Справа № 192/560/18
Провадження № 2/192/419/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2018 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Щербини Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Савчукової В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування в сумі 2114 гривень 50 копійок.
09 квітня 2015 року на 181 км+700 м автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.52-54).
Відповідач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.55) в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядсправи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа є малозначною.
Ухвалою суду від 03 липня 2018 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Спірні правовідносин сторін регулюються Законами України «Про страхування», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України.
Власником автомобіля «MAN 18.240», номерний знак НОМЕР_1, є приватне підприємство «ТРАНС ЛОГІСТИК» (а.с.14).
Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України та вчинення ним 09 квітня 2015 року на 181 км+700 м автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «MAN 18.240», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.17-18).
В постанові суду зазначено, що 09 квітня 2015 року близько 22 години 30 хвилин водій ОСОБА_1, на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовск на 181 км+700 м, керуючи автомобілем NISSAN, державний номерний знакНОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху та при зустрічному роз'їзді не вибрав безпечний боковий інтервал, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем MAN НОМЕР_1, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, а своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постанова суду набрала законної сили 21 липня 2015 року (а.с.18), а тому факт скоєння ДТП з вини відповідача ОСОБА_1 доказуванню в даній справі не підлягає.

Судом встановлено, що згідно рахунку страхового відшкодування (а.с.26) та акту виконаних робіт, вартість відновлювального ремонт пошкодженого транспортного засобу «MAN 18.240», номерний знак НОМЕР_1 становить 12 687 гривень 00 копійок (а.с.27), які згідно платіжного доручення №186672 від 24 липня 2015 року (а.с.29) були сплачені на користь приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК».

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №АІ/6926914 в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», то остання відшкодувала АТ «СК «АХА Страхування» 10572 гривні 50 копійок в якості страхового відшкодування. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 2114 гривень 50 копійок.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована на час ДТП в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.32).

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, уякому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі N 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі N 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а ч.1 ст.1191 Цивільного Кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

У зв'язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна, до позивача, який здійснив цю виплату, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток на відшкодування виплаченого страхового відшкодування.

Оскільки винуватою особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано саме відповідача ОСОБА_1, який керував транспортним засобом, то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги до такої особи на відшкодування сплаченого страхового відшкодування.

На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв'язку у їх сукупності, вважає, що існують підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 247, 258,259, 263-265, 273, 280-285 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП - не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_1), на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) гривень 50 копійок матеріальної шкоди в порядку регресу.

.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 03 липня 2018 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина