Справа № 635/3631/18
Провадження № 2/635/2269/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря Токарук Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області, яким просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на будівлю, видане 14 серпня 1956 року Бабаївською селищною радою на ім'я ОСОБА_4 дійсно належить ОСОБА_4. Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/2 частину житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею 45,20 кв.м., допоміжною площею 25,30 кв.м., площею літніх приміщень 3,30 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: погрібом літ. «Г1», сараєм літ. «Г», вбиральнею літ. «У», огорожею №1-2, вигрібною ямою літ. «Я», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 був розташований житловий будинок літ. «А-1», який відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 14 серпня 1956 року, на підставі рішення виконкому Бабаївської селищної ради депутатів трудящих Харківського району протокол №9 від 14 серпня 1956 року, в цілому був зареєстрований за ОСОБА_4. В 1959 році зареєстрований житловий будинок літ. «А-1» ОСОБА_4 було знесено та збудовано новий житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею 45,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: погрібом літ. «Г1», сараєм літ. «Г», вбиральнею літ. «У», огорожею №1-2, вигрібною ямою літ. «Я». Будівництво житлового будинку літ. «Б-1» було дозволено рішенням виконкому Бабаївської селищної ради депутатів трудящих від 23 березня 1959 року та відповідною технічною документацією, але зареєструвати будинок, відповідно до діючого на той час законодавства ОСОБА_4 не встиг.

З 1930 року ОСОБА_4 знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер. Після смерті останнього залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею 25,20 кв.м. з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_7, яка була зареєстрована та мешкала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За життя ОСОБА_7 склала заповіт, в якому все своє майно заповіла своєму онуку ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 померла, спадкоємцем після її смерті став онук ОСОБА_6, який спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований, мешкав разом із спадкодавицею та здійснював догляд за нею. В 2012 році ОСОБА_6 здійснив будівництво прибудови літ. «б-2» з тамбуром літ. «б» до житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею 45,20 кв.м. з господарчими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Але прийняти її до експлуатації відповідно до чинного законодавства не встиг.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, спадкоємцями на залишену після смерті останнього спадщину стали його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2. У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, але отримали відмову в оформленні своїх спадкових прав, оскільки не оформлено державну реєстрацію спадкового будинку, в зв'язку з чим ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до суду.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 04 червня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та витребувано докази по справі.

19 червня 2018 року через канцелярію Харківського районного суду Харківської області представником ОСОБА_1 - ОСОБА_8, долучено до матеріалів справи витребувані ухвалою суду відомості з Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області.

04 липня 2018 року на підставі ч. ч.1,4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані судом без його проголошення за неявкою усіх учасників справи.

Позивач ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, її представник ОСОБА_8 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представник відповідача Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 25 жовтня 1966 року Бабаївською селищною радою Харківського району ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_6, батьками останнього зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4, виданого Харківським районним бюро РАЦС 01 червня 1966 року дідусь ОСОБА_6 - ОСОБА_4 з 1930 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7.

За життя ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 14 серпня 1956 року на підставі рішення виконкому Бабаївської селищної ради депутатів трудящих Харківського району протокол №9 від 14 серпня 1956 року, належало нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №1684, виданою 19 січня 2018 року. З цієї ж довідки вбачається, що зареєстрований за ОСОБА_4 житловий будинок літ. «А-1» знесено та збудовано новий житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 73,80 кв.м., житловою - 45,20 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами. Житловий будинок літ. «Б-1» збудовано згідно рішення виконкому Бабаївської селищної ради депутатів трудящих від 23 березня 1959 року та відповідною технічною документацією, але до експлуатації даний житловий будинок не прийнято та не оформлено. Самочинно збудовано прибудову «б2» та тамбур «Б», загальною площею 9,10 кв.м. Колищня адреса розташування житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим 11 лютого 1972 року Бабаївською селищною радою Харківського району.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у виді житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 73,80 кв.м., житловою - 45,20 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_7, яка була зареєстрована та мешкала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

13 березня 2000 року ОСОБА_7 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області Орєховою Л.В. та зареєстровано в реєстрі за №33, відповідно до якого ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла онукові ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6, виданим Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 09 вересня 2001 року.

Згідно інформаційної довідки №695/02-14 наданої 05 червня 2018 року завідувачем другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Радіоновою Т.І., відповідно даних Спадкового реєстру інформація про наявність спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 відсутня.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки №357, виданої 26 лютого 2018 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області ОСОБА_6 дійсно був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 21 серпня 1981 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 спадщину після смерті бабусі ОСОБА_7 в установленому законом порядку прийняв, оскільки проживав зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7, виданого Бабаївською селищною радою 06 серпня 2001 року ОСОБА_6 з 06 серпня 2001 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8, виданого 15 лютого 2002 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9, виданого 05 грудня 2017 року виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області.

Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є дружина померлого ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2

Згідно інформаційної довідки №695/02-14 наданої 05 червня 2018 року завідувачем другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Радіоновою Т.І., після смерті ОСОБА_6, який на день смерті постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1, в шестимісячний строк звернулися його спадкоємці, зокрема син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_1. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано.02 червня 2018 року ОСОБА_1 було подано заяву до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1. З наданих заявником документів було встановлено, що за вказаною адресою житловий будинок літ. «А-І», право власності на який було зареєстровано в цілому за ОСОБА_4 - дідом спадкодавця, було знесено та побудовано новий житловий будинок літ. «Б-1». До експлуатації новий житловий будинок не був прийнятий та право власності на нього оформлено не було. В зв'язку з зазначеним, у видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_1 було відмовлено, про що державним нотаріусом Радіоновою Т.І. 02 червня 2018 року була винесена відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Суд зазначає, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2014 року, житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, збудовані до 05 серпня 1992 року, не відносяться до категорії самочинних.

Згідно п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року, № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

У відповідності до законодавства, яке регулювало виникнення права власності спадкодавиці у ОСОБА_7 спірний житловий будинок не підлягав державній реєстрації.

Таким чином, приймаючи до уваги, нотаріальну відмову позивачу, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, враховуючи, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 інші спадкоємці не звертались, протягом встановленого шестимісячного строку не заявила про відмову від неї, суд приходить до висновку про достатність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спірне майно у судовому порядку.

Щодо вимоги позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд зазначає наступне.

Відповідно дост.293 ЦПК України, п.п.4,12Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

По справі встановлено, що 14 серпня 1956 року на підставі рішення виконавчого комітету Бабаївської селищної ради депутатів трудящих від 13 серпня 1956 року, протокол №9, виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право особистої власності на будівлю, яке посвідчує, що ціле домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 належить останньому на праві особистої власності.

Разом із тим, названий правовстановлюючий документ містить помилку в написанні прізвища особи на ім'я якої видано вказаний документ, зокрема замість вірного прізвище «Камишан» в свідоцтві зазначено «Комишан», що є перешкодою для оформлення позивачами своїх спадкових прав.

Судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваних документів у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 14 серпня 1956 року виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області саме ОСОБА_4, знайшли своє підтвердження відповідно до наявних у справі письмових доказів, зокрема свідоцтві про смерть ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 серії НОМЕР_5, виданого 11 лютого 1972 року Бабаївською селищною радою Харківського району. Доказів, які б спростовували вищевикладене в ході судового розгляду справи суду не надано.

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_4 має для позивачів юридичне значення, оскільки необхідно для отримання спадщини після смерті ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що вимога позивачів про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та також підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12,81,141,258,259,265,315,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на будівлю, видане 14 серпня 1956 року Бабаївською селищною радою на ім'я ОСОБА_4 дійсно належить ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею 45,20 кв.м., допоміжною площею 25,30 кв.м., площею літніх приміщень 3,30 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: погрібом літ. «Г1», сараєм літ. «Г», вбиральнею літ. «У», огорожею №1-2, вигрібною ямою літ. «Я», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею 45,20 кв.м., допоміжною площею 25,30 кв.м., площею літніх приміщень 3,30 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: погрібом літ. «Г1», сараєм літ. «Г», вбиральнею літ. «У», огорожею №1-2, вигрібною ямою літ. «Я», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач - Бабаївська селищна рада Харківського району Харківської області, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, смт Бабаї, площа Михайлівська,2.

Повний текст рішення складено 09 липня 2018 року.

Суддя О.В. Назаренко

.