Справа № 681/428/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року. Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Горгулько Н.А.,

за участю секретаря судових засідань - Будника Д.О.,

позивача ОСОБА_2,

її представника - адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

його представника ОСОБА_5

представника служби у справах дітей Поліщук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Полонської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

В квітні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4 В обгрунтування позовних вимог вказувала на те, що від шлюбу з відповідачем у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними було розірвано 06 серпня 2009 року. Рішенням Полонського районного суду від 22 вересня 2008 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Від народження сина відповідач не бере участі у вихованні дитини та не спілкується з ним. Не відвідував сина в пологовому будинку, не забирав його з пологового будинку та не приймав участі при виборі імені дитини, не навідував сина у дитячому садочку, не цікавиться яку школу відвідує дитина.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що йому постійно чиняться перешкоди у побаченні з сином. Крім того, протягом двох років він не мав змоги бачити сина, так як постійно перебував за кордоном. Стосовно дозволу на виїзд дитини за кордон, до нього з таким проханням ніхто не звертався.

Представник відповідача вказував, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, передбачені ст.164 СК України, відсутні. Відповідач постійно добровільно сплачував аліменти на утримання сина, проте не мав можливості з ним бачитись, тому і звернувся до служби у справах дітей для встановлення днів і годин побачень.

Представник служби у справах дітей Поліщук Л.В. в судовому засіданні вказала, що службою було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, так як службою не було знайдено підстав для позбавлення батьківських прав. За клопотанням сторін в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16

Свідок ОСОБА_8, класний керівник сина сторін, в судовому засіданні показала, що була класним керівником неповнолітнього сина сторін з 1 по 4 клас. Тата в школі вона не бачила. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, показав, що є двоюрідним братом позивача та проживає по сусідству, на днях народження у ОСОБА_7 відповідача він не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, попередила суд, що перебуває в неприязних відносинах з ОСОБА_4 та вказала, що після одруження відповідач швидко повернувся додому і говорив, що дитина не його.

Свідок ОСОБА_18, рідна сестра позивача, в судовому засіданні показала, що після весілля між подружжям погіршились стосунки з боку відповідача, він заперечував проти народження позивачем дитини.

Свідок ОСОБА_12, мати позивача, в судовому засіданні вказала, що відповідач заперечував проти народження дитини позивачем. Вперше ОСОБА_4 навідався до сина коли тому було вже два роки. Відповідач приходив до сина на новий рік, приніс йому робота, потім потяга, та інші іграшки та костюм. Перешкод у побаченні з сином йому ніхто не чинив.

Свідок ОСОБА_13, дружина рідного дядька позивача, в судовому засіданні показала, що була свідком події коли ОСОБА_4 приблизно 1,5 року назад мав зустрітися з ОСОБА_7 для того щоб дати дозвіл на вивезення дитини за кордон. Син його дуже чекав. Проте батько на сина не звернув уваги. Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що працював водієм служби таксі та привозив ОСОБА_4 до дитини. Це було один раз. ОСОБА_4 привозив сину іграшку а цукерки.

Свідок ОСОБА_15, мати відповідача, в судовому засіданні показала, що через три місяці після одруження син повернувся додому. Від дитини він не відмовляється і хоче з ним бачитись.

Свідок ОСОБА_16, рідна сестра відповідача, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 ніколи не заперечував, що у нього є син. Він завжди сплачував аліменти та купував подарунки.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області від 28.03.2018 року не встановлено наявності підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню сина той факт, що відповідач з сином не бачиться та не спілкується.

Про бажання відповідача виконувати свої батьківські обов'язки та про те, що він їх виконує свідчать надані до суду квитанції про сплату аліментів відповідачем в той час як виконавчий лист не перебуває на виконанні у виконавчій службі, розпорядження Полонської районної державної адміністрації про визначення способів участі ОСОБА_4 у вихованні сина, витяг з протоколу №7 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 23 травня 2018 року, де ОСОБА_4 вказує, що бажає приймати участь у вихованні дитини. Крім того, як вказує в судовому засіданні відповідач та підтвердила позивач, а також свідок ОСОБА_12 - мати позивача, не чекаючи рішення суду про збільшення розміру аліментів ОСОБА_4 почав добровільно сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі ніж це було визначено в рішенні суду про стягнення алімнетів.

Натомість суду не надано будь-яких інших доказів, в розумінні ст. 76 ЦПК України, того, що відповідач злісно ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов'язків при можливості їх виконувати.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та потовщення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1988 p., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Позивачем та його представником не надано, а судом не здобуто жодних доказів, про самоусунення ОСОБА_4 від своїх батьківських обов'язків, або інших підстав для позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7, допитані в судовому засіданні свідки також жодним чином не підтвердили факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, тому в позові слід відмовити.

Керуючись наведеним, відповідно до ст.ст. 2, 81, 141, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Полонської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: поштовий індекс 30500 АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: поштовий індекс 30500 АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2018 року.

Суддя: