Дата документу 03.07.2018 Справа № 554/2560/18
Провадження №2/554/1835/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, в якому просила змінити розмір аліментів, встановлений за рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області по цивільній справі № 526/1543/16-ц від 30.08.2016 року, шляхом стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, замість раніше стягнутих аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 06.08.2010 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 814. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, 08.01.2016 року, які проживають разом із позивачем. 30.08.2016 року Гадяцьким районним судом Полтавської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 562/1543/16-ц про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Вказаним судовим рішенням вимоги позивача були задоволені частково, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.07.2016 року до досягнення повноліття дітьми. На підставі вказаного рішення було відкрите виконавче провадження, але жодних коштів від ОСОБА_2 на утримання дітей позивач не отримала. Враховуючи те, що державою підвищено мінімальний розмір аліментів, які повинен сплачувати один з батьків на утримання дитини, а судом було прийнято рішення про стягнення аліментів в розмірі лише 30% від прожиткового мінімуму, тому просить змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30.08.2016 року та стягувати зі ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожної дитини.

Ухвалою суду від 04.05.2018 року було відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.07.2018 року до суду надійшла заява від позивача про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

Статтями 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).

Згідно заочного рішення Гадяцького районного суду Полтавської області 30.08.2016 року по цивільній справі № 562/1543/16-ц про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, задоволені частково вимоги позивача та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.07.2016 року до досягнення повноліття дітьми(а.с.7).

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейним кодексом України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у звязку зі змінами в законодавстві, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв'язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.

За ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із врахуванням наданих доказів судом встановлено, що позивач не зверталася із письмовою заявою до державного виконавця про визначення мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30% на 50%, в зв'язку зі змінами в законодавстві. Доказів про те, що майновий стан позивача або відповідача змінився, суду також не надано.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом є внесення змін в чинне законодавство щодо мінімального розміру стягуваних аліментів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що судом у рішенні від 30 серпня 2016 року визначено розмір аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частки доходів відповідача, а забезпечення отримання дитиною, гарантованого державою мінімального розміру аліментів, чинного на час нарахування заборгованості (50% прожиткового мінімуму) не є зміною розміру аліментів, оскільки розмір аліментів визначався судом у частці від доходу боржника, а не в мінімальному розмірі.

Доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів, оскільки такий розмір аліментів (не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) передбачено для всіх батьків, без врахування матеріального стану їх батьків чи інших обставин, а незабезпечення державним виконавцем отримання стягувачем гарантованого кожній дитині мінімального розміру аліментів є підставою для оскарження його дій або бездіяльності.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги не стосуються збільшення розміру аліментів в розумінні ст.192 СК України, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленного раніше судового рішення у справі про стягнення аліментів.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141,211, 265-268 ЦПК України, ст.ст.182,183,192 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, до ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5,зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, про зміну розміру аліментів- відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: А.М.Чуванова