П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/2883/18

Провадження № 22-ц/787/1247/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2018 року (головуючий суддя 1 інстанції: Гордійчук І.О., повний текст складено 11 травня 2018 року ) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

26 лютого 2018 року року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 лютого 2018 року та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дупущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 26 лютого 2018 року по 25 березня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2, подав до суду заяву у якій зазначив, що визнає і погоджується з стягненням аліментів у розмірі ? частки доходу, чим фактично визнав позовні вимоги, проте дана обставина судом не врахована та не вмотивована в оскаржуваному рішенні, що суперечить вимогам п.3 ч.4 ст. 265 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відповідач отримує постійний заробіток, матеріальне становище відповідача не змінювалось і він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 яка продовжує навчання у розмір 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 лютого 2018 року та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років змінити, збільшивши суму стягнення до 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 лютого 2018 року та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2017 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_6 Віталійовичем ВП №53799503 від 14 березня 2018 року провадження по виконанню виконавчого листа №569/15496/16 від 14 лютого 2017 року закінчено.

Згідно довідки № 285 від 11.12.2017 року виданої Одеським національним політехнічним університетом, ОСОБА_3, зарахована на 1 курс наказом №621-с від 07.08.2017 року та є студенткою першого курсу АТ 172, денної форми навчання інституту (факультету) Одеського національного політехнічного університету. Закінчення навчання планується у 2021 році.

Відповідно до довідки про доходи від 29 березня 2018 року №114 та від 03 квітня 2018 року №121 ОСОБА_3 отримує стипендію починаючи з січня 2018 року в розмірі 1300 грн.

Так, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, суд враховує позицію позивача та відповідача, щодо способу стягнення аліментів, а саме у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надає добровільну матеріальну допомогу дочці - ОСОБА_3, що підтверджується копіями квитанцій про оплату проживання та ремонту у кімнаті гуртожитку та регулярне перерахування коштів на її особистий рахунок (а.с. 22-29).

Врахувавши вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення аліментів в розмірі 1/6 щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 26 лютого 2018 року і до закінчення донькою навчання, але не більш ніж до досягнення донькою 23 років.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги заяву відповідача від 03 травня 2018 року, згідно якої ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, не заслуговують на увагу, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу відповідач також зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання із зазначенням суми аліментів в розмірі 1/6 від усіх видів доходу, а в заяві від 03 травня 2018 року тільки зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів, без зазначення їх розміру.

З огляду на вищенаведене що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуюча

Судді :