Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 521/17414/15-ц

провадження № 61-4882св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року у складі суддів: Погорєлової С. О., Калараш А. А., Заїкіна А. П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_4 02 листопада 2012 року, відповідач отримала кредит в сумі 13000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобов'язалася повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки у розмірі 30% річних за користування кредитом у строки, визначені умовами договору.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, у ОСОБА_4 виникла заборгованість в розмірі 25 102,82 грн, яку банку просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02 листопада 2012 року з урахуванням процентів та штрафних санкцій в загальному розмірі 25102,82 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконала зобов'язань за кредитним договором щодо його своєчасного й повного погашення унаслідок чого виникла заборгованість, яку вона має сплатити на користь банку.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року скасовано, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором. Перевипуск платіжної картки не змінює обсягу відповідальності позичальника.

26 січня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося те, що відповідач заборгованість по платіжній картці «Універсальна» станом на 03 вересня 2013 року не погасила та в той же день скористалася кредитними коштами за платіжною карткою «Універсальна Gold» у межах суми кредитного ліміту в розмірі 13000,00 грн, що свідчить про те, що вона скористалася кредитними коштами двічі, а внесла кошти на погашення кредиту лише один раз.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 23 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

15 червня 2018 року до Верховного суду надійшов відзив ОСОБА_4 на касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому остання просила залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін, посилаючись на те, що всі обставини справи були повно і всебічно встановлені та дослідженні, доводи й обґрунтування викладені в оскаржуваному рішення. Судом апеляційної інстанції враховано, що відповідач не могла зняти з кредитної картки більше ніж 13 000 грн встановленого та наданого їй за умовами договору кредитного ліміту.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, які разом із заявою складають кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 13000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. На виконання умов цього договору, відповідач отримала платіжну картку «Універсальна» НОМЕР_1.

Пунктом 2.1.2.2.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що картка є власністю банку і видається у тимчасове користування.

Згідно пункту 2.1.2.9.3 Умов та правил надання банківських послуг, власник повинен повернути картку в банк при перевипуску карти до закінчення її терміну дії.

Перевипуск нової картки не змінює умов договору, а доповнює умови договору новими програмами «лояльності», які діють в банку на час перевипуску (пункт 2.1.2.9.13 Умов та правил надання банківських послуг).

03 вересня 2013 року унаслідок перевипуску платіжних карток, відповідач ОСОБА_4 отримала замість картки «Універсальна» НОМЕР_1 платіжну картку «Універсальна Gold» НОМЕР_2.

У той же день, ОСОБА_4 здійснила зняття готівки в банкоматі в розмірі 105,00 грн та оплату комунальних платежів на суму 12000,00 грн, що підтверджується однаковими виписками як по картці «Універсальна» так і по картці «Універсальна Gold». Останнім днем користування платіжною карткою «Універсальна» є 03 вересня 2013 року.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 1798251 від 24 вересня 2014 року ОСОБА_4 станом на вересень 2014 року має одну платіжну картку «Універсальна Gold» НОМЕР_2 з сумою заборгованості в розмірі 13000,00 грн, яка повністю погашена того ж дня, що підтверджується копією квитанції від 24 вересня 2014 року (а.с. 71).

Встановивши, що при отриманні відповідачем нової платіжної картки «Універсальна Gold», попередня карта «Універсальна» НОМЕР_1 була знищена працівниками банку, при цьому сума кредитного ліміту змінена не була, новий кредитний договір з новими умовами не укладався, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, вірно зазначивши, що перевипуск платіжної картки не змінює обсягу відповідальності позичальника, що спростовує доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості за двома платіжними картками станом на 2016 року, одна з яких знищена у 2013 році.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що відповідач двічі скориставшись кредитними коштами за двома платіжними картками, погасила кредит лише за однією із карт, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик