Справа№592/2855/18
Провадження №2/592/1596/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (місце проживання: 40000, АДРЕСА_1) до Елтаефа ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе (місце проживання: 40000, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 ОСОБА_5 (місце проживання: 40000, АДРЕСА_1), ОСОБА_6 ОСОБА_7 (місце проживання: 40000, АДРЕСА_1), ОСОБА_8 ОСОБА_9 (місце проживання: 40000, АДРЕСА_1), ОСОБА_10 Яхія (місце проживання: 40000, АДРЕСА_1), ОСОБА_11 ОСОБА_9 (місце проживання: 40000, АДРЕСА_1), ОСОБА_12 (місце проживання: 40000, АДРЕСА_1) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який її представник підтримав в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що вона ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. З літа 2016 року в квартирі за вказаною адресою прописані іноземці: ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 Яхія, ОСОБА_11 ОСОБА_9, а з 2014 року чоловік позивача ОСОБА_12. Зазначені іноземні особи в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не проживають та ніколи не проживали, членами сім'ї ОСОБА_2 не являються. Відповідач ОСОБА_12, який являється чоловіком позивача, фактично з літа 2015 року у вказаній квартирі також не проживає, не цікавиться житлом, не несе витрат по оплаті на утримання житла, його речей в квартирі немає та він не є співвласником спірної квартири. Реєстрація відповідачів в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, створює позивачу перешкоди та заважає в повній мірі на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Крім того, ОСОБА_2 вимушена сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб та в результаті чого позбавлена права отримати субсидію. Тому просить суд визнати ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 Яхія, ОСОБА_11 ОСОБА_9 та ОСОБА_12 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 Яхія, ОСОБА_11 ОСОБА_9, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, що не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_12, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову, в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що дійсно з літа 2015 року і по цей час він у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не проживає та проживати не збирається. Добровільно знятися з реєстрації у вказаній квартирі ОСОБА_12 не має можливості, оскільки для цього необхідний військовий квиток, який наразі в нього відсутній. Також повідомляє, що іноземці в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2 на його прохання. Вказані особи починаючи з 2014 року в спірній квартирі не проживають, жодного дня не проживали і такого наміру не мали.

Свідок ОСОБА_13в судовому засіданні пояснив, що в 2014 році ОСОБА_12 займався працевлаштуванням іноземців та зареєстрував відповідачів у квартирі своєї дружини ОСОБА_2 Його достовірно відомо, що вказані іноземці в спірній квартирі не проживали, речей в квартирі немає. В 2015 рогу ОСОБА_12 переїхав в інше місце помешкання по вул. Партизанської, 113 в м. Суми, де і мешкає в цей час.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, щовін є сусідом ОСОБА_2, знає, що в квартирі проживає ОСОБА_2 з донькою, її чоловік ОСОБА_12 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. З розмови з ОСОБА_12 йому відомо, що в квартирі зареєстровані іноземці, але вони там не мешкали і не мешкають зараз. Стороніх осіб у квартирі немає.

Суд, заслухавши думку представника позивача та пояснення свідків, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником квартири, загальною площею 38,36 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер №18307100 від 26.02.2014 року, та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6-7).

Відповідно до довідки ТОВ МЄІРЦ №348/121899, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_10 Яхія, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_11 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.8).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності та Житловим кодексом України.

Щодо задоволення позовних вимог в частини визнання ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 Яхія, ОСОБА_11 ОСОБА_9 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Таким чином, оскільки відповідачі ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 Яхія, ОСОБА_11 ОСОБА_9 не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, понад шість місяців, що підтверджується показами свідків, підстави, передбачені ст. 71 ЖК України, для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним житловим приміщенням відсутні, участі в оплаті комунальних послуг вони не приймають, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення, враховуючи, що ОСОБА_2 вимушена сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб, внаслідок чого вона позбавлена можливості отримати субсидію, відтак суд вважає, що позивач довела належними та допустимими доказами порушення права володіння, користування і розпорядження належним їй майном, а також створення відповідачами перешкод щодо здійснення нею цих законних прав, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідачів ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 Яхія, ОСОБА_11 ОСОБА_9 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Вирішуючи питання про визнання ОСОБА_12 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ОСОБА_12 надав суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що дійсно з літа 2015 року і по цей час він у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не проживає та проживати не збирається.

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 206 ЦПК України, так як визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає необхідним позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_12 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, задовольнити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Елтаефа ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 Яхія, ОСОБА_11 ОСОБА_9, ОСОБА_12 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати Елтаефа ОСОБА_3 Елтіджані Елшафе, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 Яхія, ОСОБА_11 ОСОБА_9, ОСОБА_12 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

06 липня 2018 року складено повне судове рішення.

Суддя І.М. Фоменко