Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2018 Справа №607/16032/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Братасюка В.М.

за участі секретаря судового засідання Созанської Т.І.

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 3407кв.м. по вул.Овочевій,2-А в м.Тернополі.

На обгрунтування вимог посилається на те, що успадкувала після батька ОСОБА_4 житловий будинок зі всіма надвірними будівлями, що знаходиться в м. Тернополі, по вул. Овочевій, 2-А, а її сестра ОСОБА_5 будинок зі всіма надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Овочевій, 4 в м.Тернополі. ОСОБА_4 також користувався земельною ділянкою на якій було проведено будівництво житлових будинків і прибудов за адресою вул. Овочева, 2-А та вул. Овочева, 4 в м. Тернополі, які використовувались під огороди та сади, площа яких становила 5225 кв.м. На момент вступлення в право власності вона користувалася вказаною земельною ділянкою. Згідно рішення десятої сесії п'ятого скликання ОСОБА_3 міської ради від 07.06.2007р. за № 5/10/32 «Про передачу в приватну власність та надання в оренду земельних ділянок громадянам» їй передана у приватну власність з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилих будинків земельна ділянка площею 1000 кв.м. за адресою вул. Овочева, 2-А у м. Тернополі, а ОСОБА_5 передано у приватну власність 606 кв.м. по вул. Овочевій, 4 у м. Тернополі. Проте вона більше 15 років відкрито, добросовісно та безперервно користується земельними ділянками площею 1000м2 та площею 2407м2(рілля), сплачує податки за 3407 м2 площі, про що відомо фіксальним органам Тернопільської області та ніколи не порушувала права та законні інтереси суміжних землекористувачів чи права власників, тому вважає, що набула права на вказані земельні ділянки за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні відносно позову заперечила, просить в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Як встановлено в судовому засіданні, Рішенням Народного суду третьої дільниці м. Тернополя від 07.04.1955р. у справі №2-100, визнано право власності на будинковолодіння зі всіма прибудовами, які знаходяться за адресою вул. Овочева,2:А у м. Тернополі за ОСОБА_6 взамін втраченого договору дарування. Даним рішенням зобов'язано Інвентаризаційне бюро провести оформлення документів, що і було оформлено актом від 26.03.1955р. та свідоцтвом про право власності від 16.06.1996р. про що зроблено в реєстраційній книзі запис № 9 на сторінці №33 за реєстровим номером 976.

Будинок та прибудинкові приміщення власником яких став ОСОБА_7 були розташовані на земельній ділянці загальною площею 5225,0м2, що стверджується генеральним планом (схемою) земельної ділянки за вище зазначеною адресою, виготовленим станом на 07.02.1949р.

Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_8 даний будинок з усіма прибудовами успадкував батько позивача - ОСОБА_4, який згідно заповіту від 26.12.1996р. серії АНЕ №626871 заповів належне йому майно своїм донькам, а саме ОСОБА_1 - житловий будинок зі всіма надвірними будівлями, що знаходиться в м. Тернополі, по вул. Овочевій, 2-А, та ОСОБА_5, будинок зі всіма надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Овочевій, 4 в м.Тернополі .

Після смерті ОСОБА_4 02.11.2000року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме спадкове майно, що складалося з жилого будинку з підвалом з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Тернополі, по вул. Овочевій, 2-А.

На вказаний будинок 18.02.2005року ОСОБА_3 МБТІ був виготовлений технічний паспорт на імя власника ОСОБА_1, в план-схемі розташування вказаного будинку зазначено, що він розташований на земельній ділянці загальною площею 5225,0м2, та проставлена Примітка: використання земельної ділянки без документів, що посвідчують право користування землею (державного акта, договору) забороняється.

Згідно рішення десятої сесії п'ятого скликання ОСОБА_3 міської ради від 07.06.2007р. за № 5/10/32 «Про передачу в приватну власність та надання в оренду земельних ділянок громадянам» ОСОБА_1 передана у приватну власність з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку земельна ділянка площею 1000 кв.м. за адресою вул. Овочева, 2-А у м. Тернополі.

А підставі вказаного рішення виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯК №278896.

Згідно довідок Головного управління ДФС у Тернопільській області від 30.07.2007р. за №51693/15-02 та від 13.07.2014р. за № 0/19-13-05-24/9112 ОСОБА_1 здійснює оплату земельного податку за користування земельною ділянкою площею 1000,0м2, за ділянку площею 2407,0м2(рілля) у відповідності до пп.281.1.3 п.281.1 ст.281 Податкового кодексу України звільнено від сплати податку.

Як вбачаєтся із витягу з протоколу 38 сесії 5 скликання ОСОБА_3 міської ради від 26.08.2010року, та листа адресованого начальником відділу використання земельних ресурсів ОСОБА_1 від 15.11.2010року, рішення про передачу безоплатно у приватну власність земельних діялянок за адресою вул. Овочева, 2-А та вул.Овочева, 4 у м. Тернополі не прийнято, та повідомлено, що зазначені питання будуть розглянуті радою нового скликання після її формування.

12.04.2018року ОСОБА_1 подано заяву на імя міського голови м.Тернополя ОСОБА_9 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12га для ведення садівництва та площею 0,01га для будівництва гаража за набувальною даністю за адресою м.Тернопіль, вул.Овочева, 2-А. Станом на дату розгляду справи відповіді на заяву не отримано.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю врегульовано спеціальним законом.

Згідно ст.119 Земельного кодексу України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на викладене, умовою набуття громадянами права на земельну ділянку за давністю користування виступає добросовісне, відкрите і безперервне користування відповідною земельною ділянкою протягом 15 років. Відсутність будь-якого з названих елементів свідчить про відсутність достатніх підстав для реалізації норм інституту набувальної давності.

Добросовісне користування ділянкою може бути пов'язане з оплатою земельного податку, поданням заяви на адресу уповноваженого органу про закріплення за громадянином цієї ділянки. Громадянин так повинен користуватися земельною ділянкою, щоб не порушувати права та законні інтереси суміжних землекористувачів чи власників земельних ділянок.

Відкрите землекористування передбачає, що інформація про таке користування була відома уповноваженим органам.

Наступною ознакою давності користування земельною ділянкою є безперервність користування упродовж 15 років. Безперервність означає, що за цей час особа, яка здійснює експлуатацію земельної ділянки, робила це постійно з року в рік та не залишала її без використання.

Важливою ознакою є строк володіння земельною ділянкою, згідно якого за положеннями статті 119 Земельного кодексу України виникає набувальна давність і повинен становити не менше 15 років. Використання земельної ділянки менше встановленого терміну може бути підставою для спростування юридичного факту давності користування земельною ділянкою для фактичного її користувача.

Відсутність будь-якого із названих елементів, свідчить про відсутність достатніх підстав для реалізації норм інституту набувальної давності.

Наявність всіх зазначених умов породжує у громадянина право на звернення до уповноваженого органу з клопотанням про передачу відповідної земельної ділянки у власність або надання у користування за набувальною давністю відповідно до ст.119 Земельного кодексу України

Право на звернення до уповноваженого органу, у віданні якого перебуває земельна ділянка, виникає у громадянина з моменту закінчення 15-річпого строку добросовісного, відкритого і безперервного користування земельною ділянкою. Початок цього строку має бути пов'язаний з моментом, коли громадянин приступив до використання земельної ділянки.

У кожному конкретному випадку уповноважений орган повинен враховувати всі фактичні обставини, тобто, набувальна давність не є безумовною підставою виникнення права власності на землю.

Порядок передачі земельної ділянки у власність або користування громадян на підставі набувальної давності встановлений ст.ст.118,124 Земельного кодексу України.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити право власності на спірну земельну ділянку площею 3407кв.м. по вул.Овочевій,2-А в м.Тернополі, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв'язувати (вирішувати) спір.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 3407кв.м. по вул.Овочевій,2-А в м.Тернополі, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо порушення її прав відповідачем, спір є передчасним оскільки жодного рішення на звернення позивача з заявою про передачу відповідної земельної ділянки у власність за набувальною давністю не прийнято.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 344 ЦК України, ст..ст.116,118,119, 121, 124 Земельного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (м.Тернопіль вул.Тарнавського,22/39) до ОСОБА_3 міської ради (м.Тернопіль вул.Листопадова,5) про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 3407кв.м. по вул.Овочевій,2-А в м.Тернополі - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту рішення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_10