Справа № 212/4661/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Пустовіта О.Г.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретаря судового засідання - Конограй В.В.,

за участі:

представника заявника ОСОБА_3,

опікуна ОСОБА_4,

недієздатної ОСОБА_5,

лікаря психіатра ОСОБА_6,

прокурора Бордюг О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою виконуючого обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_7 про госпіталізацію громадянина, визнаного у встановленому законом порядку недієздатним, у психіатричний стаціонар, -,

ВСТАНОВИВ

Виконуючий обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянки ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід 2 групи по психічному захворюванню безстроково з 2012 року, з діагнозом: помірно органічний розлад особистості в наслідок енцефалопатії складного ґенезу, депресивний синдром з приходящими психотичними розладами. Рішенням Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу від 16.02.2015 року ОСОБА_5 визнана недієздатною їй призначено опікуна сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1989 року. ОСОБА_5 неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в КЗ»КПНД» ДОР». Останнє стаціонарне лікування в КПНД з 27.12.2017 року по 193.01.2018 року . 23.06.2018 року рішенням виконкому Центрально - міської районної у місті ради надана згода на госпіталізацію ОСОБА_5 03 липня 2018 року ОСОБА_5 була оглянута лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що остання потребує лікування лише в умовах стаціонару, оскільки ОСОБА_5 з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати ОСОБА_5 до психіатричного стаціонару без її згоди.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3., підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві.

Опікун ОСОБА_4 у судовому засіданні просив госпіталізувати його матір ОСОБА_5 до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Пояснив, що через загострення хвороби його матір не спить, втратила життєвий сенс, погрожує щось із собою зробити.

Лікар-психіатр ОСОБА_6 пояснила суду, що вона є лікарем-психіатром, недієздатна ОСОБА_5 перебуває у неї під наглядом, зазначила, що остання потребує лікування лише в умовах стаціонару, оскільки через загострення психічного захворювання може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю.

Недієздатна ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації до психіатричного закладу для проходження лікування.

Прокурор Бордюг О.В. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати ОСОБА_5 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, народилась 13 жовтня 1961 року, що підтверджується паспортом громадянина України.

Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року, ОСОБА_5 визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуном останньої ОСОБА_4.

14 червня 2018 року опікун ОСОБА_5 - ОСОБА_4 звернувся до КЗ «КПНД» ДОР» із заявою в якій просив госпіталізувати свою матір ОСОБА_5 до психіатричного закладу, для проходження лікування у звязку із тим, що її психічний стан погіршився, порушився сон, знизився фон настрію, втратила інтерес до життя, погрожує щось з собою зробити.

Згідно висновку ЛКК за № 393 від 03.07.2018 року комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула ОСОБА_5 та дійшла до висновку, що остання страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: помірно органічний розлад особистості внаслідок енцефалопатії, складного ґенезу, депресивного синдрому з приходящими психотичними розладами. Зовнішнє емоційно лабільна, роздратована, фон настрою знижений, мислення торпедне, висловлює думки покінчити з собою, пам'ять , інтелект знижений, критика до захворювання, власного стану та поведінки відсутня, в звязку з чим потребує лікування лише в умовах стаціонару.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_5 страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун ОСОБА_5 ОСОБА_4., просив госпіталізувати останню до психіатричного закладу, для проходження лікування, враховуючи те, що ОСОБА_5 внаслідок погіршення її психічного стану може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 23, 76-83, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 341, 342,430 ЦПК України, ст.ст.13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву виконуючого обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_7 про госпіталізацію громадянина, визнаного у встановленому законом порядку недієздатним, у психіатричний стаціонар - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4 до психіатричного закладу - Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. ОСОБА_8 Дніпропетровської області.

Суддя: О.Г.Пустовіт

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2