Номер провадження: 22-ц/785/5018/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: скаржника ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_4,

представника Другого Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в

Одеській області ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2017 року по справі за поданням державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6,-

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2017 року Другий Приморський ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6.

Посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Другому Приморському ВДВС м.Одеса перебуває виконавчий лист №520/16934/13-ц від 25.08.2017р. виданого Київським районним судом м.Одеси про спосіб участі ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у спілкуванні та вихованні неповнолітніх ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом спілкування наступним порядком: кожної середи з 16.00 годин до 19.00 годин, кожної другої суботи місяця з 09.00 годин до 19.00 годин, в кожний останній тиждень місяця у суботу і неділю з 09.00 годин до 18.00 годин; 30 днів відпочинку у сукупності на рік під час усіх канікул дітей за попереднім узгодженням конкретних днів з матірю дітей - ОСОБА_6; кожне друге Різдво та Пасху, починаючи з Пасхи 2014 року до досягнення дітьми повноліття: з ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2.

01 вересня 2017 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса на підставі ст. ст. 17-19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка відповідно до матеріалів виконавчого провадження мешкає за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою боржник не проживає та місце роботи її не відомо.

Відповідно заяви ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - ОСОБА_6 рішення Київського районного суду м.Одеси не виконує про, що свідчать акти державного виконавця та заяви стягувачів.

На підставі зазначеного Другий Приморський ВДВС м.Одеси звернувся до суду із вказаним поданням та просив його задовольнити в повному обсязі, з правових підстав наведених у поданні.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2017 року подання задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені у апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим підлягає з'ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов'язання, або невиконання зумовлено об'єктивними причинами.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, що діяла на час постановлення ухвали), є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Як у поданні державного виконавця, так і у оскаржуваному судовому рішенні немає жодних відомостей та посилання на належні докази про ухилення Дяковою В.М. від виконання рішення суду.

Крім того, судом першої інстанції не було досліджено виконавче провадження, та не проведено аналізу наданих доказів щодо обґрунтування подання про застосування до Дякової В.М. такого заходу, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України в даному конкретному випадку, а тому районний суд дійшов передчасного висновку про обґрунтованість подання, враховуючи, що такий захід повинен бути виправданим, тобто знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

За таких підстав, колегія суддів судової палати вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв'язку з чим, постановлена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції про скасування ухвали суду першої інстанції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Тому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ця ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2017 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 06 липня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М. Драгомерецький

ОСОБА_12

ОСОБА_2