АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2643/17 Номер провадження 22-ц/786/1084/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді:Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Карпушина Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року ухваленого під головуванням судді Чуванової А.М. о 15 год. 51 хв. (повний текст складено 16.03.2018 року) по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення коштів за комунальні послуги.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за комунальні послуги, та з урахуванням уточнених вимог просила стягнути з відповідача на її користь витрати на оплату комунальних послуг на квартиру АДРЕСА_1 2813,76 гривень, витрати на правову допомогу 500 гривень та судовий збір 640 гривень.

В обґрунтування вимог вказувала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1998 року у спільній власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходиться квартира АДРЕСА_1.

Вказувала, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.08.2015 року поділено квартиру АДРЕСА_1, визначивши, що ОСОБА_3 належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності.

У зв'язку з тим, що відповідач не сплачує комунальні послуги за належну йому 1/4 частину квартири АДРЕСА_1. позивач вимушена сплачувати вартість комунальних послуг за відповідача.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за комунальні послуги, за участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення коштів за комунальні послуги, залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді правової допомоги в сумі 2817,92 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення місцевого суду, позов задовольнити частково стягнувши з відповідача вартість централізованого опалення ? частини квартири за період часу з березня 2014 року по квітень 2016 року на загальну суму 2112,06 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що сплачувала за централізоване опалення , в тому числі і за ? частину квартири відповідача, що підтверджується копіями квитанції.

Сторони будучи належним чином повідомленні про розгляд справи до суду не з`явились.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

04 липня 2018 року від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки остання перебуватиме за межами Полтавської області, проте доказів поважності неявки до суду не надала.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином апеляційний суд визнає причини неявки представника позивача неповажними та вважає за можливе розгляд справи проводити без участі сторін.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1998 року у спільній власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходиться квартира АДРЕСА_1 (а.с.43).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12.08.2015 року поділено квартиру АДРЕСА_1, визначивши, що ОСОБА_3 належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності (а.с.71).

Також встановлено, що спір виник з приводу відшкодування відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 понесених нею витрат на утримання спільного майна.

Згідно витягу з протоколу №6 засідання комісії по вирішенню спірних питань для надання населенню пільг та субсидій Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 25.01.2016 року ОСОБА_2 призначено житлову субсидію на фактично проживаючих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_5, відповідно до її заяви, акту обстеження матеріально-побутових умов №118 від 21.01.2016 року та свідчень сусідів (а.с.161).

Відповідно акту №118 обстеження матеріально-побутових умов від 21.01.2016 року ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з березня 2012 року (а.с.162-163).

Крім того, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2014 року визнано дії ОСОБА_2 в частині утворення перешкод в проживанні ОСОБА_3 в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, неправомірними (а.с.72-74).

Згідно договору найму житлового приміщення від 01.11.2013 року відповідач винаймає житло(а.с.170).

Таким чином, судом вірно встановлено, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1 з березня 2012 року по грудень 2015 року не проживав.

Крім того, судом встановлено, що комунальні послуги з електроенергії, гарячої та холодної води, газу в квартирі АДРЕСА_1 нараховуються за лічильниками (а.с. 6-13, а.с.15-25, а.с.27-33, а.с.35-42). Сторонами дані обставини не заперечуються.

Таким чином місцевий суд дійшов вірного висновку, що відповідач не користуючись комунальними послугами з електроенергії, гарячої та холодної води, газу в квартирі АДРЕСА_1 не повинен нести витрати з їх оплати, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог шодо стягнення з відповідача витрат за централізоване опалення, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів оплати позивачем послуг за централізоване опалення.

Апеляційний суд Полтавської області вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.4 ст.543 ЦК України виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частина 1 ст.544 ЦК України визначає, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Вказані норми встановлюють правові наслідки виконання солідарного обов'язку одним із боржників. Такий боржник набуває права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти боржників у рівній частці (інше може бути встановлено договором або законом) за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

При реалізації боржником, який виконав солідарний обов'язок, права на зворотну вимогу відбувається трансформація (перетворення) зобов'язання, а саме основне солідарне зобов'язання перетворюється на регресне часткове, а боржник, який виконав солідарний обов'язок за основним зобов'язанням, набуває статусу кредитора по відношенню до інших боржників за регресним зобов'язанням.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано квитанції про оплату послуг за централізоване опалення( а.с.15-25, 109-110).

Між тим, вказані квитанції не беруть до уваги з огляду на наступне.

Згідно витягу з протоколу №6 засідання комісії по вирішенню спірних питань для надання населенню пільг та субсидій Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 25.01.2016 року ОСОБА_2 призначено житлову субсидію на фактично проживаючих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_5, відповідно до її заяви, акту обстеження матеріально-побутових умов №118 від 21.01.2016 року та свідчень сусідів (а.с.161).

Таким чином, в наданих позивачем квитанціях про оплату послуг за централізоване опалення вказані суми зазначені з урахуванням субсидії, яка надана ОСОБА_2 та ОСОБА_5

В той час, як на відповідача ОСОБА_3 субсидія не розрахована.

Таким чином, місцевий суд, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов вірного висновку про відмову в задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат за послуги централізованого постачання за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання відповідачем позову в частині стягнення вартості послуг на централізоване опалення не беруться до уваги, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на квитанції та розрахунок вартості централізованого опалення окремо від постачання гарячої води не беруться до уваги, оскільки вказані суми визначені з урахуванням субсидії, яка на відповідача не розповсюджується.

Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч.1 п.1, ст. 375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль