Номер провадження 2/754/2124/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.,

за участі секретаря судового засідання - Дмитрієвої А.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Він, ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається із квартири АДРЕСА_1, власницею якого вона була на підставі Довідки ЖБК «Автотранспортник». Інших можливих спадкоємців немає.

Він (позивач) звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори , де було відкрито спадкову справу, але нотаріусом Шульга С.В. було відмовлено йому (позивачу) у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що він (позивач) пропустив строк встановлений законодавством, про що 29.03.2017 р. було винесено постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив, що юридично необізнаний, йому не було роз'яснено його права та які дії мав здійснити, щоб отримати Свідоцтво про право на спадщину. Тим більше, він (позивач) з 1999 р. постійно проживає з матір'ю без реєстрації фактичного місця проживання і вважав, що він автоматично отримав право на спадкову квартиру. Таким чином, він не зі своєї вини пропустив строк на прийняття спадщини.

Як зазначено в інформаційній довідці КВ-2017 №12547 від 27.04.2017 р., виданій КП Київської міськради «Київське бюро технічної інвентаризації», на запит Київської державної нотаріальної контори №10, АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3, на підставі довідки ЖБК «Автотранспортник-5» №108 від 30.07.1992 р.

Згідно довідки ЖБК «Автотранспортник-5» №108 від 30.07.1992 р. ОСОБА_3, яка є власницею квартири АДРЕСА_1, повністю внесла пайовий внесок за квартиру 19.12.1991 р. у розмірі 7192 карбованці 51 коп. Свідоцтво на право власності вона не отримувала, оскільки на той час законодавством не передбачалося обов'язкового отримання додаткових документів, підтверджуючих право власності на квартиру, окрім довідки про сплату пайового внеску в повному обсязі.

В зв'язку з вищенаведеними обставинами виникла проблема із отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а в іншому порядку крім судового, це питання вирішити неможливо.

На підставі викладеного, позивач просить суд визначити йому, ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті померлої ОСОБА_3.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Журавської О.В. від 31.10.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с.16).

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно Розпорядження керівника апарату Деснянського районного суду м. Києва Зубець Л.В. «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» від 29.03.2018 р., у зв'язку із повідомленням судді Журавської О.В. про перебування на довідці по догляду за хворою дитиною та на підставі погодженого головою суду акту прийняття-передачі справ, відповідно до пункту 2.3.36 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. №30 (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи №754/14297/17 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини для визначення головуючого судді (а.с.82).

У відповідності до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2018 р. судову справу №754/14297/17 розподілено головуючому судді - Галась І.А. (а.с.83).

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.04.2018 р. прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2018 р. витребувано в Десятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритою після смерті ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа 342/2007) (а.с.96-97).

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Київської міської ради до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином.

13.12.2017 р. представником відповідача Київської міської ради на адресу Деснянського районного суду м. Києва надіслано письмові пояснення, які надійшли 18.12.2017 р. вх. №55460, відповідно до яких просять суд слухати справу у відсутності представника Київської міської ради та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства (а.с.36-37).

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в м. Києві до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Представником було подано письмові пояснення по справі та зазначено про можливість розгляду справи у відсутності їх представника, за наявними документами та доказами, враховуючі фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства (а.с.24-26).

Представник третьої особи Десятої Київської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Просили слухати справу у відсутності представника Десятої Київської державної нотаріальної контори, у зв'язку з надмірною завантаженістю, рішення прийняти згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 у віці 80 років, про що 04 липня 2016 року складено відповідний актовий запис №10485 (а.с.14).

У відповідності до Довідки від 08.02.2017 р. №1, виданої ОСОБА_3 в тому, що вона дійсно прописана і проживала за адресою: АДРЕСА_1. Проживала постійно з 20.10.1987 р. і по день смерті. Знята з реєстраційного обліку 30.01.2017 р.

29.03.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

29.03.2017 р. державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга С.В. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно вказаної постанови встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_1 пропущено шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, а саме: не подано заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України та відсутні докази про фактичне її прийняття. На підставі вищезазначеного у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_3, відмовлено.

Отже, позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вимушений звертатись до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного

Так, у відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкування має перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно дост.1261 ЦК Українив першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця.

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок , що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин.

Це є обов'язковим для обох названих видів спадкування.

У зв'язку з цим, для прийняття спадщини за законом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за заповітом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Згідно буквального її сприйняття, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_9 як спадкоємець за законом не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна.

Отже, позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, позивач ОСОБА_1 просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що був юридично необізнаний, йому не було роз'яснено його права та які дії мав здійснити для отримання Свідоцтва про право на спадщину. Крім того, вважав, що фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно, починаючи з 1999 р. проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання, про що надав Акт №109 від 04.10.2017 р. (а.с.10).

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положеньст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 189, 197, 198, 200, 259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1, видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 04 липня 2016 року), протягом трьох місяців з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: