РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, з участю третьої особи - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання права власності та зобов'язання зареєструвати право власності,-

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР, з участю третьої особи - Франківська районна адміністрація ЛМР, про визнання права власності на 2 кв.м. балкону загального користування, який розташований по АДРЕСА_1 та зобов'язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР зареєструвати право власності на вищевказаний об'єкт.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником нежитлових приміщень під індексом 1'а" площею 58,4 кв. м., розташованої по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Мешканці будинку АДРЕСА_1 в лютому місяці 2016 року звернулися до директора ЛКП "Львівський ліхтар" по вулиці Чупринки 27 з проханням надати можливість позивачці, ОСОБА_1, - власниці нежитлових приміщень під індексом 1'а" приватизувати частину балкону загального користування в розмірі 2 кв.м., який виходить в подвір'я. Весь балкон приватизований сусідами, а залишок 2 кв.м. не приватизований. Вихід на цей балкон має тільки позивач. ОСОБА_1 звернулася у встановленому порядку в ЛКП "Львівський ліхтар" за необхідними документами для приватизації частини балкону загального користування. ЖЕК надав йому перелік наступних документів: 1.Акти обстеження приміщення; 2.Довідка про вільне допоміжне приміщення у будинку; 3.Завірена копія поверхневого допоміжного приміщення; 4.Завірена копія правовстановлюючих документів та технічного паспорту; 5.Завірену копію паспорта; 6.Список всіх мешканців будинку де всі прописані, повнолітні мешканці повинні поставити свої підписи, що не заперечують про приватизацію цієї частини балкону і зобов'язані підтримувати чистоту.

Зібравши вище перелічені документи позивач звернулася у Франківську районну адміністрацію з проханням про приєднання частини балкона загального користування до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, однак, Франківська районна адміністрація порекомендувала виготовити проектну пропозицію про приєднання частини балкону загального користування. Така документація була виготовлена НДІ "Проектреконструкція" Львівський філіал державна ліцензія серія АВ №490061 від 15.08.2009 на виконання спеціальних видів робіт у проектуванні та будівництві.

Після надання позивачем всіх необхідних документів комісія Франківська районна адміністрація виїжджала на місце для обстеження. На засіданні міжвідомчої комісії Франківської РДА було прийняте рішення про приєднання до мого приміщення площею 58,4 кв.м. частину балкона загального користування площею 2 кв.м. і після приєднання загальна площа становить 60.4 кв.м.

01.03.2017 року в ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" виготовлено технічний паспорт на нежитлові приміщення .

27.03.2017 року позивач звернулась до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради з заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Розглянувши таку заяву,у внесенні змін було відмовлено.

Сусіди не мають до позивача претензій з приводу приватизації ним частини балкона загального користування, а тому ОСОБА_1 має право навизнання за ним права власності на балкон загального користування, розташований в АДРЕСА_1.

Питання приєднання допоміжних приміщень багатоквартирного будинку регулюється ухвалою Львівської міської ради від 29.07.2010 року №3808 «Про затвердження Положення про порядок приєднання допоміжних приміщень». На підставі вищевикладеного, просить позовну заяву задоволити.

31 січня 2018 року на адресу суду надійшов відзив від Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР, який мотивований тим, що посилання позивача на ухвалу ЛМР від 29.07.2010 року №3808 «Про затвердження Положення про порядок приєднання допоміжних приміщень» не заслуговує на увагу, оскільки згідно з ухвалою №2682 від 07.12.2017 року з метою проведення нормативно-правових актів у відповідність до норм законодавства України, беручи до уваги ч.2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ухвалу №3808 - скасовано.

Крім того відповідач зазначає про те, що у справах про визнання права власності в якості належного відповідача не може розглядатися нотаріус або орган державної реєстрації прав. Орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обмежень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав. А тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов'язуючи його приймати такі рішення. На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надавши аналогічні пояснення, що викладені у заяві, просить таку задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши аналогічні пояснення, викладені у відзиві.

Представники третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належно повідомлений про час та місце розгляду справи. За наведених обставин ,відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності представника Франківської районної адміністрації ЛМР.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення .

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних Кодексів.

Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що до юрисдикції судів віднесено всі правові відносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень під індексом 1'а" площею 58,4 кв. м., розташованої по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2016 року за номером 59963230.

30.05 2016 року мешканці будинку АДРЕСА_1 звернулися із заявою до директора ЛКП «Львівський Ліхтар» із зазначенням того, що вони не заперечують щодо використання балкону загальною площею 2 кв.м для господарських потреб та приєднання такого до нежитлового приміщення кафе-бару, власником якого є ОСОБА_1

12.07.2016 року Розпорядженням Франківської РДА прийняте рішення про приєднання до ОСОБА_1 приміщення площею 58,4 кв.м. частину балкона загального користування площею 2 кв.м. і після приєднання загальна площа становить 60.4 кв.м.

24.03.2017 року позивач звернулася із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

27.03.2017 року рішенням Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради у внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було відмовлено.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р.у справі №4-рп/2004, власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення. Так, згідно ст. 1 Закону «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 року № 2866-III, спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їхній спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1952-IV від 01.07.2004р. обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до 4.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про визнання права власності на 2 кв. м. балкону загального користування, який розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, оскільки з наявної технічної документації вбачається, що доступ до такого балкону має лише приміщення, що знаходиться у власності позивачки та сусіди не заперечують щодо використання такого приміщення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради зареєструвати право власності на 2 кв. м. балкону загального користування, який розташований по АДРЕСА_1, суд зазначає про те, що до виключної компетенції цього органу належить прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обмежень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, відтак дану позовну вимогу слід задоволити частково.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.12,13,80,89,223,258,259, 263-265,268 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівськоїх міської ради, з участю третьої особи - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання права власності та зобов'язання зареєструвати право власності,- задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 2 кв.м. балкону загального користування, який розташований по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівську міську раду вирішити питання щодо реєстрації за ОСОБА_1 право власності на 2 кв.м. балкону загального користування, який розташований по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.