Постанова

Іменем України

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 753/1733/14-ц

провадження № 61-8463св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Глобус»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Пвіта Центр»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року у складі судді Парамонова Л. М. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року у складі суддів: Усика Г. І., Пікуль А. А., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Глобус» (далі - ПАТ «КБ «Глобус») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Пвіта Центр» (далі - ТОВ «Пвіта Центр»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог банк посилався на те, що 17 лютого 2012 року між ним та ТОВ «Пвіта Центр» укладено кредитний договір № 70/ЮКЛ-12 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк відкрив товариству відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надав кредитні кошти зі встановленням ліміту кредитування в розмірі 1 500 000 грн на строк з 17 липня 2012 року до 01 березня 2013 року для поповнення оборотних коштів, зі сплатою 27 % річних за користування кредитними коштами. 29 березня 2013 року укладено додатковий договір № 70/1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 17 липня 2012 року укладено договір поруки, за умовами якого відповідач поручився перед позивачем за виконання ТОВ «Пвіта Центр» зобов'язань за кредитним договором. 29 березня 2013 року укладено додатковий договір до договору поруки.

ТОВ «Пвіта Центр» не виконувало належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 21 січня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 2 041 261,07 грн.

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «КБ «Глобус» просило стягнути з відповідача як поручителя на свою користь вказану суму заборгованості.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Глобус» заборгованість за кредитним догвором у розмірі 2 041 261,07 грн, судові витрати в сумі 3 654 грн, всього - 2 044 915,07 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ «Пвіта Центр» не виконує належним чином умови кредитного договору, укладеного між товариством та банком, за належне виконання яких поручався відповідач.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року та на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Глобус».

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, оскільки вони ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

13 лютого 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 разом з доданими матеріалами передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Дарницького районного суду м. Києва.

06 березня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Суди встановили, що 17 лютого 2012 року між ПАТ «КБ «Глобус» та ТОВ «Пвіта Центр» було укладено кредитний договір № 70/ЮКЛ-12 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк відкриває товариству відновлювальну відкличну кредитну лінію та, в її межах, надає кредитні кошти з встановленням ліміту кредитування в розмірі 1 500 000 грн на строк з 17 липня 2012 року по 01 березня 2013 року для поповнення оборотних коштів зі сплатою 27% річних плати за користування кредитними коштами.

Повернення кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка зменшення ліміту кредитування (додаток № 1 до цього договору), а у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше останнього дня строку кредитної лінії (пункт 4.1 кредитного договору).

29 березня 2013 року сторони уклали додатковий договір № 70/1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору, яким змінили ліміт кредитування, встановивши його в розмірі 2 000 000 грн, а також строк дії кредитної лінії з 17 липня 2012 року по 28 березня 2014 року включно, та встановили відсоткову ставку в розмірі 27 % річних у період з 17 липня 2012 року по 03 березня 2013 року, та 26 % річних, починаючи з 04 березня 2013 року.

Строк дії договору по 28 березня 2014 року.

Умови укладеного договору ТОВ «Пвіта Центр» належним чином не виконувало.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у справі № 910/1152/14 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 70/ЮКЛ-12 з ТОВ «Пвіта Центр».

Постановою державного виконавця від 11 березня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17 липня 2012 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 70/ЮПОР-12, за умовами якого ОСОБА_4 поручився перед ПАТ «КБ «Глобус» за виконання ТОВ «Пвіта Центр» зобов'язань за кредитним договором.

29 березня 2013 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 70/1 до договору поруки від 17 липня 2012 року № 70/ЮПОР-12.

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до поручителя.

Згідно з наданим ПАТ «КБ «Глобус» розрахунком заборгованість ТОВ «Пвіта Центр» за кредитним договором станом на 21 січня 2014 року становить 2 041 261,07 грн та складається із: строкової заборгованості за кредитом - 1 800 000 грн; простроченої заборгованості за кредитом - 150 000 грн; простроченої заборгованості за процентами - 85 180 грн; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 4 808,22 грн; пені за несвоєчасну сплату процентів - 1 272,85 грн.

Розрахунок суми заборгованості ОСОБА_4 не оскаржувався.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог банку.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року у редакції станом на час розгляду справи судами, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не надав належного розрахунку заборгованості, тому неможливо встановити дійсний розмір боргових зобов'язань та правомірність їх нарахування, не заслуговують на увагу, оскільки розрахунок заборгованості, наданий позивачем, міститься в матеріалах справи. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що розрахунок суми заборгованості ОСОБА_4 не заперечувався. Також матеріали справи не містять доказів, наданих відповідачем, на спростування наданого банком розрахунку.

Інші доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду, зупинено ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2018 року, у зв'язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4- ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат