Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/401/18
Провадження № 2/321/253/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2018 року

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Машкіної Н.В.,

за участю секретаря - Бородіної І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, про визначення порядку спілкування та часу побачень з дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування,про визначення порядку спілкування та часу побачень з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18.11.2017 року відповідач без погодження з позивачем вивезла доньку з місця постійного проживання в невідомому йому напрямку. Фактичне місцезнаходження доньки позивачу не відомо, незважаючи на численні намагання зясувати це, оскільки відповідач уникає будь-якого спілкування. Таким чином, відповідач чинить перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною та побаченнях з нею, у звязку з чим позивач змушений звертатися до суду з цим позовом, в якому просить встановити йому порядок спілкування та побачень з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожну першу та третю неділю місяця протягом 8 годин за місцем проживання матері та дитини з правом перебування під час спілкування у житловому приміщенні.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав, посилаючись на викладені в позовні заяві обставини. Пояснив, що звернення до суду з цим позовом було спровоковане відповідачем, оскільки вона уникала будь-якого спілкування. При цьому, позивач намагався брати участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні, сплачує аліменти на її утримання і має намір нести витрати на її оздоровлення. На теперішній час діалог з відповідачем щодо його спілкування з дитиною налагоджується. Зазначив, що менша тривалість побачень з дитиною ніж протягом 8 годин є проблематичною для відповідача, який проживає в м. Запоріжжі, а позивач в с. Молодіжне Михайлівського району Запорізької області, час прибуття до якого складає близько 3 годин. Крім того, с. Молодіжне не має розважальних та дозвільних закладів, тому визначення порядку спілкування у житловому приміщенні за місцем проживання матері та дитини, зважаючи на вік та стан здоровя останньої, є найбільш прийнятним.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: визначення позивачу порядку спілкування та побачень з дитиною кожну першу та третю неділю місяця протягом трьох годин в присутності матері за місцем проживання її та дитини. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відсутність діалогу між сторонами щодо спілкування з дитиною та її виховання була викликана протиправним ставлення позивача до відповідача та дитини, захищаючи інтереси якої мати змушена була переїхати до своїх батьків. Проте, вона не чинила перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та побаченнях з нею. Це право відповідача позивачем не оспорюється. При цьому, позивач самотужки виховувала, утримувала та лікувала дитину, а відповідач від цих обовязків самоусунувся. Лише після звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач почав надавати матеріальну допомогу дитині. Оскільки дитина має безліч важких захворювань, то їй слід систематично відвідувати обласну лікарню в м. Запоріжжі, де відповідач змушена тимчасово проживати. Зважаючи на розпорядок дня дитини, обумовлений віком та станом здоровя, визначення порядку спілкування та побачень кожну першу та третю неділю місяця протягом трьох годин в присутності матері за місцем проживання її та дитини буде найбільш відповідати інтересам останньої.

Представник служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування від 02.07.2018 року про розвязання спору між батьками щодо участі у вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ЖС № 175743, виданого 08 жовтня 2016 року Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5, про що було зроблено актовий запис за № 385 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6, виданого 29 червня 2017 року Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, її батьком вказаний ОСОБА_4, матірю ОСОБА_5 (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2017 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до Шевченківського ВП Дніпровського ОСОБА_7 в Запорізькій області щодо зникнення його дружини за місцем їх спільного проживання, за результати розгляду якої 21.11.2017 року перевірку було припинено, у звязку з встановленням місця проживання ОСОБА_5 в с. Молодіжне.

05.01.2018 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до Запорізького обласного центру соціальних служб для сімї дітей та молоді про можливе залишення їх дитини без батьківського піклування, за результатами розгляду якої йому були надані розяснення порядку визначення участі батька у вихованні дитини (а.с. 8-10).

06.02.2018 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації з заявою про можливе залишення їх дитини без батьківського піклування (а.с. 11-12).

Згідно довідки з місця проживання ОСОБА_5 зареєстрована з 29.05.2012 року та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з донькою ОСОБА_6, 28.06.2017 року. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с. 43-44).

При цьому, з виписки з медичної карти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в КУ «ЗОКДЛ» ЗОР з 28.11.2017 року до 08.12.2017 року (а.с. 32-34). Згідно довідки КУ «ЗМБДЛ № 5» від 26.02.2018 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилася на стаціонарному лікуванні з 25.02.2018. По догляду за дитиною перебуває мати (а.с. 36). Також, матеріали справи містять відомості про періодичні медичні обстеження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в червні 2017, листопаді - грудні 2017 року, лютому, травні 2018 року (а.с. 35, 37-42).

Таким чином, на час звернення батька з заявами про можливе залишення дитини без батьківського піклування його донька проживала з матірю за місцем її реєстрації, де для виховання та розвитку дитини були створені належні умови. Крім того, дитина знаходилася на лікуванні в медичних установах, де її догляд здійснювала мати.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 02.07.2018 року про розвязання спору між батьками щодо участі у вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи особливості віку дитини та стан її здоровя, прийнято рішення про визначення порядку спілкування та побачень кожну першу та третю неділю місяця протягом трьох годин в присутності матері за місцем проживання дитини та матері.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відновідно до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові.

Зі змісту ст. 3 Конвенції про права дитини вбачаєтся, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 158 СК України вставнолено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Враховуючи те, що малолітня дитина сторін проживає з матірю, а батько проживає окремо, встановлені в судовому засіданні обставини того, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік та стан здоровя, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, висновок органу опіки та піклування від 02.07.2018 року про розвязання спору між батьками щодо участі у вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким згоден представник відповідача в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: позивачу необхідно визначити порядок спілкування та побачень з дитиною кожну першу та третю неділю місяця протягом трьох годин в присутності матері за місцем проживання дитини та матері. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування буде відповідати найкращим інтересам дитини.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю, в тому числі вчинення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема ухиляння від виконання рішення органу опіки та піклування.

Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, про визначення порядку спілкування та часу побачень з дитиною задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_4 порядок спілкування та побачень з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожну першу і третю неділю місяця протягом трьох годин в присутності матері - ОСОБА_5 за місцем проживання дитини та матері.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8