Справа № 495/2798/18
З а о ч н е р і ш е н н я
27 червня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря Асланової Ф.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1, звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, просить суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням 20/100 частками житлового будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська (колишня Комсомольська), 51; встановити порядок виконання рішення суду та зазначити в його резолютивній частині, що дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська (колишня Комсомольська), 51.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником 20/100 часток житлового будинку №51 по вул. Олімпійська (колишня Комсомольська), м. Білгород-Дністровський Одеської області на підставі договору дарування від 28.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3
У вказаній частині житлового будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач в даному житловому приміщенні зареєстрований з 22.08.1990 року, проте з моменту оформлення договору дарування 20/100 частки житлового будинку № 51 по вул. Олімпійська (колишня Комсомольська) в м. Білгород-Дністровський Одеської області від 28.05.2013 року у зазначеному житловому приміщенні не проживає, членом її сім`ї не являється, з належної житлової площі виселився, будь-яких речей у належній їй житловій площі не залишав. До теперішнього часу вона змушена сплачувати усі комунальні послуги, у тому числі й за відповідача, що на даний час для неї молодої матері, на утриманні якої знаходиться малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2, є додатковим матеріальним тягарем.
Враховуючи вищевикладене, та у звязку із тим, що не зняття з реєстраційного обліку відповідача з належної їй житлової площі порушує її конституційні права власності, охоронювані законом інтереси щодо безперешкодного користування, володіння та розпорядження житловим приміщенням, просить її позовні вимоги задовольнити .
Позивач в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна її заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутності. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістив.
Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить зава представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 20/100 часток житлового будинку за №51, що знаходиться в м. Білгород-Дністровський Одеської області по вул. Олімпійській (колишня Комсомольська) на підставі договору дарування частки житлового будинку, укладеного між ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_5 та ОСОБА_1 28.05.2013 року, що підтверджується відповідним договором та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. /л.с. 8-9/
Згідно копії домової книги домоволодіння №51 по вул. Олімпійській (колишня Комсомольська), м. Білгород-Дністровський за відповідною адресою зареєстрований з 22.08.1990 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. /л.с. 10-12/
Вказане вище підтверджується також відповіддю на запит суду з Управління з питань надання адміністративних послуг № 22/511 від 10.04.2018 року, згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
У відповідності до акту від 28.03.2018 року,складеного КП «ЖЕО№1», власником будинку по вул. Олімпійська, 51 в м. Білгород-Дністровський Одеської області є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі договору дарування від 28.05.2013 року. /л.с. 5/
На час оформлення договору дарування за вищевказаною адресою був зареєстрований з 22.08.1990 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. Зі слів сусідів ОСОБА_2 не мешкає за вказаною адресою з 2013 року.
Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сімї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки.
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.
Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом від 28.03.2018 року, складеного КП «ЖЕО №1».
Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Конституцією України (ст. 41] та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивача.
Положеннями ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на 20/100 часток житлового будинку за №51, що знаходиться в м. Білгород-Дністровський Одеської області по вул. Олімпійська (колишня Комсомольська), ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному житловому будинку з моменту оформлення договору дарування частки житлового будинку, а саме з 28.05.2013 року, а також враховуючи, що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
На підставі викладеного та керуючись ст. 150 ЖК України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265,280, 354ЦПК України , суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (колишня Комсомольська), 51, кв. 2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням 20/100 частками житлового будинку № 51 по вул. Олімпійська (колишня Комсомольська) в м. Білгород-Дністовському Одеської області.
Рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (колишня Комсомольська), 51, кв.2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складений 27 червня 2018 року.

С У Д Д Я :