У Х В А Л А

02 липня 2018 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 липняв Д.В., ознайомившись в м.Маріуполі із позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом, в якому просила розірвати її шлюб із відповідачем.

Одночасно із позовом ОСОБА_2 надала суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначила, що працює на низькооплачуваній роботі, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому з урахуванням її майнового стану просила звільнити її від сплати судового збору при зверненні до суду.

Ознайомившись із цим клопотанням, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню, а тому позов підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" (далі Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Стаття 5 цього Закону передбачає перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, до якого позивач не належить.

Підстави для звільнення від сплати судового збору визначені ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до положень цих статей, суд може звільнити від сплати судового збору особу, враховуючи її майновий стан.

Як зазначено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У підтвердження свого матеріального стану ОСОБА_2 надано до суду довідку про доходи від 06.12.2017 року № 010569/СФ, видану ТОВ «Сільпо-Фуд», з якої вбачається, що дохід позивача за період з червня 2017 року по листопад 2017 року склав 29541,65 грн.

При цьому суд звертає увагу на той факт, що із позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_2 звернулась до суду у червні 2018 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня складає 1762 гривень.

Таким чином, ОСОБА_2 отримує заробітну плату, розмір якої не є мінімальним.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, вважаю, що ОСОБА_2 не представлено достатніх доказів у підтвердження майнового стану, що унеможливлює оплату судового збору.

У відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн.).

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду із таким позовом складає 704,80 грн.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позов не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, то він підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 133, 177, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1