ЄУН 174/256/18
н/п 2/174/242/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Заіки А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, вказуючи, що з відповідачем вона знаходилась в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу в органах РАЦС. Мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач. Після припинення шлюбних відносин їхні діти проживають з нею. У відповідності до рішень апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2010 року та Вільногірського міського суду від 27.12.2013 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їхніх дітей, на кожного, у розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5, який є інвалідом, в твердій грошовій формі, в сумі 200 грн., щомісячно. Відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року по справі № 174/458/15-ц, зменшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.09.2010 року, на її користь на утримання сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6, на кожного з 1/6 частини з усіх видів його доходу до 1/7 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також було зменшено розмір грошового забезпечення на додаткові витрати на утримання дитини-інваліда ОСОБА_4 з 200грн. - до 150грн.

У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до змін, внесених до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, в редакції ч. 2 ст. 182 СК України, чинній на день пред'явлення цього позову до суду, мінімальний розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини змінено з моменту постановлення судового рішення про зменшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання їхніх дітей.

В теперішній час, матеріальне становище відповідача, порівняно зі становищем на час постановлення судового рішення про зменшення розміру аліментів на утримання їхніх дітей, змінилось в бік покращення, оскільки було збільшено розмір його пенсійного забезпечення приблизно з 3000 до 6000 грн. Її матеріальне становище залишилось на тому ж рівні, вона як і раніше, працює на філії Вільногірський ГМК ПАТ «ОГХК» та її середньомісячний заробіток становить близько 3600 грн. на місяць. Окрім того, вона отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, розмір якої становить 1452,00грн. на місяць. Наскільки їй відомо, стан здоров'я відповідача задовільний. Син ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря, з діагнозом: помірна розумова відсталість генетично обумовлена, вроджений порок серця: татрада Фалло, оперований в 2011р., серцева недостатність першого ступеню, гіпертрофія правого передсердя, калькульозний холецистит, гіпертрофія миндалень першого ступеню, дізбактеріоз на фоні лікування лямліоза, синдром Дауна. Стан здоров'я доньки ОСОБА_3 також не задовільний, вона перебуває на «Д» нагляді у сімейного лікаря, з діагнозом астено-вегетативний синдром. ОСОБА_7. У зв'язку зі станом здоровя діти потребують постійного догляду та лікування. Син ОСОБА_5 навчає у Дніпропетровському закладі реабілітації для дітей-інвалідів, розташованому у м. Дніпро. ОСОБА_8 навчається в ЗОШ №4 м. Вільногірська. у 9 класі. На забезпечення життєдіяльності дітей, їх лікування, харчування, одяг, забезпечення навчального процесу, засоби гігієни, вона витрачає не менше 4000 грн. на місяць, для забезпечення власної життєдіяльності в неї практично взагалі не залишається коштів. В теперішній час в Україні відбувається фінансово-економічна криза, що є загальновідомим фактом та додаткового доказування не потребує, внаслідок чого відбулася девальвація національної валюти не менше ніж в 3 рази, продукти харчування, одяг, канцелярські вироби, підручники здорожчали не менше ніж в 3 рази, внаслідок чого вона опинилась в скрутному матеріальному становищі. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, та стягнути з ОСОБА_2, на її користь, на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з розміру 1/7 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до розміру 1/6 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення цього позову до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.04.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам розяснені їх процесуальні права та обовязки.

Ухвалою суду від 26.04.2018 року постановлено розгляд даної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на вищевказані обставини, пояснила, що відповідач платить аліменти на утримання дітей по 1/7 частці його заробітку на кожного із дітей, також на утримання сина-інваліда платить ще 150 грн. щомісячно. В 2015 році за рішенням суду аліменти зменшено з 1/6 до 1/7 частини його доходу. В жовтні 2017 року у сина виявили жовчокамяну хворобу, погіршився стан його здоровя, в квітні цього року добавився панкреатит і реактивний артрит, який до сих пір лікують, дитина погано ходить, вимагає постійного лікування, на ліки тільки для лікування жовчокамяної хвороби необхідно приблизно 1000 грн. на місяць. У дочки синдром ОСОБА_7, поганий кровообіг, вона також потребує постійного лікування. У відповідача збільшилася в 2 рази пенсія, а в неї дохід той самий, на свої доходи забезпечувати належне харчування і утримання дітей вона не може. Проживає з дітьми та матірю, якій 85 років, мати отримує пенсію в розмірі 1700 грн. щомісячно. Її середня заробітна плата, яку вона отримує на руки становить приблизно 4200-4300 грн. Син навчається в інтернаті за державний рахунок, один раз на місяць за наявності коштів вона сплачує добровільний внесок у розмірі 200 грн. та купує гігієнічні засоби. Син, як правило знаходиться в інтернаті 3-4 дні на тиждень, а в інші дні вдома. З жовтня 2017 року син постійно знаходиться вдома, бо в звязку з погіршенням його здоровя вона не може отримувати в лікарні довідку, що син може знаходитися у інтернаті, під час її роботи, доглядає за сином її мати.

Відповідач ОСОБА_2, позов не визнав, пояснив, що він є батьком дітей позивачки. Він є особою похилого віку, йому 63 роки. В порівнянні з 2015 роком, коли судом було зменшено розмір аліментів на утримання дітей, його стан здоровя погіршився, він переніс 3 операції на кішківнику, має проблеми з ногами, важко пересуватись, проблеми з нервовою системою, має ряд хронічних захворювань, тому на підтримку свого здоровя вимушений щомісячно витрачати значні кошти. Він не працює, його єдиним доходом є пенсія, розмір якої збільшився в кінці минулого року, при цьому збільшився також розмір аліментів, які відраховують з його пенсії. У нього у власності є квартира, де зареєстровані його діти, також він має автомобіль Део-Сенс 2000 р.в. та земельний пай за який отримує орендну плату 3500 грн. на рік., орендною платою він ділиться з рідною сестрою. Підтримав поданий ним 03.05.2018 р. до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що вказані позивачкою обстави вже враховані судом при винесенні рішення 31.08.2015 року за його позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Він сплачує аліменти в розмірі 2/7 часток його щомісячного доходу на користь позивачки вже з врахуванням незадовільного стану здоров'я дітей, крім того він платить щомісячно грошове забезпечення в розмірі 150 грн. на сина ОСОБА_3, який є дитиною - інвалідом, отримує пенсію, фактично проживає не з позивачем, а знаходиться постійно в Дніпропетровському державному закладі реабілітації дітей - інвалідів в м. Дніпро. Також порівняно з 2015 роком (ухваленням останнього рішення суду про розмір аліментів, якій стягуються з нього на користь позивача), його стан здоров'я не покращився, а тільки погіршився, про що крім іншого вказує і його похилий вік, йому вже 63 роки, тому твердження позивача про його задовільний стан здоров'я, є її припущенням, нічим при цьому не підтвердженим. Вважає, що збільшення розміру пенсійного забезпечення, не є підставою для збільшення розміру аліментів, які з нього стягуються, оскільки розмір аліментів, які стягуються з нього на користь позивача, встановлений в частці від його доходу, тому автоматично і збільшився щомісячний розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання двох дітей. Додаткового нерухомого майна, цінного рухомого майна або грошових вкладів в банківських установах, у нього порівняно з 2015 роком, також не з'явилося. Щодо збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів з 30 % прожиткового мінімуму на відповідну дитину до 50 % такого прожиткового мінімуму, то цей факт, не може бути підставою для зміни рішення суду від 31.08.2015 року в цій частині, а може бути підставою для оскарження дій державного виконавця. Просить у позові відмовити.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини щодо виконання встановленого законом обовязку батьком щодо участі в утриманні спільних дітей, які проживають разом з матірю.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, неповнолітня свідок ОСОБА_3, суду показала, що проживає з мамою, утримає її мама, а батько сплачує аліменти приблизно 800 грн. на неї на місяць. Коштів не вистачає, бо все дорого коштує, не вистачає на оплату її харчування в школі, на косметику, одяг, тобто все необхідне для дівчини. Одяг купують в магазині, деякі речі віддають знайомі, допомагає старша сестра. З батьком не спілкується з квітня цього року, бо не відчуває батьківської турботи так як їй хотілося б, він двічі не привітав її з Днем народження, а коли спитала чому, сказав, що був зайнятий, не захотів надати їй матеріальну допомогу для поїздки на спортивні змагання в березні цього року. Мати не налаштовує її проти батька, не спілкуватися з ним це її рішення.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що позивачка це її мати. Вона проживає окремо від матері в м. Дніпро, в квартирі, яка належить її чоловіку. Матеріальне положення сімї матері складне, брат хворіє, потребує постійного лікування та дієтичного харчування, останнього разу, коли він хворів, допомагали всі хто міг, бо грошей не вистачало. Вона по можливості надає матері матеріальну допомогу, віддає матері та сестрі свій одяг, взуття. Відповідач спілкується з донькою, тобто її молодшою сестрою, а з сином не спілкується взагалі. Аліментів, які отримує мати від відповідача на дітей недостатньо для їх утримання.

Факт родинних стосунків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з ОСОБА_3, 14.04.2003 року та ОСОБА_4, 27.12.2007 року, підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7-8).

Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, яке набрало законної сили, зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, від 16.09.2010 р. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 1/6 частини з усіх видів його доходу на кожну дитину до 1/7 частини з усіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зменшено розмір грошового забезпечення на додаткові витрати на утримання дитини-інваліда ОСОБА_4, які стягуються з ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі, з 200 грн. - до 150.00 грн. на місяць (а.с. 9-13).

Розмір доходів відповідача підтверджується довідкою про доходи № 580, згідно якої позивач працює на посаді лаборанта мінералогічного аналізу в філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК», її середня заробітна плата за період з вересня 2017 р. по лютий 2018 року становить 5712,04 грн. (а.с. 14).

Згідно довідки № 221 від 27.03.2018 року, позивачка ОСОБА_1, отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, розмір якої в вересні становив 1312 грн., з жовтня 2017 по лютий 2018р. - 1452,00 грн. (а.с. 15,16)

Згідно довідки № 309 від 26.03.2018р., виданої КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_3, перебуває на «Д» нагляді в сімейного лікаря (а.с. 17).

Згідно довідки № 310 від 26.03.2018р., виданої КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_4, перебуває на «Д» нагляді в сімейного лікаря (а.с. 18).

Згідно копії медичного висновку № 6/76 від 06.05.2016 року, який дійсний до 06.05.2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, має захворювання, яке відповідно до медичних показань, дає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів до 18 років. (а.с. 19)

Факт проживання дітей з матірю підтверджується актом № 1255 від 16.12.2017 року депутата Вільногірської міської ради ОСОБА_10, згідно якого встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 прописана і проживає ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_3. ОСОБА_1 самостійно виховує дітей, батько дітей участі у їхньому вихованні не приймає. (а.с. 20)

Згідно копії довідки № 463 від 14.05.2018 року, виданої КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_2, перебуває на «Д» нагляді в сімейного лікаря та має ряд хронічних захворювань. (а.с. 47)

Згідно чеків витрачених на ліки для лікування відповідача ОСОБА_2 з квітня 2017 року по травень 2018 р. останнім витрачена сума складає 7928,79 грн. (а.с. 48-54)

Згідно копії виписки із медичної карти № 2567 ОСОБА_3 у період з 19.04.2018 року по 27.04.2018 року знаходився в відділенні єндовідеохірургії та з 19.04.2018 р. по 27.04.2018 року знаходився у відділенні кардіоревматології Обласної дитячої клінічної лікарні м. Дніпропетровська (а.с. 55-56)

Згідно копій сторінок амбулаторної карти ОСОБА_3 останній має ряд захворювань і йому призначалось лікування (а.с. 57-58)

Згідно чеків витрачених на ліки для лікування дитини сторін ОСОБА_3 з квітня 2018 року по травень 2018 р. витрачена сума складає 5800,00 грн. (а.с. 59-62)

Розмір доходів відповідача підтверджено довідкою від 19.06.2018 року наданою Вільногірським сектором обслуговування громадян управління обслуговування громадян, згідно якої відповідач отримує пенсію в розмірі 6065 грн. (а.с. 81).

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Таким чином, судом встановлено, що сторони є батьками дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, а відповідач за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, сплачує на користь позивачки аліменти у розмірі 1/7 частини з усіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно та 150 грн. додаткових витрат на утримання дитини-інваліда ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог, позивачка посилається на поліпшення матеріального стану відповідача, оскільки розмір його пенсійного забезпечення значно збільшився, однак, як встановлено в судовому засіданні, позивачка працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої складає 5712,04 грн., аліменти на дітей, розмір яких збільшився в звязку із збільшенням пенсійного забезпечення відповідача та додаткові витрати на утримання дитини-інваліда у розмірі 150 грн. та щомісячну державну допомогу на дитину-інваліда в розмірі 1452,00 грн., дитина ОСОБА_3 навчається в державному закладі під час якого перебуває на державному утриманні, а відповідач ОСОБА_2 є особою похилого віку, отримує пенсію в розмірі 6065 грн. на місяць та має у власності земельний пай, орендна плата за який становить 3500 грн. на рік, має ряд хронічних захворювань та перебуває на обліку у сімейного лікаря, і в звязку із станом здоровя потребує постійного лікування та придбання медичних препаратів, на що витрачає значні кошти, що підтверджується наданими останнім в судовому засіданні фінансовими документами, тому збільшення доходу відповідача у виді пенсії, з урахуванням його життєвих потреб, на думку суду, не свідчить про фактичне поліпшення його матеріального становища.

Крім того, відповідно до ч. ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у Сімейному Кодексі України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

З огляду на вказане, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, на що позивачка вказує в позовні заяві як на підставу заявлених вимог, не може слугувати підставою для перегляду рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року в частині збільшення мінімального розміру аліментів, встановленого для кожної дитини, оскільки це питання повинно вирішуватися у встановленому порядку органами Державної виконавчої служби, яка здійснює безпосереднє виконання рішення суду.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 є дитиною-інвалідом, в 2018 році проходив лікування в лікарняних закладах, що, поза розумним сумнівом, потребувало від позивачки додаткових матеріальних затрат, зокрема, на придбання медичних препаратів, однак дані обставини також не можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача, оскільки вирішення питання про стягнення з відповідача цих додаткових витрат, виходить за межі заявлених позивачкою вимог.

Наявність у відповідача іншого майна, зокрема земельного паю, за який він отримує орендну плату, також не є підставою для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, оскільки позивачка не позбавлена можливості звернутися до органів Державної виконавчої служби про стягнення аліментів за цим видом доходу відповідача.

Таким чином, оскільки позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, тобто, того, що матеріальний стан платника аліментів чи стан його здоровя, після ухвалення рішення суду про визначення розміру аліментів на утримання дітей, покращилися та він має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі, підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, відсутні, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, та в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 червня 2018 року.

Головуючий - суддя : А.А.Борцова