Справа № 405/640/18
Провадження №2/405/110/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року. Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу № 405/640/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, про зміну порядку стягнення аліментів на утримання дітей шляхом перерахування частини аліментів на поточний рахунок, відкритий в Державному ощадному банку України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3-В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, в якому (позові) просив змінити порядок стягнення з нього (позивача) аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що стягуються рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2014 року, на користь ОСОБА_3-В.В. частину стягуваних аліментів: в розмірі 1/3 частини від 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) перераховувати на поточний рахунок ОСОБА_4 відкритий в Державному ощадному банку України; в розмірі 1/3 частини від 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) перераховувати на поточний рахунок ОСОБА_5 відкритий вДержавному ощадному банку України, обґрунтовуючи позов тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2014 року з нього (ОСОБА_1О.) стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3-В.В. на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому, ОСОБА_3-В.В. на території України не проживає, дітей не утримує та витрачає кошти сплачених аліментів не на дітей, а на власні потреби. Зазначив, що згідно з відповіддюслужби у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького від 01.12.2017 року, отриманою на адвокатський запит, ОСОБА_3-В.В. ухиляється від зустрічей з працівниками служби у справах дітей та від надання інформації та надання підтверджуючих документів на підтвердження цільового використання аліментів сплачених на утримання дітей. Враховуючи, що відповідач ухиляється від надання будь-якої інформації та документів на підтвердження цільового використання аліментів, отриманих на утримання малолітніх дітей він (позивач) вважає за можливе вносити 1/3 частину сплачуваних аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та 1/3 частину сплачуваних аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

Ухвалою від 07.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено підготовче судове засідання по справі з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою від 08.05.2018 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

Представником відповідачаОСОБА_3-В.В. - адвокатом ОСОБА_6 подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву від 16.04.2018 року, зареєстрований в суді 17.04.2018 року за вх. № 9758, копія якого (відзиву) з доданими до нього документами направлено на адресу позивача та третьої особи 16.04.2017 року, в якому (відзиві на позов) просив відмовити в задоволенні позову по справі № 405/640/18 повністю, обґрунтовуючи заперечення проти позову тим, що твердження позивача про те, що відповідач не утримує дітей та витрачає кошти сплачених аліментів не на дітей, а на власні потреби, - є необґрунтованим та не підтверджено доказами, при цьому, посилання позивача на лист служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, в якому зазначено, що відповідач ухиляється від зустрічей з працівниками служби у справах дітей та від надання інформації та підтверджуючих документів на підтвердження цільового використання аліментів сплачених на утримання дітей, - є безпідставним, враховуючи те, що відповідно до Положення про службу у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, повноваження зазначеного органу розповсюджується виключно на територію міста Кропивницький. Представник відповідача також зазначив, що в березні 2017 року позивач при зверненні до Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області вказував на те, що ОСОБА_3-В.В., підробивши документи 16.02.2017 року виїхала з двома малолітніми дітьми в АР Крим без його (позивача) відома, та згодом в заяві від 17.05.2017 року позивач просив тимчасово призупинити дію виконавчого листа про стягнення аліментів в звязку з тим, що ОСОБА_3-В.В. перебуває в державному розшуку і місце знаходження її дітей невідоме.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві,додатково пояснивши, що аліменти він сплачує регулярно та навіть з переплатою, однак своїх дітей не бачив близько півтора року, де перебуває відповідач та його (позивача) діти він не знає. Посилаючись на повідомлення Державної прикордонної служби України, позивач повідомив, що у лютому 2017 року відповідач разом з двома дітьми перетнула кордон України в напрямку АР Крим, предявивши довіреність (згода батька) від його (позивача) імя, однак такої згоди він (позивач) не надавав та ніяких документів не підписував. Також повідомив, що по заяві батька відповідача, остання оголошена в розшук, як безвісти зникла особа, в ході проведення якого поліцією було встановлено, що відповідач майже щомісячно в м. Херсон знімає кошти (аліменти), які перераховуються, ним (позивачем) на картку банку «ПриватБанк».

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 підтримав позицію позивача та додатково пояснив, що позиція позивача з приводу нецільового використання аліментів, крім іншого, підтверджується тим, що відповідач на території України ніде не працює, що підтверджується обставинами, встановленими судом та наведеними в ухвалі від 18.10.2017 року, постановленої у справі ОСОБА_7 до ОСОБА_3-В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8 про відшкодування суми завдатку, які (встановлені судом обставини) доводять, що відповідач інших доходів ніж кошти, отримані від позивача у вигляді аліментів на утримання дітей, - не має. Крім того, зазначив, що в звязку з тим, що відповідач на території України не проживає, ухиляється від зустрічі з працівниками служби у справах дітей та від надання інформації і підтверджуючих документів цільового використання аліментів сплачених на утримання дітей, то встановити цільове використання аліментів в інтересах дітей, які сплачує позивач, - взагалі неможливо.

Відповідач ОСОБА_3-В.В., яка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась в порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, уповноважила на участь у розгляді справи представника - адвоката ОСОБА_6, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 25.11.2017 року (строк дії 3 роки), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 317/н від 29.09.2008 року, на підставі чого судом визнано за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького в судове засідання не зявився, при цьому, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала суду клопотання від 18.06.2018 року за вих. № 1469, зареєстроване в суді 19.06.2018 року за вх. № ЕП-2606/18-Вх, про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача ОСОБА_1, який підтримав предявлений позов, обґрунтовуючи позовні вимоги аналогічно викладеним у позовній заяві, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення представника відповідача проти позову, викладені в відзиві на позовну заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтв про народження, виданих повторно, серії І-ОЛ № 213053 та серії І-ОЛ № 213054, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, 22.02.2013 року, відповідно, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_9, яка відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-ОЛ № 003434 після державної реєстрації зміни імені 13.06.2014 року іменується як ОСОБА_10 (актовий запис № 24).

Також встановлено, що відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи № 6648 від 14.08.2017 року, № 6649 від 14.08.2017 року, виданих відділом реєстрації місця проживання особи Кіровоградської міської ради, та інформаціїУправління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 05.02.2018 року, отриманої судом в порядкуч. 6 ст. 187 ЦПК України, діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3-В.В. зареєстровані в установленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2014 року (справа 405/1976/14-ц, провадження № 2/405/357/14), яке набрало законної сили 10.07.2014 року, задоволено позов ОСОБА_9 (ОСОБА_3-В.В.) до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 (ОСОБА_3-В.В.) на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2014 року і до досягнення ОСОБА_4, повноліття, до 26.02.2024 року, а потім у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5, повноліття, тобто до 22.02.2031 року, та на підставі якого (рішення суду від 02.06.2014 року) Ленінським районним судом м. Кіровограда було видано відповідний виконавчий лист № 405/1976/14-ц, 2/405/357/14 щодо стягнення аліментів на дітей.

Окрім того, відповідно до довідки державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградської області ОСОБА_11 від 03.11.2017 року № 38834/13-23-35 станом на 01.11.2017 року переплата по аліментам, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3-В.В., становить 8080,95 грн.

Вказані вище, встановлені судом обставини справи сторонами по справі не заперечуються.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звертався із заявою від 31.10.2017 року до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, в якій (заяві), зокрема, просив перевірити цільове витрачання аліментів ОСОБА_3-В.В. за період з червня 2014 року по листопад 2017 року.

Відповідно до відповіді служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 01.12.2017 року вих. № Д-702 на адресуОСОБА_3-В.В. було направлено лист з проханням зявитися до служби у справах дітей та надати відповідні документи про використання аліментів, але станом на 31.11.2017 року ОСОБА_3-В.В. до служби у справах дітей не зявилась та не надала ніяких документів, тому у звязку з відсутністю будь-якої інформації та підтверджуючих документів, служба у справах дітей не має можливості здійснити перевірку цільового використання ОСОБА_3-В.В. аліментів.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи суд відзначає, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3-В.В. виник спір щодо цільового використання аліментів, стягнених за рішенням суду з позивача на користь відповідачана утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положено ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК Україниза заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 19 СК України, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Таким чином, витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків, на ім'я якого вони виплачуються, зобов'язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, в охороні здоров'я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Вищенаведені положення правових норм вказують на те, що звернення позивача до суду за захистом своїх законних інтересів з даним позовом про зміну порядку стягнення аліментів шляхом внесення частини аліментів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України, за наявності у позивача підозри у нецільовому використанні відповідачем аліментів, - є обґрунтованим та в повній мірі відповідає чинному законодавству.

При цьому, судом відзначається, що відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, на підставі чого суд констатує, що нецільове використання аліментів, як підстава даного позову, на яку посилається позивач, підлягає доведенню перед судом саме позивачем.

Поряд з цим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження нецільового використання відповідачем ОСОБА_3-В.В. аліментів на утримання дітей, як і не доведено, що ОСОБА_3-В.В. витрачає отримані від позивача в якості аліментів кошти всупереч інтересам дітей, а саме: не забезпечує потреб дітей у харчуванні, одязі, в охороні здоров'я, отриманні освіти, тощо.

Крім того, враховуючи положення ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України суд не погоджується з позицією представника позивача про те, що обовязок доказування цільового використання аліментів лежить на відповідачем.

Свої позовні вимоги в частині підтвердження нецільового використання відповідачем аліментів позивач обґрунтовує перебуванням відповідача разом з дітьми на тимчасово окупованій території України в АР Крим та відсутністю даних про офіційне працевлаштування відповідача, однак з такою позицією позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 3 Порядку вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 367 вїзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти громадян України - за умови предявлення будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України». Вїзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови предявлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57

Відповідно до положень п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Аналіз наведених норм, що регулюють, зокрема, питання вїзду на тимчасово окуповану територію України, свідчить про те, що такий вїзд не заборонений, разом з тим, діють відповідні умови вїзду для громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, при цьому порушення таких вимог, зокрема, шляхом підроблення документів (нотаріально посвідченої згоди другого з батьків) є предметом розслідування органами досудового слідства, що підтверджується наданим представником відповідача листом Кропивницького ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області від 16.05.2017 року вих. № 6394/117-17, а тому не є предметом розгляду в порядку цивільного судочинства в межах даної справи та жодним чином не свідчить про нецільове використання відповідачем аліментів на утримання дітей.

Так само й відсутність даних про офіційне працевлаштування відповідача на території України, за недоведеності використання останньою коштів, отриманих нею в якості аліментів на утримання дітей не за призначенням, не може свідчити про їх нецільове використання, так як саме по собі не працевлаштування, не може обєктивно свідчити про відсутність інших коштів чи джерел для існування, ніж кошти, отримані в якості аліментів на дітей.

Надаючи оцінку твердженню представника позивача про встановлення судом під час розгляду іншої справи, рівня матеріального стану відповідача ОСОБА_3-В.В. та її не працевлаштування, судом відзначається, що відповідно до змісту ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2017 року, постановленої в межах розгляду заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3-В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8 про відшкодування суми завдатку (справа № 405/891/17, провадження № 2-з/405/79/17), судом, який розглядав зазначену заяву про забезпечення позову було встановлено, що ОСОБА_3-В.В. не має іншого майна, яким можливо було б забезпечити позов, не працевлаштована, офіційних доходів не має, фактично проживає в АР Крим, та такі обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, дійсно не потребують доказування при розгляді даної справи, у якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини (ОСОБА_3-В.В.), при цьому, враховуючи характер встановлених обставин їх мінливість та плинність, такі обставини щодо матеріального стану ОСОБА_3-В.В., її працевлаштування та місце проживання є актуальними лише на час ухвалення судового рішення (18.10.2017 року), в якому такі обставини було встановлено, а тому посилання на ці обставини, як такі, що не потребують доказування, щодо подій які відбулися після ухвалення зазначеного рішення, є необґрунтованим.

Щодо посилання позивача на лист служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького від 01.12.2017 року вих. № Д-702, як на доказ ухилення відповідача від зустрічей з працівниками служби у справах дітей та від надання інформації та документів на підтвердження цільового використання аліментів, сплачених на утримання дітей, судом відзначається, що відповідно до змісту зазначеного листа з урахуванням змісту заяви позивача від 31.10.2017 року щодо ініціювання перевірки цільового використання аліментів, ОСОБА_3-В.В. викликалась до служби у справах дітей для надання останньою документів про використання аліментів за зареєстрованою адресою її та дітей проживання, при цьому, як стверджує сам позивач, відповідач за адресою реєстрації фактично не проживає злютого 2017 року, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність доказів на підтвердження обізнаності відповідача про вищевказаний виклик, що в свою чергу не може свідчити про ухилення останньої від явки до служби у справах дітей чи ухилення від надання запитуваних документів.

Разом з тим, суд не погоджується з позицією представника відповідача про безпідставність зазначення позивачем у позові служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору щодо порядку сплати аліментів на дітей, які проживають за межами міста Кропивницький, так як повноваження зазначеної служби відповідно до Положення про службу у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького дійсно розповсюджуються виключно на територію міста Кропивницького, однак, враховуючи, що місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстроване в установленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1, то рішення у даній справі може вплинути на права та обовязки служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, а тому їх залучення до участі в даній справі є цілком обґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд приходить до висновку про не доведеність позивачем ОСОБА_1нецільового використання відповідачем ОСОБА_3-В.В. аліментів на утримання дітей, на підставі чого в задоволенні позову позивачу ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3-В.В. про зміну порядку стягнення аліментів на утримання дітей шляхом перерахування частини аліментів на поточний рахунок, відкритий в Державному ощадному банку України, - слід відмовити.

Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка була чинною на час звернення позивача до суду з даним позовом, та враховуючи, що рішення суду, ухвалене не на користь позивача, то судові витрати по справі відповідно до положень ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до ст.ст. 179, 186 СК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст. 77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького про зміну порядку стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей, що стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02.06.2014 року, на користь ОСОБА_3, шляхом перерахування аліментів в розмірі по 1/3 частині від 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на поточний рахунок ОСОБА_4 та на поточний рахунок ОСОБА_5, відкриті в Державному ощадному банку України, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_12