Справа № 530/674/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

03.07.2018 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що 15.08.2017 року помер ОСОБА_3, батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2.96 га. призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 058563. За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 058563 виданий Зіньківською районною державною адміністрацією від 30.07.2004 року Полтавської області заповів у власність ОСОБА_1. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, інші спадкоємці відсутні. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач не може одержати в приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на належну її померлому батьку земельну ділянку, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про вищезазначену земельну ділянку. В звязку з вище викладеним ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого 15.08.2017 року ОСОБА_3 право власності на спадщину, яка складається із земельної ділянки площею 2.96 га. призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 058563.

В судове засідання учасники справи не зявились, від них надійшли заяви в яких позивача ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не зявився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, третя особа відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 15.08.2017 року в с. Заїченці Зіньківського району Полтавської області (а.с.12). ОСОБА_1 народилася 19.04.1957 року в с. Заїченці Зіньківського району Полтавської області і її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6,8). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 058563 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 2.96 га., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області (а.с.10). З довідки виданої ОСОБА_2 сільською радою Зіньківського району Полтавської області від 22.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 на час смерті 15.08.2017 року проживав один та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13). Відповідно до довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавській області від 26.03.2018 року вартість земельної ділянки розміром 2.96 га., яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту серія ПЛ № 058563 становить 142922 грн 30 коп (а.с.15). Відповідно до заповіту від 19.11.2012 року посвідченого секретарем Попівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області ОСОБА_5 на випадок смерті ОСОБА_3 зробив слідуюче розпорядження: яким державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 058563 виданий Зіньківською районною державною адміністрацією від 30.07.2004 року Полтавської області заповів у власність ОСОБА_1 (а.с.16).

З повідомлення приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6 від 06.06.2018 року за № 01-16/202 вбачається, що після померлого 15.08.2017 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа 86/2017 на підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про прийняття спадщини, претензії від кредиторів не надходили.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

На підставі викладеного та керуючись п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,ст.ст. 328, 346, 392, 1217, 1223, 1233, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 189-200, 210 247, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадщину за заповітом, що залишилась після померлого 15.08.2017 року ОСОБА_3 та яка складається з права власності на земельну ділянку, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, площею 2.96 га. призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 058563.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя