Справа № 185/9626/17
Провадження № 2/185/895/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлоград Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 101,10 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 31.03.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 15.11.2017 року виникла заборгованість у розмірі 12 101,10 грн., яка складається з наступного: 4 681,68 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 6 591,80 грн. - нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 552,43 грн. штраф (процентна складова), яку просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило.

Відповідач надала письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю, крім того зазначила на пропуск позовної давності щодо стягнення пені та штрафів.

Позивач надав суду відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що банком правомірно нарахована заборгованість та строк позовної давності не пропущено.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

31.03.2007 року згідно анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг б/н ОСОБА_1 отримала кредит з початковою сумою кредитного ліміту у розмірі 3 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, Банк приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Згідно п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, підписання цього Договору є прямим і безумовним згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування, довідки від 29.03.2018 року № 20171130/3567, ОСОБА_1 банком було змінено кредитний ліміт на кредитну карту№ 894729 та 16.01.2007 року встановлено кредитний ліміт розміром 21 600,00 грн., 16.02.2010 року змінено кредитний ліміт та встановлено кредит в розмірі 2 870,00 грн. Строк дії кредитної картки № 894729 до грудня 2016 року.

Відповідно до п.2.1.1.12.1. Умов та правил надання банківських послуг сторонами погоджено, що зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями.

Відповідач в порушення умов договору не виконувала взятих на себе обовязків, у звязку з чим, станом на 15.11.2017 року виникла заборгованість у розмірі 12 101,10 грн., яка складається з наступного: 4 681,68 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 6 591,80 грн. - нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 552,43 грн. штраф (процентна складова) .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ст. 266, 267 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість з пені у розмірі у розмірі 6 591,80 грн. розраховано за період з 01 липня 2015 року по 15.11.2017 року.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 6 390,80 грн. за період з 15.11.2016 року по 15.11.2017 року.

Крім того, одночасно, суд звертає увагу на вимоги позивача щодо стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової). Як зазначено в правовій позиції у справі N 6-2003цс15 (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 р.), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За вказаних обставин, суд вважає, що стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу 552,43 грн. (процентна складова) призведе до подвійної відповідальності, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 4 681,68 грн., нарахованої пені у розмірі 6 390,80 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 31.03.2007 року станом на 15.11.2017 року в розмірі 11 072 (одинадцять тисяч сімдесят дві) грн. 48 коп., яка складається з наступного:

- 4 681 (чотири тисячі шістсот вісімдесят одна) грн. 68 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 6 390 (шість тисяч триста девяносто) грн. 80 коп. заборгованість по пені.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот ) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко