Ухвала

1 червня 2018 року

м. Київ

справа № 639/6407/14-ц

провадження № 61-1964ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України про стягнення грошової допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2018 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року, яким скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року та відмовлено у задоволенні її позову. До касаційної скарги заявником було додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 400 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року залишено без руху з підстав несплати судового збору в повному розмірі та надано десять днів з для вручення цієї ухвали для його доплати в сумі

6 865 грн 34 коп.

ОСОБА_1, не усуваючи вказаного недоліку касаційної скарги, звернулася до суду із заявою про помилковість вимоги про доплату судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2018 року ОСОБА_1 продовжено встановлений судом процесуальний строк на три дні з дня вручення цієї ухвали для доплати судового збору, розмір якого визначено в ухвалі суду від 30 січня 2018 року. Заявнику було роз'яснено, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог ухвали суду касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде їй повернута.

В ухвалі від 20 березня 2018 року суд касаційної інстанції вказав заявнику на помилковість її посилання про неправомірність вимоги про доплату судового збору, зазначивши, що у справі, в якій оскаржується у касаційному порядку рішення апеляційного суду, ОСОБА_1звернулася до суду першої інстанції

з позовом про стягнення грошової допомоги і середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

На момент звернення до суду з позовною заявою (липень 2014 року) позивач звільнялася від сплати судового збору згідно з чинною на той час редакцією пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, станом на день подання ОСОБА_1касаційної скарги (січень 2018 року) такої пільги вона уже не мала, оскільки на цей час діяла

нова редакція статті 5 Закону України «Про судовий збір», за якою справи «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин» було виключено з категорії пільгових.

Оскільки, враховуючи правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у постанові від 30 листопада 2016 року № 6-1121цс16, та зміст позовних вимог, ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору за подання, зокрема, касаційної скарги, а інших підстав для звільнення від сплати судового збору вона не навела, заявник за подання касаційної скарги має доплатити судовий збір у розмірі 6 865 грн 34 коп., визначений в ухвалі Верховного Суду

від 30 січня 2018 року, і надати документ, що підтверджує його сплату.

Після отримання копії ухвали Верховного Суду від 20 березня 2018 року заявник подала до суду касаційної інстанції заяву з копією квитанції про сплату судового збору в розмірі 109 грн 13 коп. У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що, на її думку, при поданні касаційної скарги нею сплачено судовий збір у розмірі

509 грн 13 коп. (400+109,13) в повному обсязі, у зв'язку з чим просить не позбавляти її права на звернення до суду за захистом порушених її прав.

Станом на 1 червня 2018 року ухвала Верховного Суду від 30 січня 2018 рокуОСОБА_1у повному обсязі не виконана, нею не доплачений судовий збір за подання касаційної скарги на рішення апеляційного суду Харківської області

від 13 грудня 2017 рокув розмірі 6 756 грн 21 коп. Твердження заявника

про сплату нею судового збору в повному обсязі є помилковим внаслідок неправильного тлумачення відповідного законодавства, про що їй було роз'яснено Верховним Судом в ухвалах від 30 січня 2018 року та 20 березня

2018 року з посиланням на відповідні норми чинного законодавства.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 вимог ухвали Верховного Суду

від 30 січня 2018 року суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року; підстав для зменшення розміру належного

до сплати судового збору заявник не зазначає та не надає доказів на підтвердження її скрутного майнового стану.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 рокувважати неподаною і повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко