Справа № 455/503/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бонецький Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/3701/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.

з участю - апелянта ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог - Старосамбірської міської ради, про визнання незаконним будівництва та встановлення очисних споруд і зобовязання такі демонтувати,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог - Старосамбірської міської ради, про визнання незаконним будівництва та встановлення очисних споруд і зобовязання такі демонтувати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, в багатоквартирному будинку по сусідству із ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 У їх спільному користуванні перебуває прибудинкова територія, на які йвідповідачі без будь яких дозвільних та правовстановлюючих документів збудували сараї та клітки для кролів. Прибудинкова територія знаходиться в антисанітарному стані. На неодноразові приписи Старосамбірської міської ради про перенесення кролячих кліток та проведення благоустрою території з врахуванням забезпечення санітарних норм та вимог щодо утримання таких відповідачі не реагують. Також відповідачі викопали малі очисні споруди в складі фільтруючого колодязя каналізаційні септики, які встановлені в безпосередній близькості від її квартири, що суперечить санітарним нормам. Вона є людиною старшого віку, має проблеми із здоровям, а незаконне встановлення відповідачами каналізації в безпосередній близькості від її квартири має негативний вплив на її самопочуття та здоровя. Своїми незаконними діями відповідачі порушують правила добросусідства, правила та норми містобудування та санітарні норми. А тому просила суд, визнати незаконним будівництво та встановлення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 малих очисних споруд в складі фільтруючого колодязя каналізаційних септиків та зобовязати відповідачів демонтувати вказані малі очисні споруди в 30 денний термін з дня вступу рішення в законну силу та стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

18.05.2015 року ОСОБА_2 подала суду уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що ОСОБА_3 самовільно, без відповідно дозволу встановила на прибудинковій території малі очисні споруди в складі фільтруючого колодязя каналізаційний септик, який розміщений в безпосередній близькості до її квартири, що суперечить санітарним нормам, а тому просила позовні вимоги застосувати і до неї. Ухвалою від 04.06.2015 року, ОСОБА_3 було залучено в якості співвідповідача.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог - Старосамбірської міської ради, про визнання незаконним встановлення очисних споруд, відмовлено.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 березня 2017 року оскаржила позивач ОСОБА_2

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до невірного застосування судом норм як матеріального, так і процесуального права. Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Старосамбірської міської ради від 23 березня 2015 року № 88 вирішено надати відповідачам дозвіл на будівництво малих очисних споруд. До початку робіт будівництва очисних споруд відповідачі зобовязані звернутися в ліцензовану організацію для виготовлення відповідної документації. Проте, роботи по встановленню каналізації проводились незаконно, без отримання дозволу ліцензованих організацій. Окремо звертає увагу на те, що близько розташовані газові труби міжнародного значення. Вказує, що в матеріалах справи взагалі відсутні дозвільні документи відповідача ОСОБА_6 Також наголошує на тому, що власником квартири дійсно є її син ОСОБА_7, однак вона зареєстрована у квартирі і така є постійним місцем її проживання. Просить скасувати рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 березня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_8 п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

ОСОБА_8 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 є особою, якій не належить право вимоги за пред'явленим позовом, оскільки її права, свободи чи інтереси не порушені, так як вона - ОСОБА_2 не є власником квартири, за договором купівлі продажу від 22.08.2003 року, згідно якого власником є її син ОСОБА_7, окрім того, земельна ділянка, на якій відповідачі встановили малі очисні споруди, знаходиться у комунальній власності, та що чинне процесуальне законодавство України не передбачає можливості заміни неналежного позивача.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Позивач ОСОБА_2 проживає з відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в багатоквартирному будинку № 153 на вул. Л. Галицького в м. Старий Самбір, який перебуває на балансі КП "МВУЖКГ м. Старий Самбір" з 1963 року по даний час і знаходиться у комунальній власності (а.с.40).

Позивач проживає в квартирі, власником якої є її син ОСОБА_7.

ОСОБА_8 обстеження земельної ділянки від 12.04.2012 року, складеного представниками Старосамбірської міської ради, земельна ділянка під будинком № 153 на вул. Л. Галицького в м. Старий Самбір є прибудинковою територією, відноситься до земель загального користування і перебуває у комунальній власності м. Старий Самбір (а.с.50).

Рішенням виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Львівської області № 88 від 17.07.2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на підключення квартири № 5 житлового будинку № 153 в м. Старому Самборі на вул. ОСОБА_9 до центрального водопроводу та надано дозвіл на будівництво малих очисних споруд в складі септика і фільтруючого колодязя біля житлового будинку № 153 на вул. Л. Галицького в м. Старий Самбір (а.с.66).

ОСОБА_3 виготовлено та затверджено технічні умови на підключення вказаного вище житлового будинку до центральної водопровідної мережі м. Старий Самбір (а.с.67-70).

Рішенням № 27 від 26.03.2015 року виконавчий комітет Старосамбірської міської ради Львівської області надав дозвіл ОСОБА_4 на будівництво малих очисних споруд в складі септика і фільтруючого колодязя біля житлового будинку № 153 на вул. Л. Галицького в м. Старий Самбір (а.с.39).

ОСОБА_4 виготовлено та затверджено технічні умови на підключення вказаного вище житлового будинку до центральної водопровідної мережі м. Старий Самбір (а.с.39, 41-43).

Актом обстеження, згідно заяви ОСОБА_2, від 24.03.2015 року стверджується, що ОСОБА_6 та син заявниці - ОСОБА_7 подали заяви в Старосамбірську міську раду про надання дозволу на будівництво малих очисних споруд в складі фільтруючого колодязя (а.с.4-5, 66, 39).

Висновком судової будівельно технічної експертизи від 19.10.2016 року №116 встановлено, що на прибудинковій території будинку №153 по вулиці Лева Галицького у місті Старий Самбір очисні споруди існують та використовуються за призначенням. Розташування існуючих очисних споруд ОСОБА_4 (квартира №1) та ОСОБА_10 (квартира №2) відповідає вимогам будівельних норм та санітарним правил. Існуючі очисні споруди ОСОБА_3 (квартира №5) розташовані всупереч вимогам 3.25, 3.26 ДБН 360.92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Судом першої інстанції вірно зазначено, що посилання позивачки ОСОБА_2 на те, що відповідачі самовільно забудували прибудинкову територію сараями та клітками для кролів, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки жодними належними та допустимими доказами не доведено факту будівництва жодним із відповідачів будь-якого сараю на території прибудинкової території будинку № 153 на вул. Л. Галицького в м. Старому Самборі.

З приводу розміщення кліток для кролів, то такий факт дійсно мав місце згідно ОСОБА_8 обстеження земельної ділянки від 12.04.2012 року зі сторони ОСОБА_11 (а.с.50), яка не є стороною у справі, а відповідно до ОСОБА_8 обстеження згідно заяви ОСОБА_2 від 24.03.2015 року, антисанітарного стану на прибудинковій території будинку № 153 на вул. ОСОБА_9 не виявлено, клітки для кролів чисті та знаходяться на відстані 16.2 м від житлового будинку, що відповідає нормам ДБН 360-92** (норма 15м.) (а.с.28).

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів приходить до висновку, що твердження позивача про те, що прибудинкова територія знаходиться в антисанітарному стані не відповідає дійсності.

ОСОБА_8 п. 3.26 Наказу Держкоммістобудування від 17.04.1992 року №44 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**" майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Згідно п.3.35 цього ж нормативного акта сараї для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм: одинокі або подвійні - не менше 15 м.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

ОСОБА_8 ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та користування своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, правового аналізу колегія суддів приходить до переконання, що твердження позивачки, що відповідачі викопали малі очисні споруди в складі фільтруючого колодязя каналізаційні септики в безпосередній близькості від її квартири, що суперечить санітарним нормам, є безпідставним оскільки таке спростовується матеріалами справи.

Відповідно, безпідставним є і твердження позивачки, що відповідачі своїми незаконними діями порушують правила добросусідства, а незаконне встановлення відповідачами каналізації в безпосередній близькості від її квартири має негативний вплив на її самопочуття та здоровя.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачкою не представлено доказу на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між захворюванням позивачки (вузловий зоб) та встановленням каналізаційних септиків відповідачами у справі, оскільки згідно виписки із медичної карки ОСОБА_2 від 07.03.2014 року останній поставлено діагноз: вузловий зоб (а.с.6-8), а будівництво малих очисних споруд почалося у 2015 році, тобто після того, коли діагноз ОСОБА_2 вже був поставлений.

Таким чином позивачкою не доведено порушення її цивільних прав саме відповідачами, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність вимог позивачки, а відтак і про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в цілому.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на підставі повно зясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами. Всупереч обов'язку доказування позивач не довела обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом, а відтак підстав для скасування ухваленого у справі рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 березня 2017 року та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_12