Справа № 357/3068/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 червня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.03.2016р. о 08 год.50 хв. м. Біла Церква, по вул. Сквирське шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, та транспортного засобу «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_3, відповідача по справі. ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні даного ДТП. Позивач звертався вже до суду з даного приводу з позовом до винуватця ДТП ОСОБА_3 та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 17.05.2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди 16636,09 грн. і судові витрати по справі. Вказане рішення суду не виконано, оскільки боржник не має коштів та майна на яке можна було звернути стягнення, а тому позивач позивається з аналогічними вимогами до власника транспортного засобу. При цьому позивач посилається на положення ст.ст. 1187,1190 ЦК України та просить суд стягнути з ОСОБА_2, як власника ТЗ, яка неправомірно довірила свій автомобіль ОСОБА_3, матеріальну шкоду спричинену позивачу в сумі 17187,29 грн. і моральну шкоду в сумі 75000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, відзиву, жодних клопотань чи заперечень суду не подала та відповідно до положень ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи.

Третя особа в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не відомі.

На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 17.03.2016р. о 08 год.50 хв. м. Біла Церква, по вул. Сквирське шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, позивачу по справі та транспортного засобу «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, яка довірила керування свого ТЗ Кублій ОСОБА_4, відповідачу по справі. Зазначене підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до складеного на місці ДТП європротокола ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні даного ДТП .

Встановлено, що за завою позивача 15.04.2016 року було проведено огляд, оцінку автотранспорту і складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку ТЗ Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1. Згідно даного Звіту оцінювачем зроблено висновок, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 станом на 15.05.2016р. складає 16 636,09 грн. (а.с.14)

Встановленим є те, що в звязку з наведеними подіями позивач звертався вже до суду за захистом своїх порушених прав, шляхом предявлення позову до винуватця в ДТП ОСОБА_3 та страхової компанії. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 17.05.2017 року позов було задоволено частково. Рішення набрало законної сили, але на даний час не виконано (а.с.6--10).

При вирішенні даного спору, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п.1 ч.І ст.1188 ЦПК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв?язку між протиправною дією та шкодою.

ОСОБА_3 керував транспортним засобом по довіреності власника ТЗ. ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні вказаного ДТП, притягнений до відповідальності, та зобовязаний відшкодувати позивачу шкоду, тобто саме на нього було покладено обов?язок відшкодувати завдану шкоду, а не на власника ТЗ.

Таким чином, саме водій ОСОБА_3 був притягнений до відповідальності за шкоду заподіяну позивачу внаслідок вказаної ДТП. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посиляється на рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17.05.2017 року у справі №357/6389/16-ц. А зазначеним рішенням суду було притягнено до цивільної відповідальності ОСОБА_3 внаслідок дій в ДТП від 17.03.2016року. Позивач не ставив і не доводив вимогу про солідарну відповідальність винуватця в ДТП і власника ТЗ.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, відповідальною за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка володіє таким джерелом на відповідній правовій підставі. У частині 2 ст. 1187 ЦК під джерелом підвищеної небезпеки вже розуміється не діяльність, як у ч. 1 цієї статті, а обєкт. Правовою підставою володіння, яке є критерієм визначення особи, відповідальної за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути будь-яка правова підстава, що передбачена чи допускається актами цивільного законодавства. Це будь-яке речове право право власності, право господарського відання, право оперативного управління, право володіння як таке, що виникло з підстав, що передбачені законом (договір найму, підряду, перевезення, комісії, управління майном тощо), так і таке, що виникло з інших підстав, але захищається законом відповідно до ст. 397 400 ЦК. Наявність довіреності, із якої випливає право управління транспортним засобом, також є достатньою для висновку про те, що володільцем цього джерела підвищеної небезпеки є особа, на імя якої видана довіреність, незалежно від того, який договір став підставою видачі довіреності (договір найму, позички тощо). Доказів того, що ТЗ вибув з володіння власника поза його волею не надано, так само й не надано доказів того, що ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з власником ТЗ.

Отже, не підлягають до задоволення позовні вимоги до ОСОБА_2, як власника автомобіля, який став учасником ДТП. Невиконання рішення суду про відшкодування майнової шкоди не є наслідком звернення до суду з новим позовом до іншої особи.

Керуючись ст.ст.22,1166,1168,1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 05.07.2018 року.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

СуддяОСОБА_5