Справа № 372/3080/17
Провадження № 2-231/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що 16 жовтня 2009 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, за час шлюбу між позивачем та ОСОБА_2 було укладено шлюбний договір від 07 грудня 2016 року, згідно з яким сторони домовились, що майно, набуте ними за час шлюбу не є спільною сумісною власністю. Також заробітна плата, отримана кожним з подружжя за місцем основної роботи та роботи за сумісництвом, премії, нагороди, отримані за особисті заслуги, будь-які інші доходи, отримані особисто кожним з подружжя (прибутки від підприємницької діяльності), вважаються особистою приватною власністю того з подружжя, хто їх отримує. Перебуваючи в шлюбі, позивачем за особисті кошти було побудовано садовий будинок з надвірними спорудами (гараж, всесезонна теплиця, літній басейн, майстерня) за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Перше Травня, Садове товариство «Лісник», вул. Лісна, садовий будинок 18, (загальна площа 263,20 кв.м., літній капітальний плавальний басейн на 15 куб., сарай майстерня з підвалом та скважиною питної води, каналізація з септиком, огорожа ділянки з воротами та каліткою). Власником земельної ділянки, на якому знаходиться садовий будинок, є ОСОБА_3, по завершенню будівельних робіт, будинок був зданий в експлуатацію та зареєстровано на ОСОБА_3. 11.07.2017 року за рішенням суду, шлюб між позивачем та ОСОБА_2 був розірваний, після розірвання шлюбу відповідач не визнає право позивача як власника на майно.

Тому, позивач просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на нерухоме майно: садовий будинок № 18, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Перше Травня, с/рада Першотравенська, Садове товариство «Лісник», по вулиці Лісна, реєстраційний номер майна: 38745957.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2017 року клопотання позивача про заміну неналежного відповідача задоволено, замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного ОСОБА_2 (03143, АДРЕСА_1), а ОСОБА_3 залучено в якості третьої особи. Також позивачем подавалось клопотання про забезпечення позову, яке було судом задоволено.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, зазначивши, що будівництво та спорудження спірного майна відбувалось за особисті кошти позивача, тому садовий будинок є його особистою власністю, з чим відповідач не погоджується.

Представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність, також вказала на те що позивачем пропущено строки позовної давності, тому просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки майно є власністю відповідача, що не спростовано жодними належними доказами.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки він не доведений належними та допустимим доказами та ґрунтується виключно не припущеннях.

В судовому засіданні, позивач ОСОБА_1, який був допитаний в якості свідка, зазначив, що вони з ОСОБА_2 проживали разом з серпня 2007 року в квартирі в м. Києві та в будинку № 20 Садовому товаристві «Лісник», в с. Перше Травня (разом із тещею). Між ними був укладений шлюбний договір. Вказав, що садиба складається з багатьох будинків, спочатку був один будинок, потім він добудував іншу частину будинку, а згодом окремо побудував спірний будинок для свого бізнесу, який планувати використовувати як будинок відпочинку для клієнтів. Будинок був оформлений на тещу, ОСОБА_3 та 01.02.2017 року вона подарувала будинок дочці ОСОБА_2 ОСОБА_1 зазначив, що з 2010 року він закінчив займатись підприємницькою діяльністю, здав в оренду салон та працював в КМДА. Також зазначив, що будував будинок виключно за свої власні кошти, оскільки займався бізнесом та мав достатні доходи, а його дружина працювала на нього. Теща взагалі не працювала та не приймала жодної участі у будівництві спірного будинку. Отримував від батька дружини кошти в сумі 40000 доларів.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що вони працювали на будівництві будинку № 18 в Садовому товаристві «Лісник», в с. Перше Травня. Позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_6 проживали ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач особисто сплачував їм кошти за виконану роботу.

Суд, вислухавши представників позивача та відвідача, третьої особи, позивача ОСОБА_1 в якості свідка, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 12 травня 2005 року ОСОБА_3 придбала земельну ділянку площею 590 квадратних метрів, розташовану на території Першотравенської сільської ради, Обухівського району, Київської області, надану для ведення садівництва, що підтверджується копією договору купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: Київська область, Обухівський район, сільська рада Першотравенська, садове товариство «Лісник» у 2009 році був побудований садовий будинок № 18, замовником будівництва виступає ОСОБА_3 Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 80781779 від 20.02.2017 року та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 22.12.2012 року право власності на садовий будинок за адресою: Київська область, Обухівський район, сільська рада Першотравенська, садове товариство «Лісник», будинок № 18, було зареєстроване на ОСОБА_3.

16 жовтня 2009 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був розірваний рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду.

07 грудня 2016 року, маючи намір врегулювати майнові права та обовязки подружжя, як в шлюбі так і на випадок розлучення, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюбний договір.

Судом, також встановлено, що 01 лютого 2017 року ОСОБА_3, користуючись своїми правами розпоряджатись на власний розсуд особистим майном, подарувала своїй онуці, ОСОБА_8, садовий будинок за адресою: Першотравенська сільська рада, садове товариство «Лісник», будинок під номером 18, Обухівського району, Київської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,0591 га, кадастровий номер :01:006:0006.

21 вересня 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, згідно з яким, ОСОБА_2 прийняла у дар належний дарувальнику на праві приватної власності садовий будинок № 18, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, Першотравенська сільська рада, садове товариство «Лісник».

Так, ОСОБА_2, володіє майном, садовий будинок з надвірними спорудами за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Перше Травня, Садове товариство «Лісник», вул. Лісна, садовий будинок 18, на підставі договору дарування від 21 вересня 2017 року.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що встановлюються засобами письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків (частина 1, 2). Докази враховуються судом лише за умови їхньої відповідності вимогам належності, допустимості, достатності і достовірності, і суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, що не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, що передбачено частиною 5 статті 81 ЦПК України.

За приписами статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною 1 статті 722 ЦК України передбачено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження того, що він є замовником будівництва садового будинку надав проект добудови житлового будинку в с. 1 Травня Обухівського району Київської області від 2011 року, однак суд не приймає до уваги, зазначений проект, так як він містить виправлення номеру садового будинку на номер 18.

Представником відповідача було надано суду копії документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію третьою особою ОСОБА_3 будинку № 18, в садовому товаристві «Лісник» Першотравенської сільської ради Обухівського району, зокрема такі документи: декларація про готовність обєкта до експлуатації від 03 травня 2012 року, звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта, технічний паспорт на садовий будинок індивідуального житлового фонду, відповідно до якого будинок № 18 побудований у 2009 році, а не в період з 2010 по 2012 роки, як зазначає позивач.

Таким чином, слід зробити висновок, що ОСОБА_3 набула у власність збудований будинок на підставі того, що саме вона була замовником будівництва та вводила в експлуатацію відповідний обєкт.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували скасування або визнання незаконними зазначених вище документів про прийняття в експлуатацію, оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на спірний садовий будинок, а відтак, зазначені документи є чинними.

Крім того, під час допиту позивача у якості свідка, він зазначив, що зичив кошти у батька відповідача, що свідчить про те, що коштів на будівництво будинку у нього не було достатньо, довідки про отримання пенсії, договір оренди та СПД не відповідають періодам будівництва будинку та не підтверджують тих доходів, про які позивач зазначав під час судового розгляду. Додані позивачем акти виконаних робіт та копії чеків на купівлю будівельних матеріалів також не підтверджують факту будівництва ним саме цього спірного будинку за власні кошти. Крім того, позивач, під час свого допиту, зазначив, що знав ще у 2012 році про факт реєстрації права власності на спірний будинок саме за тещею, однак не переймався через це, оскільки на той момент був у шлюбі із відповідачем.

Таким чином твердження позивача про те, що він здійснював будівництво спірного садового будинку, не відповідають дійсності та спростовуються зазначеними вище доказами.

Також суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підтвердження обставин перебування у трудових чи договірних відносинах з позивачем, оскільки показання цих свідків не підтверджуються наявними в матеріалах справи допустимими доказами, зокрема останні вказували, що позивач особисто сплачував їм кошти за виконану роботу, хоча сам ОСОБА_1 заявив, що гроші він сплачував будівельній організації, з якою був укладений договір.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, встановивши факт, що відповідач ОСОБА_2 отримала у власність садовий будинок 18 за адресою: Київська область, Обухівський район, Першотравенська сільська рада, садове товариство «Лісник» на підставі договору дарування від 21.09.2017 року, після розірвання шлюбу з позивачем, а першочерговим власником садового будинку була ОСОБА_3, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог, як необґрунтованих на вимогах закону та не доведених належними і допустимим доказами. Суд також акцентує увагу на той факт, що первісним власником майна був не відповідач (колишня дружина позивача), а саме її мам (третя особа), яка у шлюбних відносинах з позивачем не перебувала, тому посилання позивача на норми сімейного законодавства та шлюбний договір не знайшли свого обгрунтування під час судового розгляду.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності за заявами представників відповідача та третьої особи, хоча визнає, що такі строки позивачем пропущені, оскільки він знав про реєстрацію права власності на спірний будинок з 2012 року, а з позовом звернувся наприкінці 2017 року.

Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено, то, згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, сплачений судовий збір позивачеві не відшкодовується. Також мають бути скасовані заходи забезпечення позову.

Тому, керуючись статтями 12, 13, 81- 85, 259, 265, 355 ЦПК України, статтями 317, 319, 321, 717-720, 722 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (04210, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (03143, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), третя особа: ОСОБА_3 (03143, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2017 року, скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 06.07.2018 року.

Суддя В.Г.Болобан