ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року

м.Суми

Справа №576/266/18

Провадження № 22-ц/788/951/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Ткачук С.С.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року у складі судді Колодяжного А.О., ухвалене у м. Глухів,

в с т а н о в и в :

09 лютого 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 квітня 2014 року між банком і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, станом на 31 жовтня 2017 року у неї виникла заборгованість на загальну суму 11557 грн. 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 148,71 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 7382,65 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3000 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 526,57 грн.

У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року

позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 222 грн. 14 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 17 квітня 2014 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 33 грн. 48 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині стягнення заборгованості по відсоткам, а також в частині відмови у стягненні пені, комісії та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не заперечував що Умови і правила, а також Тарифи, які позивач приєднав до позову є складовою частиною укладеного між сторонами договору, тому стягнення процентів за обліковою ставкою НБУ та відмова у стягненні пені, комісії та штрафів є неправомірними.

В частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, рішення суду не оскаржується.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, копію якої отримала 23 травня 2018 року (а.с. 78).

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762х100= 176200 грн.), судом першої інстанції справа визнана малозначною і тому її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 8).

Судом встановлено, що після укладення договору, відповідач користувалася кредитними коштами, проте належним чином не виконувала своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 11557 грн. 93 коп., з яких: 148 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом, 7382 грн. 65 коп. - заборгованість за процентами, 3000 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 526 грн. 57 коп. - штраф (процентна складова).

Власного розрахунку заборгованості відповідач не надала.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивоване тим, що Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України, відповідачем не підписані, їх оригінали відповідачу передані не були, а тому не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Тому суд вважав, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по пені та комісії, штрафів задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність у відповідача відповідних зобов'язань. Розмір процентів суд обрахував, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

За нормами ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_1, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, приєдналася до договору приєднання та погодилася з його умовами. При цьому, Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен.

З витягу із Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що вони затверджені наказом від 06 березня 2010 року № СП -2010-256 (а.с. 10) і саме ці Умови та правила були чинними під час укладення договору.

Проте, суд першої інстанції вказавши, що банком не доведено, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг, які були приєднані до позовної заяви, розумів відповідач, не встановив наявність Умов та правил в іншій редакції та не врахував, що відповідач, отримавши 14 березня 2018 року позовну заяву з додатками (а.с. 53) не подала відзиву на неї, отже не заперечувала проти Умов та правил приєднаних позивачем до позову.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Проте, суд не врахував, що відповідач укладення кредитного договору не оспорювала, а з розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що вона частково сплачувала заборгованість, користувалася кредитними коштами, тобто погоджувалася з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами.

Таким чином, у порушення вимог статей 89, 263-264 ЦПК України, суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не встановив, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не перевірив доводів позивача й не надав належної правової оцінки поданим ним доказам та дійшов передчасного висновку про стягнення процентів, виходячи з облікової ставки НБУ, та відмову в стягненні пені, комісії та штрафів, який ґрунтується на припущеннях, що заборонено в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках і відмови у стягненні пені, комісії та штрафів з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог та зміні в частині розподілу судових витрат.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі - 7382,65 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3000 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 526,57 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 11557,93 грн. (враховуючи 148,71 грн. заборгованості за кредитом, розмір якої позивачем не оскаржується), а не 222, 14 грн., як стягнув суд першої інстанції.

В зв'язку з задоволенням позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню компенсація судового збору в сумі 1762 грн., а не 33 грн. 48 коп., як компенсував суд першої інстанції.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає компенсації судовий збір в розмірі 2643 грн. за апеляційний перегляд рішення суду.

Подані позивачем до апеляційного суду нові докази, які не були подані до суду першої інстанції: витяги з банківського програмного комплексу щодо номерів виданих відповідачу карток та строк їх дії, а також щодо тарифного плану та назви картки; копії наказів, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки на порушення вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст.7, ст. ст. 368 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Скасувати рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками і відмови у стягненні пені, комісії та штрафів.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, пенею та комісією, штрафів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570)

заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7382,65 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3000 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 526,57 грн.

Змінити рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року в частині розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570)

1762 грн. компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570)

компенсацію судового збору у розмірі 2643 грн. за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук