ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від права на спадкування та одержання права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що за життя його брата по матері-Кісіль Л.С.,який є батьком відповідача, його син .-відповідач по справі протягом багатьох років не відвідував батька, не допомагав жодним чином, не піклувався про нього, а останній потребував допомоги, оскільки не міг працювати, бо хворів на гепатит «С» та потребував стороннього догляду.

З огляду на зазначені обставини, позивач вважає, що є підстави для усунення спадкоємця ОСОБА_2 від права на спадкування та одержання позивачем права на спадкування, що і стало підставою для подачі даного позову до суду.

07.03.2018 ухвалою суду було відкрито загальне позовне провадження та витребувано від нотаріуса матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд викликати та допитати в судовому засіданні свідків, про що подали заяву. Позов просили задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, подали відзив на позовну заяву ОСОБА_1, в якому заперечували проти позиції позивача та послались на обставини, викладені у відзиві. Просили суд викликати та допитати свідків.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому спростовував позицію відповідача щодо позову, а саме зазначив, що відповідачем не надано жодного доказу щодо підтвердження того, що ним надавалась допомога батьку, що він взагалі відвідував батька та купував ліки.

Суд, вислухавши позиції сторін та їх представників, покази свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.12.2016 року помер брат позивача по матері- Кісіль ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою Фастівський район, с.Дмитрівка,вул..Лісова,7 та на земельний пай, розташований у Фастівському районі.

За життя у спадкодавця народилось двоє дітей. Після розлучення з першою дружиною спадкодавець у зареєстрованому шлюбі не перебував.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України із заявами про прийняття спадщини в установлений ст. 1270 ЦК України строк звернулися ОСОБА_2 син померлого та позивач-Бойко С.Л. -брат померлого по матері.

Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, які витребувані та вивчені судом і долучені до даної справи (а.с.29-47).

Позивач та його представник, обґрунтовуючи позов, послались на ті обставини, що син спадкодавця ОСОБА_2-відповідач по справі протягом багатьох років не відвідував батька, не допомагав жодним чином, не піклувався про нього, а останній потребував допомоги, оскільки не міг працювати, бо хворів на гепатит «С» та потребував стороннього догляду.

Як вбачається з наданого до суду позивачем висновку експерта № 282 від 16.12.2016 року, смерть ОСОБА_3 настала від хронічного гепатиту з переходом в цероз печінки з розвитком печінкової недостатності.

Свідок на стороні позивача ОСОБА_5, суду пояснив, що він спілкувався з померлим ОСОБА_3 за життя, йому відомо, що з осені 2016 року ОСОБА_3 вже не працював, скаржився, що болять ноги. За які кошти він жив йому не відомо, але часто бачив його поблизу магазину, періодично ОСОБА_3 заходив до нього в гості, про сім»ю свою нічого ОСОБА_3 не розповідав. Померлим за життя опікувався брат по матері- позивач по справі. Свідок зазначив, що навряд чи сини допомагали ОСОБА_3 за життя. Чи просив він допомоги у дітей йому не відомо.

Свідок на стороні відповідача ОСОБА_6, суду пояснила, що відомості про те, що син ОСОБА_7 по справі ОСОБА_2 не піклувався про батька, не відвідував його й не надавав йому допомоги, якої той потребував у силу стану здоровя та неналежного матеріального забезпечення не відповідають дійсності. За життя ОСОБА_3 перебував у цивільному шлюбі із жінкою Неонілою, яка прала йому речі, готувала та періодично проживала з ним у цьому ж будинку. На стан здоров»я ОСОБА_3 не скаржився і допомоги ні в кого не просив. Позивач по справі ОСОБА_1 неодноразово сам особисто привозив синів до брата, після смерті брата позивач вирішив віддати будинок синам ОСОБА_3, а через пару місяців вигнав їх з хати. Причини зміни своєї позиції позивач не пояснив, напевно передумав і тому подав цей позов до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що померлий ОСОБА_8 хворів на гепатит, однак доказів того, що за життя померлий потребував стороннього догляду, позивачем суду представлено не було.

Висновок експерта № 282 про причину смерті ОСОБА_3, а саме про те, що смерть настала від хронічного гепатиту з переходом в цероз печінки з розвитком печінкової недостатності, на думку суду, жодним чином не свідчить про те, що спадкодавець за життя був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги.

Крім цього, позивач не надав доказів того, що спадкодавець звертався до відповідача за допомогою, а відповідач такої допомоги не надавав.

Навпаки, відповідач та свідки в судовому засіданні дали пояснення, що батько, хоча і проживав окремо від сина, був забезпечений всім необхідним, мав належний догляд, бо проживав у цивільному шлюбі, почувався добре, на здоров»я не скаржився, до смерті працював, отримував заробіток та не отримував допомоги від інших осіб, бо не потребував її.

Тому, у звязку з недоведеністю позивачем фактів, з якими закон повязує можливість усунення від права на спадкування, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення даного позову.

Керуючись ст.ст.4,12,81,263-265,268 ЦПК України, ст..1269,1270,1224 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від права на спадкування та одержання права на спадкування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 06.07.2018 року.

Суддя Л.М.Ковалевська