарай під літ. «Е», загальною площею 7,2 кв.м.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 проти задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі та на сарай літ. «Е», не заперечувала. В частині визнання права власності на гараж літ. «Г» просила відмовити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 січня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності у домоволодінні АДРЕСА_3 на виділену в натурі 1/2 частку, що знаходиться під літ. «А» та в цілому складається з приміщень: веранди 1-4, площею 10,3 кв.м., жилої кімнати 1-6, площею 15,2 кв.м., кухні 1-3, площею 7,5 кв.м., санвузла 1-2, площею 3,1 кв.м., коридору 1-1, площею 4 кв.м., а також на допоміжні господарські споруди: гараж під літ «Г» та сарай під літ «Е».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у сумі 16 499 гривень.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, діюча в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 січня 2018 року у справі №521/1685/17 в частині визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на допоміжне приміщення - гараж, який зазначений в технічній документації під літерою «Г» загальною площею 20,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати: судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді Одеської області - 2 064,07 грн. та 30,96 грн. - послуги банківської установи.

В решті рішення суду не оскаржено .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що гараж літ. «Г» знаходиться у спільному користуванні сторін, докази користування гаражем тільки позивачем відсутні, а рішення суду від 30.03.2011 року, на яке посилається суд, приймалося відносно житлового будинку, а не допоміжних приміщень, за цим рішенням всі допоміжні приміщення залишилися в спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2; суд прийшов до невірного висновку про знаходження допоміжних приміщень гаражу літ. «Г» тільки у володінні та користуванні ОСОБА_2

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_3, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на гараж літ. «Г» загальною площею 20,1 кв.м. - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на гараж літ. «Г» загальною площею 20,1 кв.м. за адресою м. АДРЕСА_5, суд першої інстанції виходив з того, що гараж літ. «Г» знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_2.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції в цій частині з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 09.10.2010 року, виданого державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори Саганович О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1707, спадкоємцями майна ОСОБА_5, який помер 26.04.2010 року, є його син - ОСОБА_2. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_6, житловий будинок складається з житлового будинку під літ. «А», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Г» - гараж, «Е» - сарай, «Ж» - душ, № 1-3 - огорожа, І - мостіння, розташованого на земельній ділянці площею 428 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні. На самочинно переобладнану прибудову «а2» з літньої кухні під літ. «Б» свідоцтво про право на спадщину не видається / а.с.8 /.

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 15.11.2010 року право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на 1/2 частку за № 23855 в книзі 233-8 / а.с.-10/.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_6 державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого за реєстровим №3-178, ОСОБА_3 є власником 1/2 частини буд. АДРЕСА_7 який в цілому складається з одного черепашникового житлового будинку під літ. «А», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., та надвірних споруд під літерами «В» - сарай, «Г» - гараж, «Д» - альтанка, «Е» - сарай, «Ж» - душ, І - мостіння, № 1-3 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 428 кв.м. /а.с. 65/.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21745059 від 02.02.2009 року право власності ОСОБА_3 за вказаним свідоцтвом про право на спадщину, зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису №23855 в книзі 233-8 /а.с. 67/.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 16.09.2010 року на житловий будинок АДРЕСА_8 домоволодіння складається із зазначених під літ «А» приміщень: коридор 1-1, площею 4,0 кв.м., санвузол 1-2, площею 3,1 кв.м., кухня 1-3, площею 7,5 кв.м., веранда 1-4, площею 10,3 кв.м., житлова 1-5, площею 10,5 кв.м., житлова 1-6, площею 15,2 кв.м., кухня 1-7, площею 10,1 кв.м., коридор 2-1, площею 3,7 кв.м., підсобне приміщення 2-2, площею 10,3 кв.м., всього по літ. «А» загальною площею 14,7 кв.м., житловою 25,7 кв.м., літ. «Г» - гараж, літ. «Е» - сарай, літ. «Ж» - душова, № 1-3 - огорожа, І - мостіння. При цьому наявна рукописна відмітка, що приміщення 1-7, 2-1 та 2-2 переобладнані з літньої кухні «Б» /а.с. 11-15/.

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 10.07.2014 року, вказане домоволодіння складається з І поверх: 1-1 коридор, площею 4,0 кв.м., 1-2 санвузол, площею 3,1 кв.м., 1-3 кухня, площею 7,5 кв.м., 1-4 веранда, площею 10,3 кв.м., 1-6 житлова, площею 15,2 кв.м., 2-1 коридор, площею 7,2 кв.м., 2-2 коридор, площею 4,0 кв.м., 2-3 житлова, площею 12,2 кв.м., 2-4 санвузол, площею 3,2 кв.м., 2-5 кухня, площею 12,0 кв.м., 2-6 житлова, площею 9,5 кв.м.; ІІ поверх: 2-7 коридор площею 7,3 кв.м., 2-8 житлова, площею 12, 2 кв.м., 2-9 житлова, площею 12,1 кв.м., 2-10 кладова, площею 7,3 кв.м., а також літ. «Г» - гараж, літ. «Е» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «И» - душова, літ. «К» - убиральня, № 1-7 огорожа, № І-V - мостіння /а.с. 44-48/.

Посилання апеляційної інстанції на те, що судом невірно встановлено факт знаходження спірного гаражу тільки у володінні та користуванні ОСОБА_2 є правильними та підлягають задоволенню.

Факт знаходження гаражу літ «Г» по АДРЕСА_10 у спільному володінні та користуванні, як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвами про право власності та технічним паспортом / а.с. 8, 11-15,44-48, 65/.

Крім того, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2011 року виділено в натурі ОСОБА_3 належну йому на праві власності частку в розмірі 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_9, з припиненням спільної часткової власності, визнано за ОСОБА_3 на виділену в натурі належну йому частку домоволодіння АДРЕСА_9, що знаходиться під літ. «А» та в цілому складається з жилої кімнати 1-5 площею 10,5 кв.м., кухні 1-7 площею 10,1 кв.м., підсобне приміщення 2-2 площею 10,3 кв.м., коридор 2-1 площею 3,7 кв.м. Питання стосовно належності гаражу літ. «Г» вказаним судовим рішенням не вирішувалося /а.с.16/.

Тому і доводи в цій частині апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Оскільки встановлено, що і в свідоцтві про право власності ОСОБА_2, і в свідоцтві про право власності ОСОБА_3 та в технічних паспортах зазначено, що гараж літ. «Г» у м. Одесі по АДРЕСА_11 знаходиться у спільному володінні та користуванні обох співвласників, то відсутні підстави для визнання права власності на цей гараж тільки за ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 понесені ОСОБА_3 судові витрати при зверненні з апеляційною скаргою, а саме сплачений ним судовий збір у розмірі 2095,03 грн., що підтверджено квитанцією про сплату / а.с. 134-135/.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_3, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності на гараж літ. «Г» за ОСОБА_2 скасуванню, оскільки висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, та ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову в частині визнання права власності на гараж літ. «Г» в спірному домоволодінні.

В решті судове рішення не оскаржено.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 січня 2018 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на гараж літ. «Г», загальною площею 20,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_12 , скасувати , ухвалити нове судове рішення .

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на гараж літ. «Г», загальною площею 20,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_12.

Стягнути з ОСОБА_2 нас користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2095 /дві тисячі дев'яносто п'ять/ гривень 03 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09.07.2018 року

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О.М.Таварткіладзе