Провадження № 2-о/752/531/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27.06.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря судового засідання Конельської А.С,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні справу в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, звернулися до суду зі спільною заявою, у якій просять розірвати шлюб, зареєстрований 05.12.2009 року Солом»янським районним у м. Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві (актовий запис № 1945), посилаючись на фактично припинені шлюбні відносини, відсутність спільного бюджету та спільного господарства. Заявники мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявники в судове засідання не з'явились, та представником заявника ОСОБА_3 до суду подано письмові заяви заявників, зі змісту яких вбачається, що останні заявлені вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за їх відсутності.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно із ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч. ч. 3, 4ст. 56 СК).

Частиною 3 статті 109 СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Водночас, відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

При цьому, згідно роз'яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.12.2009 року, про що Солом»янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 1945 та видано відповідне свідоцтво (а.с.6).

Сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини, доньки ОСОБА_3, про що свідчить договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.8).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доводи та причини, що спонукали заявників на розірвання шлюбу, а також те, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, суд вважає, що заява є обґрунтованою та законною, в зв»язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 109-114 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 293, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 05.12.2009 року Солом»янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 1945).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий Н.П. Чередніченко