Справа № 363/2810/17 Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
Провадження № 22-ц/780/2845/18 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 49 04.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

4 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М., Сержанюка А.С., розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, вказала, що від спільного проживання із ОСОБА_4 вони мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення сімейних відносин залишився проживати з нею, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, хоча є особою працездатного віку з нерегулярним доходом, який отримує від здійснення підприємницької діяльності в мережі Інтернет, тому має можливість забезпечувати дитині матеріальну підтримку у вигляді аліментів в твердій грошовій сумі 3 500 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., починаючи з 20 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, з мотивів неповного з'ясування обставин, що мають значення справи, і порушення норм процесуального права, стягнувши з нього аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначив, що суд належним чином не оцінив наявні у справі докази, які свідчать про те, що дитина періодично проживає з ним і також перебуває на його утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд дійшов безпідставного висновку, що він має дохід від підприємницької діяльності з продажу автозапчастин, перепродажу та надання послуг ремонту автомобілів, оскільки декілька оголошень в мережі Інтернет стосувалися його власного автомобіля, автозапчастин до нього та побутових речей. Відповідач не заперечує утримувати, виховувати та забезпечувати належний рівень життя дитині, проте вважає протиправним покладення на нього аліментного зобов'язання у розмірі, що не відповідає реальним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість. Вказала, що відповідач необґрунтованого вимагає змінити рішення розмір аліментів з огляду на його доходи, він не бажає надавати гідну матеріальну допомогу сину.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правила пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За правилом частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що від спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення сімейних відносин залишився проживати з позивачем в будинку АДРЕСА_1.

Із матеріалів справи вбачається, що дитина перебуває на утриманні матері, вона несе витрати пов'язанні з харчуванням та проживанням дитини, забезпеченням її одягом, оплатою ліків, купівлею приладдя, необхідного для навчання, тощо.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що малолітня дитина сторін проживає та знаходиться на утримані позивача, тому вона має передбачене законом право її утримання до досягнення дитиною повноліття, а відповідач спроможний надати таке утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн.

Однак із таким висновком повністю погодитися не можна.

Так, приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У справі встановлено, що малолітній ОСОБА_6 також періодично проживає у батька, який у свою чергу з 2016 року постійно проживає з ОСОБА_7 та їхнім спільним сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в будинку АДРЕСА_2, в якому створені належні умови для дітей.

За довідкою ДП «Національний заслужений академічний симфонічний оркестр України» від 22 листопада 2017 року № 23, відповідач ОСОБА_4 працює на даному підприємстві на посаді сторожа І класу та отримує середню заробітну плату на місяць у розмірі 2 241,04 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 просила стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі, а суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1 500 грн.

Заперечуючи проти розміру аліментів, який просить стягнути позивач, відповідач зазначив, що він погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1 492 гривні, з 1 липня - 1 559 гривень, з 1 грудня - 1 626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1 860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2 027 гривень.

Враховуючий вказаний розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також обов'язок обох батьків утримувати дітей, розмір аліментів для дітей віком до 6 років складає 746 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 930 грн. Обов'язок по забезпеченню даного рівня прожиткового мінімуму для дітей покладається на обох батьків, а відтак дані суми діляться між ними порівну.

Стягнувши з відповідача аліменти у розмірі 1 500 грн. на утримання дитини, якій більше 6 років, суд у своєму рішенні не навів доводів в обґрунтування своїх висновків та можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а також не звернув уваги, що належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених в позові обставин ОСОБА_5 не надала.

Копії роздруківок оголошень з мережі Інтернет не можуть свідчити про те, що відповідач займається підприємницькою діяльністю та отримує нерегулярний дохід в цієї діяльності розмірі 15 000 - 17 000 грн., як зазначала позивач.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною 4 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_4 просить зменшити розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням встановлених обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про зміну розміру аліментів та зменшення його до 1 000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню в частині зменшення розміру аліментів на утримання дитини, а в іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, оскільки позиція відповідача щодо стягнення аліментів з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з дня пред'явлення позову, є безпідставною.

Зважаючи на те, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог статтей 141, 382 ЦПК України половину сплаченого відповідачем судового збору у розмірі 480 грн. слід компенсувати останньому за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2018 року в частині визначення розміру аліментів змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_3 та проживаючого АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, проживаючої АДРЕСА_1, щомісячно аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн., починаючи з 20 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_3 та проживаючого АДРЕСА_2, за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 480 (чотириста вісімдесят) гривень сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

Ю.М. Кулішенко

А.С. Сержанюк