11.07.2018 Єдиний унікальний № 371/415/18
Провадження 2/371/391/18
Миронівський районний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

з секретарем Овчаренко В.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Миронівка, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Миронівського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 2005 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках із відповідачем. Від спільного проживання в них народилася дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак з 2009 року вони з відповідачем проживають окремо, син проживає разом із нею. Відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не бере, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, тому просила у судовому порядку стягнути із ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову та до досягнення сином повноліття.

У підготовчому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках з 2005 року.

Від спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 022794, виданим 13 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області /а.с.6/.

Із довідки № 91 від 14 березня 2018 року, виданої Македонською сільською радою Миронівського району, Київської області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та разом з нею проживає та перебуває на її утриманні син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.7/.

Статтею 5 Сімейного кодексу України визначено, що держава охороняє сімю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сімї.

Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обовязок закріплений у ст. ст. 51, 52 Конституції України, ст. ст. 180 - 201 СК України.

На підставі положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду.

До розгляду справи судом згоди щодо утримання дитини сторонами не досягнуто. В даний час їх дитина перебуває на утриманні в позивачки, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька.

Оскільки обовязки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сімейний кодекс України містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 28 березня 2018 року.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, ст. ст. 180 - 183, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 10-13, 141, 200, 206, 258-259, 263,-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: с. Пії, вул. 1-Травня, 13, Миронівського району, Київської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

3.Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

4.Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: с. Пії, вул. 1-Травня, 13, Миронівського району, Київської області, на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

7. Повний текст рішення виготовлено 11 липня 2018 року.

Суддя підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя А.С. Поліщук