Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 686/20325/16-ц

провадження № 61-20017св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

відповідач - ОСОБА_1,

треті особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Здибель Марія Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П'єнти І. В., від 22 травня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Здибель М. О., про звернення стягнення на предмет застави та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 07 червня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»),та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 161 000 доларів США на строк до 06 червня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 червня 2007 року з ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля PORSCHECAYENNE, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, а з ОСОБА_4 - договір поруки.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайнного суду Хмельницької області від 05 серпня 2013 року у солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 132 649,31 доларів США, що є еквівалентом 1 060 265,94 грн, 57 321,32 грн пені та судові витрати.

21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір факторингу № 26, згідно з яким до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 07 червня 2007 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2016 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 07 червня 2007 року на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У липні 2016 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява від імені ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про закінчення виконавчого провадження, подана неповноважним представником, оскільки підпис на довіреності вчинений не директором товариства - Правником О. П., що останній підтвердив.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором становить 4 312 857 грн.

31 липня 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Здибель М. О. вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про обтяження предмета застави на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про скасування (вилучення) запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Проте у подальшому встановлено, що така справа судом не розглядалася. Автомобіль, що є предметом застави, у серпні 2016 року незаконно відчужений ОСОБА_1, який зареєстрував його на своє ім'я, новий реєстраційний номер НОМЕР_2.

Ураховуючи викладене, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просило суд урахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту від 07 червня 2007 року звернути стягнення на предмет застави - автомобіль PORSCHECAYENNE, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1, шляхом визнання за ним права власності на вказаний автомобіль та зобов'язати ОСОБА_1 передати товариству зазначений автомобіль з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Здибель М. О.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Демінської А. А. від 03 березня 2017 року позов ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у розмірі 132 649,31 доларів США, що є еквівалентом 1 060 265,94 грн, 57 321,32 грн пені за договором про надання споживчого кредиту від 07 червня 2007 року та 1 720,50 грн судового збору звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки PORSCHE, модель CAYENNE, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ легковий універсал, номер шасі НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1, шляхом визнання за ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» права власності на зазначений автомобіль. Зобов'язано ОСОБА_1 передати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» автомобіль марки PORSCHE, модель CAYENNE, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ легковий універсал, номер шасі НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2, з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовТОВ «ФК«Довіра та Гарантія», суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, проте позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що є підставою для звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору застави, у тому числі шляхом визнання права власності на нього. При переході права власності на автомобіль до ОСОБА_1 транспортний засіб залишився предметом застави, оскільки разом з переходом права власності на спірний автомобіль до відповідача перейшли й обов'язки заставодавця за договором застави від 07 червня 2007 року.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької областівід 22 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2017 рокускасовано.

У задоволенні позову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження реєстрації застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на час відчуження автомобіля 02 серпня 2016 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та внесення до початку процедури звернення стягнення до Державного реєстру даних про початок звернення стягнення на предмет застави. Отже, відповідач є добросовісним набувачем (стаття 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

У червні 2017 рокуТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд у порушення вимог статей 303, 316 ЦПК України 2004 року взяв до уваги договір купівлі-продажу автомобіля і на підставі оцінки такого доказу дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції не встановив і не зазначив у рішенні, у чому полягало порушення судом першої інстанції встановленого порядку дослідження доказів, чи було неправомірно відмовлено відповідачу в дослідженні доказів, наданих ним апеляційному суду, а також якими причинами було зумовлено неподання нових доказів.

Крім того, постанова про звільнення з-під арешту майна та вилучення запису № 5101976 були вчинені на підставі підроблених документів, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не надавала згоду на відчуження транспортного засобу. За фактом підробки документів та незаконного заволодіння чужим майном відкрито кримінальне провадження, однак зазначені факти не були прийняті до ували судом апеляційної інстанції, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і як наслідок неправильного вирішення справи.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

20 квітня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 07 червня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 161 000 доларів США на строк до 06 червня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 червня 2007 року з ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля PORSCHECAYENNE, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, а з ОСОБА_4 - договір поруки.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайнного суду Хмельницької області від 05 серпня 2013 року у солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 132 649,31 доларів США, що є еквівалентом 1 060 265,94 грн, 57 321,32 грн пені та судові витрати.

21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір факторингу № 26, згідно з яким до останнього право грошової вимоги за кредитним договором від 07 червня 2007 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайнного суду Хмельницької області від 12 березня 2016 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 07 червня 2007 року на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

24 вересня 2015 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі укладеного договору факторингу внесено дані про ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як обтяжувача.

02 серпня 2016 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужив автомобіль PORSCHE CAYENNE 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, ОСОБА_1 без згоди позивача. Після реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_1 номерний знак автомобіля - НОМЕР_2.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут цивільного законодавства, виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

У частині другій статті 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Судом установлено, що відомості про оформлення застави було внесено у Державний реєстр обтяжень рухомого майна 07 червня 2007 року.

31 липня 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Здибель М. О. на підставі документа з найменуванням «рішення» № 2218/11769/2016 вилучено запис № 5101976 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо автомобіля марки PORSHE CAYENNE 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_3.

Згідно з листом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2016 року справи № 2218/11769/2016 у суді не існує. ОСОБА_6 з таким позовом до суду не звертався, вказані суддя та секретар судового засідання не могли брати участь в розгляді справи станом на 22 червня 2016 року.

З урахуванням пункту 9 статті 129 Конституції України обов'язковими є лише судові рішення, ухвалені згідно із законом.

Проте апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та не перевірив, чи постанова про звільнення з-під арешту майна та вилучення запису не були вчинені на підставі підроблених документів, оскільки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не надавало згоду на відчуження спірного транспортного засобу.

Посилання апеляційного суду на положення частини третьої статті 9, частин першої і другої статті 12, статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» із зазначенням, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки було відсутнє підтвердження реєстрації застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на час купівлі ним автомобіля, є передчасним, тому що судом неналежним чином досліджено докази, на підставі яких документів таке обтяження знято, що впливає на правильне вирішення спору.

Таким чином, у порушення статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 рокуапеляційний суд у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Усунути ці недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України) неможливо.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 22 травня 2017 року скасувати, справу передатина новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк