ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9466/17
провадження № 2/753/2182/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа: Комунальний концерн „Центр комунального сервісу" про встановлення порядку користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення порядку користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги змінив, змінені підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що позивач та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4 належить на праві власності по 1/4 частини спірної квартири кожному, а відповідачу ОСОБА_3 - 1/2 частина цієї квартири. Зазначена спірна квартира складається з трьох окремих кімнат жилою площею 14,8 м2, 9,9 м2 та 17,0 м2. На даний час позивач проживає в кімнаті жилою площею 9,9 м2, а відповідачі займають дві інші кімнати жилою площею 14,8 м2 та 17,0 м2. ОСОБА_2 бажає для уникнення всіляких непорозумінь та оплати своєї частки за користування житлово-комунальними послугами визначити конкретний порядок користування вказаними приміщеннями в судовому порядку, а саме: виділити йому окрему кімнату жилою площею 9,9 м2 з балконом площею 2,05 м2, а відповідачам - дві інші окремі кімнати жилою площею 14,8 м2 та 17,0 м2, місця загального користування залишити у загальному користуванні.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачів ОСОБА_6 вимоги позову не визнали, пояснивши, що згідно ст.4 ЦПК України відповідачі не порушували будь-якого житлового права позивача, він і без того користується кімнатою жилою площею 9,9 м2 з балконом, повісивши на її двері замок і не допускаючи тоди відповідачів. Таким чином порядок користування жилим приміщенням, який просить встановити позивач, вже давно існує, і жодних перешкод у цьому відповідачі позивачу не чинили, тому і житлових його прав не порушували. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Представник 3-тьої особи Комунального концерну „Центр комунального сервісу" в судове засідання не з'явився, про розгляд справи юридична особа була повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника не зверталась.

Заслухавши представників сторін та відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.4, ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

За правилами ч.2, ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Як наголошує ч.1, ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як вбачається з тексту свідоцтва про право власності на житло, виданого 5.11.1997 року відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_2, відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_3, а також ОСОБА_7 в рівних частках, тобто по 1/4 частини спірної квартири кожному (а.с.5; 46). Дане свідоцтво було зареєстроване в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 13.01.1998 року за №3593 (а.с.47).

В подальшому відповідач ОСОБА_3 11.02.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом НАС №917320 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7, яке складалось з 1/4 частини спірної квартири, і належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 5.11.1997 року (а.с.48). Дане свідоцтво було видане державним нотаріусом 15-ї Київської державної нотаріальної контори Колодій Г.М. і зареєстроване у реєстрі за НОМЕР_1. Таким чином, на день розгляду справи позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4 належить на праві власності по 1/4 частини спірної квартири кожному, а відповідачу ОСОБА_3 - 1/2 частини цієї квартири.

У відповідності до ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Спірна квартира АДРЕСА_1 є трьохкімнатною, ізольованою квартирою, жилою площею 41,7 м2, загальною площею 69,6 м2, розташованою на 3 поверсі 9-типоверхового будинку, і має три окремі ізольовані кімнати жилою площею 9,9 м2 , 14,8 м2 та 17,0 м2, про що свідчить копія технічного паспорту на дану квартиру (а.с.44-45). Вказані вище обставини не заперечувались у судовому засіданні представниками сторін та відповідачем по справі.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.3, ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом позову та виходячи з пояснень представників сторін та відповадача ОСОБА_3, сторони змогли добровільно дійти згоди щодо порядку володіння та користування спірною квартирою, але між ними існують непорозуміння щодо сплати житлово-комунальних послуг, позивач виключно бажає окремо сплачувати за користування своєї частки житла. На даний час позивач займає кімнату жилою площею 9,9 м2, а відповідачі користуються двома іншими кімнатами жилою площею 14,8 м2 та 17,0 м2, при цьому позивач закрив свою кімнату на замок, а відповідачі не перешкоджають йому у реалізації його житлового права.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, та виходячи із часток власності кожного із співвласників, позивачу ОСОБА_2 як і відповідачу ОСОБА_4 належить кожному окремо на праві власності 1/4 частина від усієї спірної квартири, а відповідачу ОСОБА_3 - 1/2 частина, тому, враховуючи загальну жилу площу спірної квартири, що складає 41,7 м2, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 припадає для окремого користування по 10,425 м2 (41,7 м2 : 1/4) жилої площі кожному, а відповідачу ОСОБА_3 - 20,85 м2 (41,7 м2 : 1/2) жилої площі. За таких обставин визначення та встановлення порядку користування в спірній трьохкімнатній квартирі окремої кімнати жилою площею 9,9 м2 позивачу є законним і обґрунтованим варіантом у виділенні йому окремого житлового приміщення, а іншим співвласникам, відповідачам по справі, необхідно виділити інші дві кімнати жилою площею 14,8 м2 та 17,0 м2, при цьому дане встановлення порядку не буде порушувати житлові права вказаних співвласників і відповідатиме їх часткам власності у єдиній квартирі. При виділенні вказаної окремої кімнати позивачу припадає 9,9 м2 жилої площі від 10,425 м2 допустимих, що є меншою частиною жилої площі від виділеної йому частки жилої площі, а відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яким буде припадати сумарно 31,8 м2 від 31,28 м2 допустимих, що є більшою частиною жилої площі від виділеної їм частки жилої площі. Тобто житлові права відповідачів не порушені. Всі приміщення загального користування квартири АДРЕСА_1 необхідно залишити у загальному користуванні всіх співвласників.

Суд відмовляє у задоволенні позову в частині виділення кімнати позивачу разом з балконом, оскільки предметом виділення у користування можуть бути виключно жилі приміщення, а балкон до таких приміщень не відноситься. Тому, виділяючи у користування позивачу кімнату жилою площею 9,9 м2, суд залишає балкон, який має тільки один вихід із цієї кімнати, у загальному користування всіх співвласників квартири.

У відповідності до ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як зазначає ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені житлові права позивача підлягають судовому захисту. Оскільки суд виділяє у користування сторонам по справі вказані жилі приміщення, тому підлягає задоволенню і вимога про зобов'язання Комунального концерну „Центр комунального сервісу" укласти окремі договори про участь у витратах по утриманню будинку, прибудинкової території та наданню комунальних послуг окремо з кожним із співвласників на виділені приміщення, яка є похідною.

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 223; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.41 Конституції України, ст.15; 215; 319; 321; 356; 358 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.4 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити порядок користування жилим приміщенням - квартири АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_2 окрему кімнату жилою площею 9,9 м2 (кімната №5 згідно технічного паспорту квартири) в квартирі АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_3 і ОСОБА_4 дві інші окремі кімнати жилою площею 17,0 м2 (кімната №6 згідно технічного паспорту квартири) та жилою площею 14,8 м2 (кімната №2 згідно технічного паспорту квартири) в квартирі АДРЕСА_1, в решті вимог відмовити.

Місця загального користування квартири: коридори, балкон, вбиральня, кухня, ванна кімната залишити у загальному користуванні.

Зобов'язати Комунальний концерн „Центр комунального сервісу" укласти окремі договори про участь у витратах по утриманню будинку, прибудинкової території та наданню комунальних послуг окремо з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 на окремо виділені жилі приміщення в квартирі АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :