У х в а л а

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 265/1101/16-ц

провадження № 61-36702 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2,третя особа - ОСОБА_3, про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ сумісного майна подружжя.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 1 грудня 2017 року у складі судді Костромітіної О. О. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно: автомобіль марки &q?об;HONDA ACCORD&quHO;,номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску, вартістю 24 663 грн;

шлак доменний - 20 м3; бутовий камінь - 5,0 м3; цемент (для шлакобетону) -7 500 кг; пісок - 5 м3 , шлакоблок - 1 800 шт.; цемент (для кладки зі шлакоблока) - 1 050 кг; пісок (для раствора) - 3,4 м3; шиферні листи

(30,0 м2) -19 листів, цвяхи шиферні - 3,0 кг; брус дерев'яний - 2,2 м3; вікно металопластикове 1,6х1,2 - 2 шт; вікно металопластикове 1,6х1,0 - 1 шт; плитка ПХВ (стеля) -11 м2; обої середньої платності - 40 м2; керамічна плитка настінна - 36,3 м2; керамічна плитка на підлогу - 20 м2; панелі пластикові - 10,5 м2; панелі МДФ - 44,5 м2; плінтус ПХВ -30,0 м.п.1, використаних при будівництві жилої прибудови літ. А1- 1, готовністю 100 %;

шлак доменний 3,5 м3, бутовий камінь - 1,0 м3; цемент (для бутобетону) -

1 400 кг; шлакоблок - 363 шт.; цемент для кладки із шлакоблоку - 250 кг; шиферні листи (28,0 м2) -17 листів; цвяхи шиферні - 3,0 кг; брус дерев'яний - 1,8 м3; вікно металопластикове 1,6х1,4 - 1 шт; плитка ПХВ (стеля) - 10 м2; лінолеум - 10 м2; плінтус ПХВ - 12,8 м.п., використаних при будівництві жилої прибудови літ. А2-1 ( жила кімната літ. 1-13 площею 9,8 м2) , готовністю 100 % ;

шлак доменний - 1,5 м3; бутовий камінь -0,5 м3; цемент (для шлакобетону) - 450 кг, використаних при будівництві сараю лі. І-1, готовністю 100 %;

шлак доменний - 7,0 м3; бутовий камінь -3,0 м3; цемент (для шлакобетону) - 2500 кг; пісок - 4,5 м3, шлакоблок -763 шт.; цемент (для кладки із шлакоблока) - 450 кг; пісок (для раствора) - 1,5 м3; шиферні листи

(38,0 м2) -21 листів; цвяхи шиферні -3,0 кг; бревна - 1,6 м3; дошка необрізна 25 мм -0,85 м3; металевий дверний блок із замком - 1 шт., використаних при будівництві гаражу літ. Е -1, готовністю 100 %;

шлак доменний 1,0 м3; бутовий камінь - 1,0 м3; цемент (для бутобетону) -

50 кг; шлакоблок -325 шт.; цемент (для кладки із шлакоблоку) - 50 кг; шиферні листи (10,5 м2) - 6 листів; цвяхи шиферні - 1 кг; брус дерев'яний -

0,6 м3, використаних при будівництві уборної-душа літ. К-1, готовністю 100 %;

газовий котел універсальний -1 к-т; мотор насос для водяного опалення; регістри опалення (10-ти секційні) - 3 шт; труба стальна Д=32 мм -26 м.п., газовий лічильник - 1шт; металевий розширювальний бак - 1шт., використаних для газифікації жилої прибудови літ. А1-1 на підставі технічних умов ВАТ «Маріупольгаз» № 186;

шлак доменний - 5,1 м3, бутовий камінь -2,1 м3; цемент (для бутобетону) - 2000 кг; цегла шлакова - 606 шт.; шлакоблок -563 шт.; цемент (для кладки із шлакоблока і цегли) - 2000 кг; пісок - 5,0 м3, використаних для встановлення нового забору з бетоніту зі сторони вул. Дзеркальній;

плитку тротуарну 89 м2 , шлак доменний - 11,5 м3; пісок - 0,5 м3, використаних для укладення тротуарної плитки у дворі;

толь - 48,0 м2; брус - 2,1 м3; дошка необразна -1,2 м3; цвяхи - 4 кг; цвяхи шиферні - 3,5 кг; шиферні листи (38,0 м2) - 22 листів, використаних для заміни старого даху після його демонтажу з укладанням толі та нового шиферного покриття на даху жилого будинку літ А-1 над приміщеннями, 1-4, 1-9;

керамічну плитку 19 м2; клей для плитки - 30 кг; пластикові панелі -5,0 м2; раковину - 1 шт.; унітаз - 1 шт; дзеркало - 2 шт; ванну кутову - 1 шт; використаних для облаштування санвузла 1-9 площею 4,6 м2;

велике вікно з металопластика розміром 1,8 х 1,4 - 1 шт., встановлене внаслідок реконструкції жилих кімнат 1-4 ( жилою площею 12,3 м2),

1-7( жилою площею 7,5 м2) та створення жилої кімнати 1-4 жилою площею 20,3 м2;

дверний блок ламінований філенчатий розміром 2.1 х 0.8 - 1 шт., встановлений в приміщенні 1-4 жилого будинку літ. А-1;

вхідний металевий дверний блок розміром 2.1 х 0,9 - 1 шт.;

регістри опалення (10-ти секційні) 3 шт., трубу сталеву Д+ 32 мм - 18 м.п. встановлених при облаштуванні опалення в кімнатах 1-4, 1-7, 1-13.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску.

Виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль марки &q?нк;HONDA ACCORD&q?ль;, номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску, в натурі вартістю 24 663 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації

1/2 частини автомобіля марки &qu2 ;HONDA ACCORD&q?ля;, номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску, грошові кошти в розмірі 12 331 грн 50 коп.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль марки «HONDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Баркова В. М., Мироненко І. П., Мальцевої Є. Є. апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 1 грудня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «HONDA ACCORD»,

номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску; виділення у власність

ОСОБА_2 автомобіль марки «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску, в натурі вартістю 24 663 грн; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації 1/2 частини автомобіля марки «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску, грошові кошти у розмірі 12 331 грн 50 коп.; припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль марки «HONDA ACCORD», номерний знакНОМЕР_1, 1985 року випуску; стягнення з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 судових витрат, пов'язаних з проведенням експертиз у розмірі 5 тис. грн скасовано.

Позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на

1/2 частину автомобіля, виділення у власність ОСОБА_2 автомобіля, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації 1/2 частини автомобіля 12 331 грн 50 коп., припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці за кожним на автомобіль марки «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1, 1985 року випуску.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов'язаних з проведенням експертиз у розмірі 5 тис. грн., відмовлено.

Виключено з абзацу 21 резолютивної частини рішення суду фразу: «… а всього 10 826, 80 гривень». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на судове рішення апеляційної інстанції, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила постанову апеляційного суду скасувати, в частині вирішення питання щодо розподілу автомобіля та стягнення витрат у розмірі 500 грн, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 185 401 грн вартість майна подружжя, яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*500=881 000).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив.

При цьому зазначена справа не підлягає обов'язковому розгляду за правилами загального позовного провадження, а ціна позову не перевищує визначений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ сумісного майна подружжя, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько