Справа № 131/1961/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 р.

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Шелюховського М.В.

при секретарі Самарській Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказав, що відповідно до заяви б/н від 29.07.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua, складає між ним та банком договір.

Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином, зобовязання за вказаним договором не виконав та станом на 05.11.2017 року має заборгованість в сумі 12644,38 грн., яка складається з наступного:

- 3760,51 грн. заборгованість за кредитом;

- 2261,37 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 5544,20 грн. заборгованість за пенею;

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 578,30 грн. штраф (процентна складова).

Оскільки взяті на себе зобовязання за договором відповідач ОСОБА_1 не виконав та від їх виконання ухиляється, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду та просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь 12644,38 грн. заборгованості за кредитним договором.

20.02.2018 до Іллінецького районного суду надійшла письмова заява ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності в якій він просить застосувати наслідки пропущення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності стосовно позовних вимог до нього, аргументуючи це тим, що в Умовах і Правилах надання банківських послуг йдеться про автоматичне пролонгування, але не кредитного ліміту, а лише правил надання послуг. Таким чином, договір в частині кредитного ліміту закінчився, що дає змогу застосувати позовну давність.

В аналогічних рішеннях міститься посилання на Постанову Верховного Суду України від 19.03.2014 року (справа №6-14цс14) з Єдиного державного реєстру судових рішень (№37908426).

В цій Постанові міститься посилання на справи № 6-9172св13, № 6-21792св11, № 6-11437св12 та № 6-49860св12, де міститься позиція про скасування рішень апеляційної інстанції про задоволення подібних позовних вимог банку, на підставі статей 256, 257 та 267 ЦК України дійшовши висновку про те, що кредитор звернувся до суду з пропущенням строку позовної давності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки боржником була отримана нова картка.

В судове засідання представник позивача не зявився, проте надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги не визнає, вважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду та нарахування штрафу і пені одночасно є незаконним.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та частково задовольнити позовні вимоги позивача з наступних підстав.

Як видно з матеріалів цивільної справи 29.07.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін, договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та ін. витрат.

Норми ст.ст. 509, 623-625 ЦК України зазначають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6-7) в звязку з невиконанням своїх зобовязань за договором відповідач має заборгованість в сумі 12644,38 грн., яка складається з наступного: 3760,51 грн. заборгованість за кредитом; 2261,37 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 5544,20 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 578,30 грн. штраф (процентна складова).

Однак, в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 5544,20 грн. - заборгованість за пенею, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Позивач просить стягнути на свою користь, крім заборгованості по тілу кредиту та відсотками, 8927,88 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Таким чином, враховуючи вище зазначену правову позицію, відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування заборонено, то суд приходить до висновку, що у частині стягнення 5544,20 грн. - заборгованість за пенею слід відмовити, так як це буде суперечити ст. 61 Конституції України.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Отже, є доведеним факт порушення зобов'язань відповідачем за кредитним договором, тому наявні підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту, по процентам за користування кредитом, штрафу.

Суд приходить до обґрунтованого висновку, що права позивача порушені не виконанням кредитного договору у звязку із чим утворилась вищезазначена заборгованість, яка підлягає стягненню, доказів, які спростовують наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору відповідачем не надано і судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оскільки законом заборонена подвійна цивільно-правова відповідальності за одне і те саме порушення, тому позовна заява в частині стягнення 3760,51 грн. заборгованість за кредитом; 2261,37 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 578,30 грн. штраф (процентна складова), з ОСОБА_1 на користь позивача, то вимога підлягає задоволенню, так як неналежне виконання позичальником умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, чим порушує права та інтереси Банку.

За таких обставин суд вважає, що вказана заборгованість у сумі 7100,18 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530 1049, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 141, 175-177, 258-261 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № 3111 (для погашення заборгованості), МФО № 305299, заборгованість за заявою б/н від 29.07.2011 року в сумі 7100,18 грн., яка складається з наступного: 3760,51 грн. заборгованість за кредитом; 2261,37 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 578,30 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № 3111, МФО № 305299, 1762,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Вінницької області.

Головуючий: