Справа № 212/352/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого - судді Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання Косенкової А.О.,

за участі:

відповідача-Дяченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 20.06.2010 року у розмірі 11567,39 грн. та судових витрат у розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.06.2010 року за кредитним договором без номера ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобовязання за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 18 грудня 2017 року в розмірі 11567,39 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 718,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3727,64 грн., заборгованості за пенею 6094,53 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 527,02 грн.

Відповідач ОСОБА_2 не погодившись із позовною заявою подала до суду письмовий відзив, в якому зазначила, що повністю не згодна із позовом, у звязку із закінченням строку позовної давності, також зазначила, що позивачем не доведено факту надання грошових коштів, зазначила, що не згодна із наданим позивачем розрахунком заборгованості. Вказала, що позивач не обґрунтував свої вимоги та не довів кредитну заборгованість та звернувся до суду із порушенням процесуальних строків.

Ухвалою суду від 19 січня 2018 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 15 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 14 березня 2018 року, який в подальшому було відкладено за клопотанням відповідача на 12.04.2018,24.05.2018, 12.06.2018 та 06.07.2018.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити посилаючись на письмовий відзив на позовну заяву. Суду пояснила, що дійсно отримувала кредитну картку «Універсальна», яку в подальшому загубила та отримала нову взамін втраченої із строком її дії до червня 2018 року.

В судовому засіданні 06 липня 2018 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

20 червня 2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки-червень 2018. Даний договір без номера від 20 червня 2010 року був укладений на підставі анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9,10,11-25).

Згідно п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Держателя відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. (а.с.19)

Позивачем було неодноразово збільшено кредитний ліміт відповідача, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_2 (а.с. 41)

За кредитним договором без номера від 20.06.2010 року станом на 18.12.2017 у ОСОБА_2 перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 11567,39 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 718,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3727,64 грн., заборгованості за пенею 6094,53 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 527,02 грн. (а.с.5-6,7-8).

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. (а.с.20 зв. бік)

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафів.

Водночас судом не приймаються доводи відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У відповідності до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Так строк дії картки «Універсальна 55 днів» за картковим рахунком 485394 від 10.06.2010, яку було надано ОСОБА_2, становить по червень 2018 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с. 41, 84), а також було підтверджено відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року.

Таким чином, звертаючись 18 січня 2018 року із позовною заявою до суду позивач заявив позовну вимогу про повернення наданого ОСОБА_2 кредиту у повному обсязі, а не його частини щодо періодичних місячних платежів, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» не був пропущений строк позовної давності визначений законом.

Щодо доводів відповідача з неотримання кредитних коштів та надання необґрунтованого розрахунку заборгованості позивачем, суд зазначає наступне.

Так, статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (в редакції Закону чинній на час підписання анкети-заяви) визначено, що розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

Позивачем надано суду данні первинного бухгалтерського обліку кредитних операцій за картковим рахунком відкритого на імя ОСОБА_2, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які відображають рух коштів на рахунку клієнта (а.с. 79-83), що підтверджує факт отримання відповідачем кредиту, прострочення його сплати, нарахування відсотків за його користування та пені.

Водночас відповідачем не було надано суду власного розрахунку заборгованості, який б спростовував розмір нарахованих позивачем відсотків та пені.

На підставі наведеного, суд вважає доведеним факт кредитних правовідносин між сторонами, наявність простроченої заборгованості відповідача за кредитом, а тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача загальна сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 10540,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 718,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3727,64 грн., заборгованості за пенею 6094,53 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 14-16, 256, 257, 261, 264, 610-612, 623, 625, 629, 1054-1055 Цивільного кодексу України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», згідно до ст.ст. 4, 5, 10, 12, 77, 78, 141, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), яка зареєстрована та проживає за адресою: м.Кривий Ріг, м-н. 7-й Зарічний АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Грушевського, бд. 1Д, , рах. № 3111, МФО № 305299):

- заборгованість за кредитним договором б/н від 20 червня 2010 року в розмірі 10540 (десять тисяч пятсот сорок) гривень 37 копійок;

- судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення складено та підписано 11 липня 2018 року.

Суддя: М. В. Зімін