Справа № 629/3640/17
Номер провадження 2-п/629/3/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені в повному обсязі.

Заявник звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені повністю. Також зазначила, що вона отримала судову повістку про слухання справи в суді 30 листопада 2017 року, а інших судових повісток не отримувала, тому вважає, що заочне рішення постановлено з порушення вимог чинного законодавства, яким передбачено ухвалення заочного рішення лише в разі повторної неявки відповідача по справі. Крім цього, вважає, що вона була позбавлена можливості приймати участь у судовому засіданні, висвітлити свою правову позицію та скористатися належними їй процесуальними правами, тому вважає, що суд при постановлені рішення був позбавлений можливості зясувати всі обставини по справі, так як вона має намір заявити клопотання про застосування строку позовної заяви, яке вона не змогла заявити та скористатися правовою допомогою. В звязку з чим просить переглянути заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року, скасувавши його та призначивши справу до розгляду в загальному порядку.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду даної справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення про вручення судової повістки, а також на адресу заявника направлялася судова повістка про виклик в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України, яка не вручена та повернута на адресу суду з відміткою на конверті «інші причини», причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

В силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Наведене свідчить про недобросовісність здійснення заявником свої процесуальних прав.

Слід звернути увагу, що такі дії порушують права інших учасників розгляду справи, які добросовісно виконують покладений процесуальним законом обов'язок щодо явки до зали суду.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату в звязку з його перебуванням у щорічній відпустці.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та дату розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи та докази, надані відповідачем, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 08 грудня 2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення по вищезазначеній цивільній справі у звязку з тим, що відповідач двічі повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомляла та не надавала відзиву на позовну заяву.

Будь яких доказів на підтвердження поважності причини свого неприбуття в судове засідання та ненадання відзиву на позовну заяву відповідачем суду не було надано, а посилання на неможливість прибути в судове засідання в звязку з хворобою чоловіка, суд не приймає до уваги, оскільки доказів щодо даного посилання заявником не надано.

З аналізу ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку обовязкової наявності одночасно двох обставин: перша - відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; друга - докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на пропуск позивачем строку позовної давності, як на підставу скасування заочного рішення, фактично являються незгодою відповідача з ухваленим рішенням, а тому не можуть сприйматися, як докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та слугувати підставою для перегляду заочного рішення в розумінні ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, а тому заява залишається без задоволення, що не позбавляє відповідача права на оскарження рішення в загальному порядку, як це передбачено ч. 4 ст. 287 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Розяснити, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Смірнова