АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2725/18А Справа № 201/4946/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року у справі за позовом Фонду державного майна України до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і стягнення витрат, -

в с т а н о в и л а:

В квітні 2017 року Фонд державного майна України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу майна від 03.03.2016 житлового приміщення №808 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 46 укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «КП-Комфорт» (а.с.2-8).

24 січня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України (а.с.14).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року в задоволенні клопотання відповідача про забезпечення доказів шляхом витребування у: 1) приватного нотаріуса ОСОБА_6 копію нотаріальної справи по договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ КП Комфорт і ОСОБА_4 від 03 березня 2016 року, 2) слідчого СВ ДВП ГУНП у Дніпропетровській області з кримінального провадження від 25 листопада 2016 року інвентаризаційну справу гуртожитку по вул. Набережна Перемоги, 44 міста Дніпро та приватизаційну справу ДВТФ Оріль з копіями долучених до них документів, 3) Фонду державного майна України а) приватизаційну справу та належним чином завірену її копію з додатками і доданими до неї документами ДВТФ Оріль, б) лист Фонду державного майна України від 06 серпня 2005 року № 26/1394-08, в) витяг з переліку державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу ТОВ в процесі приватизації, г) розшифровку основних засобів по залишковій вартості на 28 жовтня 1993 року, д) договір купівлі-продажу від 08 вересня 1993 року , е) акт прийому-передачі майна від 28 жовтня 1993 року, ж) наказ № 200-ІК від 09 серпня 1993 року, з) довідку-характеристику підприємства Оріль та інш. (мабудь) для огляду в судовому засіданні і долучення до матеріалів справи по цивільній справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і стягнення витрат відмовлено (а.с.18-19).

Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду від 26 січня 2018 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про витребування доказів, посилаючись на порушення норм процесуального права (а.с.24-26).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про витребування доказів, суд першої інстанції виходив із того, що законом не передбачено право чи обовязок суду збирати і надавати в справу докази на підтвердження позиції чи вимогу будь-якої сторони, частина витребуваних документів матеріалах справи вже є (наданих при подачі позову /копії свідоцтв, договорів, ухвал судів, заяв, довідок, звернення, висновків, витягу та інш.), не зазначено в законі і можливість забезпечення та витребування доказів саме для проведення певних процесуальних дій, також у заяві не зазначено обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами та з якою метою потрібно їх забезпечити, а тому з урахуванням вище викладених обставин не може суд прийняти до уваги наполягання заявника на вимогах свого клопотання, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються. Не вказано також для чого потрібно в такому порядку витребувати вказані документи (огляд, долучення, дослідження чи інш.), невідомо кому потрібно ці матеріали (та в якому вигляді їх потрібно витребовувати копії, оригінали /для чого/), про що вони будуть свідчити та інш. та чому потрібно витребовувати документи навіть у не учасників спору та невідомих для справи осіб. Судом в цьому складі справа ще не розглядається по суті, пояснення сторони не давали, матеріали справи не досліджені, перевірка доказів не проведена, клопотання розглянуто не всі, інших доказів на підтримку клопотання не надано. Заявником до клопотання не надано доказів того, що відповідач або його представник зверталися до вказаної юридичної особи (суду) стосовно надання названих матеріалів чи документів для ознайомлення, зняття копій та інш. та що їм було відмовлено в цьому або неможливо надання вказаних в клопотанні доказів. Крім того, в порушення закону клопотання не оплачене судовим збором, як це передбачено ч. 3 ст. 117 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду.

Згідно ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Згідно ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість сприяє учасникам процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 4) змагальність сторін;

В остаточному рішенні у справі Матієк проти Польщі, (§ 65), Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) зазначив, рівність сторін може бути порушена і тоді, коли особа має обмежений доступ до матеріалів своєї справи або ж до інших документів, що мають загальний інтерес.

Недоведення доказової бази до відома захисту може загрожувати рівності сторін (Рішення ЄСПЛ у справі Куопіла проти Фінляндії, § 38).

В іншому рішення у справі Гергіос Папагеоргіу проти Греції (2003 рік) ЄСПЛ зазначив, що отримання "оригіналів" документів (фінансових чеків) було істотним для захисту заявника. З огляду на той факт, що, всупереч неодноразовим запитам заявника, не представлення за запитом заявника доказів не було адекватним чином представлено і вивчено в ході судового розгляду, Суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд не відповідав вимогам справедливого суду.

Аналогічна позиція підтримується також в остаточному рішенні зокрема у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Суд першої інстанції не пересвідчився в необхідності витребування доказів, на які посилалася відповідач та дійшов до передчасного висновку про відмову в витребуванні доказів, зазначивши також причиною відмови, що судом в цьому складі справа ще не розглядалася по суті, пояснення сторони не давали, матеріали справи не досліджені, перевірка доказів не проведена, клопотання розглянуто не всі, а інших доказів на підтримку клопотання не надано.

Зазначена обставина не може слугувати причиною відмови в необхідності витребування значущих для справи доказів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_4, посилався на вимоги ст. 116-118 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. ст. 117 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4, безпідставно обмеживши її у праві на доказування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про витребування доказів.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про витребування доказів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді: