Справа № 569/9262/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.

при секретарі Левчук Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з ОСОБА_2, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу спільних дітей, яких просить суд залишити проживати з нею.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого у відділі реєстрації актів громадянського стану м.рівне, 23 квітня 1999 року, серії НОМЕР_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (після заключення шлюбу прізвище ОСОБА_1) зареєстрували шлюб 23 квітня 1999 року, актовий запис № 289.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Оскільки із відзиву вбачається, що відповідач вказує, що між ними спору немає, тому суд вважає, що доцільно залишити неповнолітню доньку з матір'ю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 23 квітня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №289 - розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_4 залишити проживати з її матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання 33000, АДРЕСА_1., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Суддя: С.П. Харечко