Справа № 444/1008/18
Провадження № 2/444/712/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Мартинишин Я. М.,
секретар судового засідання Луців І.І.,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. Свої позовні вимоги, позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину заповітом від 29.11.1995р ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівній частині належить 1/2 частина житлового будинку № 15 по вул.Равській в м.Жовкві тобто по 1/4 частині. Згідно свідоцтва про право на спадщину заповітом від 29.11.1995р ОСОБА_4 належить 1/2 частина житлового будинку № 15 по вул.Равській в м.Жовкві. Дані свідоцтва зареєстровані в Червноградському БТІ про що свідчать реєстраційні посвідчення.
ОСОБА_3 змінила своє прізвище на «Гнура» у зв»язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.Свідоцтвом про народження І-СГ № 447545 від 01.12.1975р. стверджується, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5.
Позивачка, ОСОБА_1 звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.2008 р. № 2о-15/08р. встановлено факт приналежності ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину, виданого Жовківською державною нотаріальною конторою 29.11.1995р. за реєстром № 3825 та реєстраційного посвідчення на житловий будинок в м.Жовква, вул.Равська,15 Жовківського району, Львівської області, виданих на ім»я ОСОБА_4.

15 серпня 2017 року померла ОСОБА_5.

Однак нотаріус позивачу повідомила про те, що оформлення спадкових прав або виділення частки щодо земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності вирішується в судовому порядку, що стверджується листом від 05.03.2018р. № 665/02-14.Для вирішення спадкування в нотаріальній конторі необхідно визначити частку. ОСОБА_5 у даній земельній ділянці через те, що остання померла це можна зробити лише у судовому порядку. Просить задоволити позов.

Позивач в судове засідання не з»явилася, однак подала письмову заяву, про підтримання позовних вимог та просила суд справу розглядати за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була належно повідомлена, однак надала до суду лист про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачки та розгляд справи у її відсутності.

А тому, суд оглянувши письмові заяви сторін по справі , ухвалив розгляд справи проводити за їх відсутності та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

З змісту свідоцтва про право на спадщину заповітом від 29.11.1995р вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівній частині належить 1/2 частина житлового будинку № 15 по вул.Равській в м.Жовкві тобто по 1/4 частині.

Згідно свідоцтва про право на спадщину заповітом від 29.11.1995 р. ОСОБА_4 належить 1/2 частина житлового будинку № 15 по вул.Равській в м.Жовкві.

Дані свідоцтва зареєстровані в Червноградському БТІ про що свідчать реєстраційні посвідчення.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 219016 від 25.08.2010р. та зареєстрованого за № 01:01:455:00100 ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 належить земельна ділянка кадастровий номер :01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська обл., м.Жовква, вул.Равська,15.

ОСОБА_3 змінила своє прізвище на «Гнура» у зв»язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-СГ № 296660 від 30.05.1996р.

Свідоцтвом про народження І-СГ № 447545 від 01.12.1975р. стверджується, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5.

ОСОБА_1 звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить лист від 05.03.2018р. № 665/02-14.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.2008р. № 2о-15/08р. встановлено факт приналежності ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину, виданого Жовківською державною нотаріальною конторою 29.11.1995р. за реєстром № 3825 та реєстраційного посвідчення на житловий будинок в м.Жовква, вул.Равська,15 Жовківського району, Львівської області, виданих на ім»я ОСОБА_4.

15 серпня 2017 року померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерті від 15.08.2017 р. серія І-СГ № 466959.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Право спільної сумісної власності є одним із видів права спільної власності. Разом з тим, право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за такими ознаками: 1) визначеністю часток, оскільки у спільній частковій власності частка кожного із співвласників не визначена, тоді як у спільній частковій власності частки визначаються законом або домовленістю сторін;

2) підставами виникнення й припинення права спільної власності, тобто, на відміну від підстав виникнення спільної часткової власності, право спільної сумісної власності виникає лиш у випадках, передбачених законом чи договором;

3) характером внутрішніх правовідносин спільної власності.

Згідно із статтею 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Варто зазначити, що існує загальне правило відповідно до якого співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Водночас зазначена норма статті є диспозитивною, у звязку з чим співвласники мають право визначити свої повноваження щодо належного їм майна на праві спільної часткової власності за домовленістю між собою, тобто реалізація певних правомочностей (володіння та користування) щодо спільного майна здійснюється за взаємною згодою всіх співвласників.

Так, згідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала повністю чим визнала, що частка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спільній сумісній власності у земельній ділянці кадастровий номер :01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська обл., м.Жовква, вул.Равська,15 становить 1/4 частку земельної ділянки кожної, а також що частка ОСОБА_5 в спільній сумісній власності у земельній ділянці кадастровий номер :01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська обл., м.Жовква, вул.Равська,15 становить 1/2 частку земельної ділянки.

Відповідно до п.1ст.120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірі встановленому договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є визначення часток співвласників в судовому порядку, оскільки один із співвласників помер.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що частка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спільній сумісній власності у земельній ділянці кадастровий номер :01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська обл., м.Жовква, вул.Равська,15 становить 1/4 частку земельної ділянки кожної, а також що частка ОСОБА_5 в спільній сумісній власності у земельній ділянці кадастровий номер :01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська обл., м.Жовква, вул.Равська,15 становить 1/2 частку земельної ділянки.

У зв»язку з визначенням часток у спільній сумісній право спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська обл., м.Жовква, вул.Равська,15 припиняється.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.4,6,7,12,76,77,81,258-259,263,264,265,268,354,355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити .

Визначити, що частка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спільній сумісній власності у земельній ділянці кадастровий №:01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська область, м.Жовква, вул.Равська, 15 становить по 1/4 частці земельної ділянки кожної .

Визначити, що частка ОСОБА_5 в спільній сумісній власності у земельній ділянці кадастровий №:01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська область, м.Жовква, вул.Равська, 15 становить по 1/2 частці земельної ділянки кожної.

Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий №:01:017:0039 загальною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою Львівська область, м.Жовква, вул.Равська, 15.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області з врахуванням п.15.5 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Мартинишин Я. М.