АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/965/18Головуючий по 1 інстанції - Свитка С.Л.
Категорія: 19, 27 Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Ювшина В.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - адвоката Ульянова Сергія Миколайовича на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 12 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №23-24/08, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 157 000 грн. на споживчі цілі під заставу нерухомості, а саме: житлового будинку загальною площею 112,5 кв.м., житловою площею 75,3 кв.м., та земельну ділянку площею 0,1 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, зі сплатою 20% річних, з кінцевим строком повернення 11 вересня 2028 року.

Для належного виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником, відповідно до договору іпотеки №Ді-23-24/08, посвідченого приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Грищенко С.Г. 12.09.2008 року за реєстровим №3310, майновий поручитель ОСОБА_5 надала іпотеку АБ «Укргазбанк» об'єкт нерухомості - житловий будинок загальною площею 122,5 кв.м., житловою площею 75,3 кв.м., який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а також земельну ділянку площею 0,1 га за цією ж адресою.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 12.09.2008 року між АБ «Укргазбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №ДП-23-24/08.

Позичальник в добровільному порядку не виконував належним чином умови кредитного договору, зокрема вчасно не здійснював повернення заборгованості по кредиту та процентам за його використання в обумовленні кредитним договором строки, а тому банк звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу по кредиту в повному обсязі.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.02.2011 року позов банку було задоволено та стягнуто суму боргу солідарно з позичальника та поручителя станом на 14.05.2010 року. При цьому кредитний договір розірвано між сторонами не було.

Позичальником не було погашено заборгованість згідно рішення суду від 03.02.2011 року.

У зв'язку з чим позичальнику, за період з 15.05.2010 року по 07.06.2017 року, відповідно до умов кредитного договору було нараховано проценти за користування неповернутою частиною кредитних коштів.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №23-24/08 від 12.09.2008 року, його заборгованість за вказаний період становить: заборгованість по процентах прострочена - 223 464, 72 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 166 279, 64 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 212 264,85 грн., а всього 602 009, 21 грн., які банк і просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь АБ «Укргазбанк».

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №23-24/08 від 12.09.2008 року в сумі 602 009, 21 грн. за період з 15.05.2010 року по 07.06.2017 року.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судові витрати в сумі 9030, 14 грн.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5

При цьому в апеляційній скарзі банк посилається на те, що наявність судового рішення не припиняє кредитні відносини. Відповідно, кредитор до повного виконання погашення боргу має право на нарахування процентів за користування кредитом та пені за порушення строків виконання зобов'язань.

Крім того, банк посилається на те, що відповідач ОСОБА_5 визнала позов повністю, про що зазначено в рішенні суду, отже відповідно до норм ЦПК України, рішення щодо ОСОБА_5 повинно було бути ухвалене судом згідно із таким визнанням.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду від відповідачів не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Банком рішення районного суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_5, а тому колегія суддів переглядає його лише в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 12 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №23-24/08, згідно якого останній отримав кредит на суму 157 000 грн. строком до 11.09.2028 року із сплатою 20% річних за користування кредитом.

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» є правонаступником відкритого акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується Статутом.

Кредит був забезпечений порукою ОСОБА_5 відповідно до договору поруки №ДП 23-24/08 від 12.09.2008 року, згідно якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору.

12 вересня 2008 року також було укладено Договір іпотеки №Ді-23-24/08, відповідно до якого майновий поручитель ОСОБА_5 надала в іпотеку ПАТ АБ «Укргазбанк» об'єкт нерухомості - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені в п. 1.5 дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його користування та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

Згідно п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язується повернення суми кредиту здійснювати щомісячно з першого по десяте число кожного місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі 655 грн., а останній платіж сплачується в сумі 455 грн. не пізніше 11.09.2028 року.

Позичальник також зобов'язується щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 та/або п. 1.6 цього договору, сплачувати комісію за обслуговування кредиту згідно п. 1.3 цього договору та проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1 цього договору. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. У разі порушення п.п.3.3.12-3.3.16 цього договору сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 1.1 цього договору, підвищеної на 1%, починаючи з моменту порушення/недотримання позичальником відповідних пунктів цього договору.

ОСОБА_4 неналежно виконував свої зобов'язання згідно пунктів 3.3.1, 3.3.3, 3.3.4 внаслідок чого станом на 14.05.2010 року утворилася заборгованість на загальну суму 178 959, 38 грн.

Заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 05.03.2011 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» було задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку кошти в сумі 178 959, 38 грн. та 1820 грн. у відшкодування судових витрат у справі.

Вказане рішення не було виконане боржником та поручителем.

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі за № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Тому, відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №23-24/08 від 12.09.2008 року за період з 15.05.2010 року по 07.06.2017 року утворилась заборгованість в сумі 602 009, 21 грн., у тому числі:

- заборгованість по процентах прострочена - 223 464, 72 грн.;

- заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 166 279, 64 грн.;

- заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 212 264, 85 грн.

Виходячи з посилання банку на вищевказану постанову ВСУ, як підтверджуючу правову підставу для стягнення заборгованості солідарно із боржника та поручителя, при цьому зважаючи на інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до наступних висновків.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 533 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення договору поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статі 251, 252 ЦК України).

Пунктом 1.2 поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору.

За змістом п. 5.1. укладеного між сторонами договору поруки дійсний договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором.

Пунктом 5.2. визначено, що порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору.

Такі умови договору поруки не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, а тому у даному випадку підлягає застосуванню норма частини четвертої статті 559 ЦК України, якою визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, судом було встановлено, що банк звертався в 2010 році з позовом до боржника та поручителя з позовними вимогами про дострокове стягнення боргу за кредитним договором від 23-24/08 від 12 вересня 2008 року, у результаті розгляду якого було ухвалено заочне рішення від 03 лютого 2011 року, яким вимоги банку було задоволено.

Таким чином, звернувшись з позовом до суду банк фактично, керуючись пунктом 3.2.6. кредитного договору, змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором.

Даний факт визнав в засіданні судової палати представник апелянта.

У випадку, якщо банк пред'явив вимогу до поручителя пізніше, ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання або, як у даному випадку, у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Банк звернувся із зазначеним позовом у вересні 2017 року, тобто поза межами шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який було змінено банком шляхом пред'явлення позову банком до боржника та поручителя про дострокове стягнення боргу, а тому і право вимоги до поручителя в нього пропущено у зв'язку із закінченням її чинності.

Щодо посилань апелянта на частину 4 статті 206 ЦПК України в якій визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до цієї ж правової норми, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки, незважаючи на визнання поручителем боргу, таке визнання суперечить вимогам матеріального права, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відому у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_5

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і на законність судового рішення не впливають, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - адвоката Ульянова Сергія Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст постанови складено 02.07.2018 року.

Судді: