ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1372/18
Провадження №2/477/692/18
УХВАЛА

26 червня 2018 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Р.В. Козаченко, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_2, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 32738816 від 06 грудня 2016 року земельної ділянки, загальною площею 0,16 га, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 233, розташованої в с. Мішково-Погорілове по вул. Рибна, 6 Вітовського району Миколаївської області, здійсненої державним реєстратором Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_2 та запис про державну реєстрацію № 17836563 від 30 листопада 2017 року речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:026:00146 с. Мішково-Погорілове по вул. Рибна, 6 Вітовського району Миколаївської області за ОСОБА_3

Посилалася на те, що державний реєстратор протиправно вчинила реєстрацію право власності вищевказаної земельної ділянки за ОСОБА_3, оскільки вказана земельна ділянка перетинає (накладається) на вже зареєстровану земельну ділянку, що належить їй.

В той же час перевіркою позову встановлено наступне.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Правові відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.6 Закону Украни Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснюють державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори), які є суб'єктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернулась до місцевого загального суду для вирішення в порядку цивільного судочинства позову про скасування реєстрації майнового права. При цьому, предмет спору стосовно майна або майнових прав відсутній, тобто заявлена вимога щодо реєстраційної дії є основною, а не похідною від спору стосовно такого майна або майнових справ.

У відповідності до пункту 7 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», державна реєстрація є одним із способів впливу держави на формування та розвиток публічно-правових відносин.

Як роз'яснено у пункті 8 даної Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду, відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону Украни Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону, державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону, дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зі змісту ст. 2 КАС України, слідує, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, положеннями ч. 1 ст 19 КАС України законодавець чітко визначив юрисдикцію загальних судів за предметним складом спірних правовідносин, зокрема те, що вимоги стосовно реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, можуть бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства за умови, якщо такі вимоги є похідними від основної вимоги щодо спору стосовно такого майна або майнових прав. Отже, при відсутності спору щодо майна або майнових прав самостійна вимога стосовно реєстраційних дій не може бути розглянута судом у порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивач просить суд захистити його порушене право шляхом скасування рішення державного реєстратора, тобто в даному випадку спірні правовідносини виникли виключно щодо реєстраційних дій та відповідна вимога в позовній заяві є основною, а не похідною від спору щодо такого права або майнових прав, то фактично за змістом позовних вимог подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не заявлялись вимоги приватно-правового характеру, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, у даній справі дослідженню будуть підлягати виключно владні, управлінські рішення та дії щодо державної реєстрації права власності, вчинені відповідачем державним реєстратором як суб'єктом владних повноважень, а тому даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Той факт, що з даним позовом ОСОБА_1 вже зверталася до Миколаївського окружного адміністративного суду, де їй було відмовлено у відкритті провадження, не скасовує обґрунтування викладеного в даній ухвалі, оскільки ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року нею не була оскаржена і законність повернення їй позову не перевірена в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статей 19, 20 КАС України розгляд вказаної категорії справ віднесено до юрисдикції Миколаївського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 186, 258, 262 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_2, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування рішень.

Роз'яснити позивачці її право на звернення до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня одержання позивачем її копії.

Суддя Р.В.Козаченко