Справа № 128/928/18

РІШЕННЯ

Іменем України

05.07.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, Вінницької районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що з 1945 року по 1987 рік вона працювала в колгоспі ім. Кірова с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області ((правонаступник КСП «Мізяківські Хутори») і була його членом та не була виключена з членів КСП «Мізяківські Хутори»)) на момент розпаювання земель в 1995 1997 роках. Зазначає, що має стаж роботи дояркою в колгоспі ім. Кірова с. Мізяківські Хутори, Вінницького району 32 роки.

В даний час, а саме 26.03.2018 року вона звернулася з заявою до Мізяківсько-Хутірської сільської ради з проханням вирішити її питання щодо виділення їй земельної частки (паю), так як під час розпаювання землі вона не була виключена з членів КСП «Мізяківські Хутори», як колгоспна пенсіонерка.

Вказує, що на її звернення їй було надано відповідь за № 669 від 26 березня 2018 року Мізяківсько-Хутірської сільської ради, згідно якої їй запропоновано звернутися до суду, так як її було помилково пропущено при виділенні земельної частки (паю) при звірці списків колгоспників-членів КСП ім. Кірова та пенсіонерів з їх числа, які мали право на земельну частку (пай). У відповіді також зазначається, що при вирішенні питання в суді, їй буде надано земельну частку (пай) на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради за межами населеного пункту, як помилково пропущеному колгоспному пенсіонеру із числа членів КСП ім. Кірова с. Мізяківські Хутори.

Зазначає, що також, вона зверталася до Мізяківсько-Хутірської сільської ради за допомогою запиту адвоката і їй було надано відповідь від 30.03.2018 року за № 80, згідно якої повідомлено наступне: «При визнанні права на земельну частку (пай) громадянки-пенсіонера із членів КСП Мізяківські Хутори ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, Мізяківсько-Хутірська сільська рада має повну можливість надати їй земельну частку (пай) під номером 1303 площею 1,6224 га, яка згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні частки (паї) громадян на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради запроектована, але не надана у власність і на даний час є вільною».

Згідно списку колгоспних пенсіонерів в КСГП с. Мізяківські Хутори станом на 01.07.1997 року під п/п № 38 значиться ОСОБА_1, табельний номер № 56.

Таким чином, їй помилково не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), хоча вона була включена в списки колгоспних пенсіонерів в КСГП с. Мізяківські Хутори станом на 01.07.1997 року, на момент розпаювання земель і передачі у колективну власність землі КСП «Мізяківські Хутори», хоча вона не була виключена з членів КСП і продовжувала бути його членом.

Позивач вказує, що в даний час, вона не має можливості отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), хоча має право на земельну частку (пай), як колгоспна пенсіонерка і член КСП. Таким чином без звернення до суду вона не має можливості відновити своє порушене право на земельну частку (пай).

Відповідно до довідки Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 30.03.2018 року середній розмір земельної частки (паю), які надавались членам КСП «Мізяківські Хутори» та пенсіонерам з їх числа на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради становить 1,51 га в умовних кадастрових гектарах.

Зазначає, що для того, щоб вирішити спір в досудовому порядку вона зверталася до Мізяківсько-Хутірської сільської ради, тобто досудове врегулювання спору не дало бажаних результатів, а тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мізяківські Хутори», що розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

В підготовче засідання учасники справи не зявились.

Представники позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 та за договором ОСОБА_3 попередньо подали суду спільну письмову заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять розглянути справу без їх участі та судові витрати залишити за позивачем.

Представник відповідача сільський голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_4 попередньо подав суду письмову заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та ухвалення рішення по справі в підготовчому засіданні. Справу просить розглянути без представника сільської ради.

Представник відповідача Вінницької РДА начальник юридичного відділу апарату райдержадміністрації ОСОБА_5 попередньо подала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у відсутності представника адміністрації, в поданій заяві також зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є уродженкою та жителем до 1987 року с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області.

З 1945 року по 1987 рік ОСОБА_1 працювала в колгоспі ім. Кірова с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області ((правонаступник КСП «Мізяківські Хутори») і була його членом і не була виключена з членів КСП «Мізяківські Хутори»)) на момент розпаювання земель в 1995 1997 роках, що підтверджується довідкою Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 16.02.2018 року за № 4 (а.с. 18).

ОСОБА_1 має стаж роботи дояркою в колгоспі ім. Кірова с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області 32 роки, що підтверджується копією її трудової книжки колгоспника (а.с. 21-23).

26.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Мізяківсько-Хутірської сільської ради з проханням вирішити її питання щодо виділення їй земельної частки (паю), так як під час розпаювання землі вона не була виключена з членів КСП «Мізяківські Хутори», як колгоспна пенсіонерка, що підтверджується копією заяви (а.с. 10).

На звернення позивача їй було надано відповідь за № 669 від 26 березня 2018 року Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, згідно якої їй запропоновано звернутися до суду, так як її було помилково пропущено при виділенні земельної частки (паю) при звірці списків колгоспників-членів КСП ім.Кірова та пенсіонерів з їх числа, які мали право на земельну частку (пай). У відповіді також зазначається, що при вирішенні питання в суді, їй буде надано земельну частку (пай) на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради за межами населеного пункту, як помилково пропущеному колгоспному пенсіонеру із числа членів КСП ім. Кірова с. Мізяківські Хутори (а.с. 12).

Також ОСОБА_1 зверталася до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за допомогою запиту адвоката і їй було надано відповідь від 30.03.2018 року за № 80, згідно якої повідомлено наступне: «При визнанні права на земельну частку (пай) громадянки-пенсіонера із членів КСП Мізяківські Хутори ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, Мізяківсько-Хутірська сільська рада має повну можливість надати їй земельну частку (пай) під номером 1303 площею 1,6224 га, яка згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельні частки (паї) громадян на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради запроектована, але не надана у власність і на даний час є вільною» (а.с. 11).

Згідно списку колгоспних пенсіонерів в КСГП с. Мізяківські Хутори станом на 01.07.1997 року під п/п № 38 значиться ОСОБА_1, табельний номер № 56, що підтверджується копією посвідчених списків колгоспних пенсіонерів (а.с. 13-15).

Таким чином, встановлено, що позивачу ОСОБА_1 помилково не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), хоча вона була включена в списки колгоспних пенсіонерів в КСГП с. Мізяківські Хутори станом на 01.07.1997 року, на момент розпаювання земель і передачі у колективну власність землі КСП «Мізяківські Хутори», хоча вона не була виключена з членів КСП і продовжувала бути його членом.

В даний час позивач не має можливості отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується відповіддю за № 669 від 26 березня 2018 року Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 12), хоча має право на земельну частку (пай), як колгоспна пенсіонерка і член КСП. Таким чином, без звернення до суду вона не має можливості відновити своє порушене право на земельну частку (пай).

Відповідно до довідки Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30.03.2018 року за № 700 середній розмір земельної частки (паю), які надавались членам КСП «Мізяківські Хутори» та пенсіонерам з їх числа на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради становить 1,51 га в умовних кадастрових гектарах (а.с. 17).

На момент розпаювання земель КСП «Мізяківські Хутори» діяв Земельний Кодекс України в редакції 1990 року та Указ Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Згідно ч. 1 ст. 17 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 43 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року ) права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом.

Припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою чи її частиною може мати місце лише у випадках, передбачених статтями 27 і 28 цього Кодексу.

Статтею 44 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) визначено, що порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню.

Поновлення прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, судом, арбітражним судом або третейським судом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 48 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування громадянам, радгоспам, колективним та іншим сільськогосподарським підприємствам і організаціям - для ведення товарного сільськогосподарського виробництв.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські акціонерні товариства можуть одержувати земельні ділянки у колективну власність, користування, у тому числі в оренду. Землі, передані цим господарствам у колективну власність, поділяються на землі загального несільськогосподарського використання і землі сільськогосподарського використання.

Статтею 103 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) визначено, що земельні спори розглядаються місцевими Радами народних депутатів, судом, арбітражним судом або третейським судом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Згідно пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року за № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно Указу Президента України № 720/95 від 25.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і сільськогосподарським організаціям» в п. 2 відмічається: «Право на земельну частку (пай) мають члени КСП та пенсіонери з їх числа, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю».

Згідно абзацу другого пункту 8 Розділу Х Перехідних Положень чинного Земельного Кодексу України члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Таким чином, суд вважає позов повністю обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

За заявою сторони позивача, суд вважає судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись п. 7 Указу Президента України № 720/95 від 25.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і сільськогосподарським організаціям», ст. ст. 16, 386, 392 ЦК України, п. 8 Розділу Х Перехідних Положень Земельного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мізяківські Хутори», що розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ І.А.Ганкіна