233 Справа №234/296/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря Мішиної А.А., розглянувши у судовому засіданні в м. Костянтинівці заяву ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2) про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця в порядку ст.447 ЦПК України та про скасування постанов державного виконавця, стягувач ОСОБА_3, заінтересована особа державний виконавець Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2018 р. задоволено частково скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця в порядку ст.447 ЦПК України та про скасування постанов державного виконавця. Визнано неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 в частині не надіслання боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії постанови про відкриття виконавчого провадження за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 17.10.2005 р. по цивільній справі №2-3058/2005. Відмовлено в задоволенні вимог в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення аліментів, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення аліментів від 01.12.2017 р. та про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2017р. у виконавчому провадженні №55139749 за підписом державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4.

Ухвала суду набрала законної сили 15.06.2018 р.

26.06.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу, пославшись на таке:

03.01.2018 р. ним було подано до Краматорського міського суду Донецької області скаргу від 02.01.2018 р. на дії державного виконавця. До скарги також додавався договір про надання правової допомоги, за яким сплачувалося 100,00 грн. за годину роботи адвоката. За актом виконаних робіт було сплачено 7000,00 грн. та видана відповідна квитанція.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.01.2018 р. скаргу було передано до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2018 р. було розглянуто скаргу, але залишилося невирішеним питання щодо розподілу судових витрат.

Вирішуючи порушене за заявою ОСОБА_1 питання, суд дістає таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1). До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3).

ОСОБА_1 вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу ані при поданні скарги, ані під час її розгляду не заявлялися.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено (п.41).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, жодних доказів на підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу станом на день ухвалення судового рішення від 30.05.2018 р., матеріали справи не містили, а заявником лише до заяви від 26.06.2018 р. були надані відповідні документи (договір про надання правової допомоги від 15.12.2017 р., акт приймання виконаних робіт та квитанція від 16.12.2017 р.).

За наведених обставин суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення відсутні.

Тож у прийнятті додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.270 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця в порядку ст.447 ЦПК України та про скасування постанов державного виконавця, стягувач ОСОБА_3, заінтересована особа державний виконавець Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя