Постанова

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа № 563/1162/15-ц

провадження № 61-4612 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача-Пророка В. В.
суддів: Висоцької В. С., Лесько А. О.,Фаловської І. М., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідачі:-ОСОБА_7,
-Річецька сільська рада Корецького району Рівненської області,

розглянув в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Корецького районного суду Рівненської області в складі судді Кулика Є. В. від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Хилевича С. В., Собіни І. М., Рожина Ю. М., від 22 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно.

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. 06 листопада 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

2. Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_8. Йому належав житловий будинок АДРЕСА_1. Після смерті батька, відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на дане будинковолодіння, спадкоємцем якого за законом є позивач, дружина покійного, матір позивача - ОСОБА_7, яка прийняла спадщину та брат позивача - ОСОБА_9, який відмовився від прийняття спадщини. Стверджує, що спадщину прийняла своєчасно, однак реалізувати своє право на спадкове майно не може у зв'язку з тим, що відсутні належні документи, які стверджують право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно.

3. Позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_8

Короткий зміст рішення суду першої інстанції ї

4. Рішенням Корецького районного суду від 21 квітня 2016 року позов задоволений.

5. За ОСОБА_6 визнане за право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 89,4 кв.м, житловою - 60,1 кв.м.

6. Судове рішення мотивоване тим, що належність житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 (спадкодавцю), стверджується копією технічного паспорта від 09 жовтня 2016 року, випискою з погосподарської книги с. Річки Корецького району Рівненської області № 02-24/199 від 10 лютого 2016 року.

7. Позивач та її мати спадщину прийняли своєчасно, згідно матеріалів справи. Однак позивач не має можливості оформити своє право власності на 1/3 будинковолодіння у зв'язку з тим, що відсутній належний документ, який стверджує право власності спадкодавця на спірне майно, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Корецького районного нотаріального округу Рівненської області Cтепанюк І.В. від 29 жовтня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції

8. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року відхилена апеляційна скарга ОСОБА_7, а рішення Корецького районного суду від 21 квітня 2016 року залишене без змін.

9. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції додержані норми матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

10. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повно і правильно з'ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача, визнавши за нею право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку.

11. Суд також не погодився з доводами апеляційної скарги про те, що спадкове майно є самочинним будівництвом, оскільки, на думку суду, на а.с. 5, 9, 26, 27, 28 містяться дані про те, що спірний житловий будинок, який належав спадкодавцю, був побудований у 1991 році, щодо нього ведеться облік у погосподарській книзі, однак там ніхто не зареєстрований. Цьому будинку було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1;, він знаходиться разом з будинком №4 на земельній ділянці площею 0, 71 га, що зареєстрована в шнуровій книзі №1 під №263. Ця ділянка перебувала у користуванні ОСОБА_8 на законних підставах. В будинку ж АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_9 - син, ОСОБА_6 - дочка та ОСОБА_11 - онука. Тобто за будь-яких обставин спірний будинок не є самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. 12 вересня 2016 року ОСОБА_12 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважаючи, що рішення судів є незаконними та необґрунтованими; зазначає, що суди попередніх інстанцій неповно з'ясували обставини, що мають значення для справи, а їх висновки не відповідають обставинам справи; відтак допущені порушення норм процесуального права і не правильно застосовані норми матеріального права, що підлягали застосуванню.

13. У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд.

Рух справи в суді касаційної інстанції

14. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією ЦПК України.

15. Згідно із частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16. 31 січня 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

17. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

18. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

19. Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

20. В касаційній скарзі, серед іншого, відповідач зазначає, що судові рішення ґрунтуються на припущеннях, суди не допитали як свідка колишнього сільського голову Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області, не витребували і не дослідили погосподарські книги, рішення сільської ради про присвоєння самовільно збудованому житловому будинку юридичної адреси, рішення сільської ради про виділення земельної ділянки для будівництва.

21. Також ОСОБА_7 зазначає, що витяг з погосподарської книги, на який посилалися суди, стосується господарства АДРЕСА_1. Вказує на відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на спірний будинок з надвірними спорудами, який є самочинним будівництвом і спадкуванню не підлягає. Технічний паспорт, на який посилається суд, не може бути підставою для визнання права власності на спірний будинок з надвірними спорудами.

22. Зазначає, що спірний будинок побудований відповідно до договору від 31 грудня 19991 року правлінням колгоспу «Зоря комунізму» для неї з покійним чоловіком, як колгоспників, які будуть працювати в господарстві протягом десяти років з виплатою 50% вартості будинку. Відтак спірний житловий будинок набутий підчас шлюбу та є її та її чоловіка спільною сумісною власністю, таким чином позивачем може бути успадкована лише 1/6 частина, а не 1/3 - як зазначили суди.

(2) Позиція інших учасників справи

23. Інші учасники справи не скористалися правом на подання заперечення (відзиву) на касаційну скаргу.

Джерела права й акти їх застосування

24. Цивільний процесуальний кодекс України (в редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом апеляційної інстанції, дані - ЦПК України 2004)

24.1. Стаття 60. Обов'язки доказування і подання доказів

1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

...

2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

24.2. Стаття 58. Належність доказів

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

3. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

24.3. Стаття 59. Допустимість доказів

1. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

24.4. Стаття 213. Законність і обґрунтованість рішення суду

1. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

25. Цивільний кодекс України (в редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом апеляційної інстанції)

25.1. Стаття 331. Набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва

1. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

…

2. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

3. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

…

25.2. Стаття 370. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності

2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

25.3. Стаття 372. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності

2. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

25.4. Стаття 376. Самочинне будівництво

1. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

25.5. Стаття 1218. Склад спадщини

1. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

25.6. Стаття 1226. Спадкування частки у праві спільної сумісної власності

1. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

25.7. Стаття 1261. Перша черга спадкоємців за законом

1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

25.8. Стаття 1267. Розмір частки у спадщині спадкоємців за законом

1. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

25.9. Стаття 1268. Прийняття спадщини

3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

26. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом апеляційної інстанції)

26.1. Стаття 26. Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад

1. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання:

41) прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами;

42) затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації;

26.2. Стаття 30. Повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

б) делеговані повноваження:

10) облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності;

26.3. Стаття 31. Повноваження у галузі будівництва

1. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

б) делеговані повноваження:

2) організація роботи, пов'язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів;

27. Сімейний кодекс України (в редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом апеляційної інстанції)

27.1. Стаття 60. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя

1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

27.2. Стаття 70. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що єоб'єктом права спільної сумісної власності подружжя

1. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

28. Кодекс про шлюб та сім'ю України (Кодекс втратив чинність з 01 січня 2004 року

28.1. Стаття 22. Спільна сумісна власність подружжя

Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

28.2. Стаття 28. Розмір часток кожного з подружжя при поділі спільного майна

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу (частина перша).

29. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом апеляційної інстанції)

29.1. Розділ V ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ

9. Орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року;

…

Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

30. Закон України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом апеляційної інстанції)

30.1. Стаття 71. Видача свідоцтва в разі смерті одного з подружжя

У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

31. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року)

31.1. 1. …

Терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення: новозбудований об'єкт - завершений будівництвом об'єкт нерухомого майна, державна реєстрація права власності на який проводиться вперше;

31.2. 4. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення.

У разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

31.3. 49. У разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає:

- документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

- технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

- документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

32. Інструкція з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затверджена наказом Державного комітету статистики України 08 грудня 2010 року № 491 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Державної служби статистики № 56 від 11.04.2016 року)

32.1. 1.4. У цій Інструкції терміни використовуються в такому значенні:

голова домогосподарства - особа, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Вона визначається членами домогосподарства і, як правило, є господарем, людиною, яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/ або земельної ділянки (ділянок);

домоволодіння - житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями;

домогосподарство (домашнє господарство) - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують свої кошти та витрачають їх. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати в будь-яких з цих стосунків або бути і в тих і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи;

житловий будинок - незалежна споруда, що має дах, зовнішні або розподіляючі стіни, які сягають від фундаменту до даху, має поштовий номер та основна частина якої (більше половини загальної площі) використовується під житлові приміщення;

землеволодіння (земельне володіння) - земельна ділянка, що знаходиться на праві власності (користування);

33. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом апеляційної інстанції)

33.1. 4. Видача свідоцтва про право на спадщину за законом

4.21. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

34. Постанова Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»

34.1. 7. Якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

34.2. 8. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

34.3. 12. За загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій

35. Згідно із частиною першою статті 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

36. Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

37. Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Частина друга цієї статті встановлює, що суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

38. Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

39. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

(1.1) Щодо статусу спадкового майна як самочинного будівництва

40. Як підтверджується матеріалами справи спадкодавець (ОСОБА_8) був головою домогосподарства по АДРЕСА_1. За вказаною адресою знаходиться домоволодіння, зареєстроване за головою домогосподарства. На момент смерті спадкодавця членами домогосподарства, зокрема, були його дружина (ОСОБА_7) та донька (ОСОБА_6), які прийняли після нього спадщину. Син спадкодавця - ОСОБА_9, від прийняття спадщини відмовився в інтересах матері, відповідача у справі.

41. До складу згаданого домоволодіння входять два житлові будинки, право власності на один з яких зареєстроване за спадкоємцем, а інший - не зареєстроване, з приводу якого будинку і виник спір між спадкоємцями.

42. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, з порушенням правил щодо належності та допустимості наданих позивачем доказів, дійшов помилкового висновку про належність спадкоємцю на момент смерті житлового будинку, як окремого об'єкта нерухомого майна, по АДРЕСА_1.

43. На а. с. 4 міститься лист директора Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 18 вересня 2015 року № 333 на ім'я позивача, в якому підтверджується відсутність реєстрації права власності на спірний житловий будинок.

44. На а. с. 5 міститься довідка Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області від 19 червня 2015 року №02-24/488 про те, що спадкодавець на момент смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживав та був зареєстрований разом зі спадкоємцями в АДРЕСА_1. Аналогічного змісту довідка Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області від 10 лютого 2016 року №02-24/199 міститься на а. с. 27.

45. На а. с. 7-9 міститься копія технічного паспорта на садовий (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого 20 червня 2015 року на ім'я спадкодавця, тобто уже після смерті останнього.

46. На а. с. 26 міститься довідка Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області від 10 лютого 2016 року №02-24/201 про те, що на земельній ділянці орієнтовною площею 0,71 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, побудовано два житлові будинки. Характеристик, дати побудови та введення в експлуатацію зазначених будинків не вказано.

47. На а. с. 28 міститься довідка Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області від 10 лютого 2016 року №02-24/200 про те, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,71 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, була у користуванні спадкоємця. Правової підстави такого користування та цільового призначення земельної ділянки не зазначено.

48. Жодних підтверджень про те, що спадкодавцем за життя у 1991 році було споруджено житловий будинок на земельній ділянці по АДРЕСА_1, належній йому на відповідній правовій підставі та відповідного цільового призначення, який в подальшому було виділено з домоволодіння за вказаною адресою в окремий об'єкт нерухомого майна з присвоєнням йому окремої адреси - АДРЕСА_1, матеріалами справи не мстять. Матеріали справи не містять відомостей про присвоєння місцевою радою, або виконавчим комітетом, відповідно до їхніх повноважень, окремої адреси одному з житлових будинків у домоволодінні по АДРЕСА_1.

49. Суди також не перевірили доводів відповідача, що спірний будинок побудований відповідно до договору від 31 грудня 19991 року правлінням колгоспу «Зоря комунізму» для неї з покійним чоловіком, як колгоспників, які будуть працювати в господарстві протягом десяти років з виплатою 50% вартості будинку.

50. Таким чином відповідні висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог ґрунтуються на припущеннях.

51. До спадкоємців, на момент смерті спадкодавця, перейшло право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, в такому стані, в якому воно існувало на момент смерті останнього.

(1.2) Щодо частки позивача у спадковому майні

52. В судовому засідання суду першої інстанції, що підтверджується відповідними записами технічної фіксації судових засідань, відповідач ОСОБА_7 не одноразового наголошувала на неправомірності вимог позивача щодо визнання за нею права власності на 1/3 спірного будинку, оскільки останній був набутий нею та спадкодавцем як подружжям під час перебування в зареєстрованому шлюбі, таким чином половина зазначеного майно є її власністю в силу закону, а інша частина підлягає розподілу між спадкоємцями. Відповідач стверджувала, що за таких обставин позивач має право вимагати визнання за собою права власності в порядку спадкування лише на 1/6 спірного майна (тобто 1/3 спадкового мана).

53. Зазначених доводів суди попередніх інстанцій не перевірили. Не встановили обставин та часу набуття спадкоємцем спірного майна у власність та не врахували вимог закону, яким встановлюється презумпція спільної власності майна подружжя.

(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

(2.1) Щодо суті касаційної скарги

54. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. (частина третя статті 411 ЦПК України). Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частини четверта статті 411 ЦПК України).

55. На підставі наведених обставин розгляду справи Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування судових рішень суді першої та апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

(2.2) Щодо судових витрат

56. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

57. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

58. Відповідач не заявляла вимог про відшкодування судових витрат.

59. Відповідно до фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» від 12 вересня 2016 року № 2165 позивачем за подання касаційної скарги сплачений судовий збір у розмірі 720,00 грн.

60. За результатом касаційного розгляду касаційна скарга підлягає задоволенню, отже сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню позивачем відповідачу.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 411, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

1. Задовольнити касаційну скаргу ОСОБА_7.

2. Скасувати рішення Корецького районного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 720,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. О.Лесько

В. В.Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик