Провадження №2/225/604/2018
Справа №225/1622/18
03 липня 2018 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Качаленка Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Савченко О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації зняття з реєстрації громадян за місцем проживання виконавчого органа Військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
В квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначила наступне.
ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 17.05.2005 року є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею у квартирі зареєстрована її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та колишній чоловік ОСОБА_2. На сьогодні ОСОБА_2 мешкає у своєї матері за адресою: АДРЕСА_2. Його особистих речей у вказаній квартирі немає, витрат, пов'язаних зі сплатою комунальних послуг він не несе. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Позивач просила розглянути справу у її відсутність.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.
У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
Права власника житлового будинку також визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить позивачу на підставі договору дарування квартири від 17.05.2005 року (а.с. 6). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7282908 від 19.05.2005 року підтверджено, що її власником є ОСОБА_1 (а.с.7). Разом з позивачем зареєстровані: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, що підтверджено довідкою №б/н від 19.03.2018 року (а.с.9). Відповідно до Акту, складеного головою вуличного комітету у присутності сусідів, ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою з травня 2009 року по теперішній час (а.с.8).
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні за вказаною адресою з травня 2009 року.
Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації зняття з реєстрації громадян за місцем проживання виконавчого органа Військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням слід задовольнити.
Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: