Справа № 452/2666/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/912/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

в вересні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися в суд із позов до ОСОБА_7 та ОСОБА_12 про відшкодування майнової в розмірі 8 929,97 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., завданої затопленням квартири.

В обґрунтування позову посилалися на те, що їм, як позивачам, на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1. 2 серпня 2015 року до позивача ОСОБА_3 підійшла ОСОБА_2 разом із майстром по ремонту водопровідно-каналізаційних мереж ОСОБА_13 та повідомила, що має намір замінити каналізаційні труби, а майстер повідомив, що для цього необхідно зняти бойлер та унітаз, на що він, відмовився, посилаючись на те, що тільки два роки тому назад робив ремонт у квартирі. 2 серпня 2015 року ОСОБА_2 зателефонувала до ОСОБА_4 з цього ж приводу, однак та відповіла, що перебуває на лікуванні у с. Солотвино Закарпатської області та просила почекати один місяць, а тоді вже разом поміняти каналізаційні труби. 3 серпня 2015 року ОСОБА_2 знову зателефонувала до ОСОБА_4 з приводу заміни каналізаційних труб, на що ОСОБА_4 відповіла, щоб роботи не проводили до 6 серпня 2015, поки вона не приїде з курорту. 6 серпня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зайшовши у квартиру, виявили, що приміщення коридору та туалету залиті каналізаційними нечистотами, після чого була викликана депутатська комісія, яка встановила, що нечистоти потрапили з унітазу через непрохідність каналізаційної труби, а також те, що сусіди з третього та четвертого поверхів замінили у відсутності позивачів у стояку каналізаційну трубу з металевої на пластикову і внаслідок такої заміни сталася непрохідність коліна, із-за чого відбулося затоплення нечистотами їхньої квартири. Цього ж дня, після огляду комісією квартири, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали прибирати у квартирі, підвали, чистити криницю від нечистот, жоден із відповідачів, не зважаючи на своє халатне відношення, не допомогли їм прибирати. Через затоплення квартири їм, була завдана матеріальна шкода, а саме: у вбиральні на стіні відстали шпалери, у дверному прорізі між вбиральнею та коридором розбухла дверна коробка, у коридорі, по обидві, сторони викривилася вагонка, після затоплення також була пошкоджена підлога, яку вони були змушені демонтувати, дошки на підлозі та утеплювач керамзит стали непридатними, а також пошкоджена килимова доріжка. Вартість відновлювального ремонту, необхідного для ліквідування наслідків залиття квартири, згідно висновку експерта від 18 серпня 2015 року, становить 5 825,00 грн. Крім цього, ними, позивачами, понесені непередбачувані витрати, зокрема, на проїзд до м. Львова для укладення договору із експертом, послуги експерта, вартість килимової доріжки та лінолеуму і тому майнова шкода складає всього в розмірі 8 929,97 грн. Також їм, позивачам, заподіяно моральну шкоду, яка проявилася у перенесенні стресу, втраті спокою, оскільки вони постійно переживали з приводу заподіяної шкоди, прибирання нечистот вважають принизливим та неприпустимим, оскільки у цей день було сонячно, температура повітря сягала понад 30 градусів за Цельсієм, відповідно нечистоти нагрівалися та випаровувалися. Крім дискомфорту, створеного залиттям, вони потерпали від випарів каналізації, якими дихали, які складають небезпеку не тільки для здоров'я, а й для життя, оскільки суміш токсичних газів метану, сірководню, діоксину вуглецю та аміаку в невеликих кількостях здатні викликати отруєння, внаслідок його інтоксикації, а при досягненні високої концентрації можуть привести до летального результату. ОСОБА_3 є пенсіонером, особою похилого віку, ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, хворіє бронхіальною астмою, через затоплення у неї значно погіршився стан здоров'я, у неї почастішали приступи задухи. Враховуючи наведене просили відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 солідарно у користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за заподіяння майнової шкоди 5 497,90 грн. та судові витрати в розмірі 5 388,50 грн., всього 10 886 (десять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп.

У решті частині позову про відшкодування майнової шкоди в розмірі 327,10 грн., та у позові до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Стягнуто із ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 солідарно за спричинення моральної шкоди у користь ОСОБА_3 1 000 (одну тисячу) грн., у користь ОСОБА_4 1 500 (одну тисячу п'ятсот) грн.

У решті частині позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7 500,00 грн. відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Дане рішення оскаржила відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та прийнятим з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зокрема зазначає, що достовірно встановлено факт заміни старої труби на нову, а відтак встановлено, що залиття могла статись внаслідок заміни труб на пластикові. Крім того зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази фактів порушень чи санітарно-технічних правил, чи правил експлуатації будинку,чи то взаємозв'язку із залиттям. Враховуючи наведене просить скасувати рішення та прийняти нову постанову,якою задоволенні позовних вимог відмовити.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 «Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу».

Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_14 5497 грн. 90 коп. матеріальної шкоди та моральної шкоди на користь ОСОБА_3 1000 грн., ОСОБА_4 1500 грн., суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій, вчинених відповідачами, позивачам було завдано матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає стягненню з врахуванням характеру вчиненого діяння відповідачами, яке характеризується необережною формою вини, глибини фізичних та душевних страждань позивачів, а також вимог розумності та справедливості. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено у зв'язку із їх недоведеністю.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції із врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_3 та члени його сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 6, 24-25, 26, 28, 29).

Як вбачається, із свідоцтва про право власності, вбачається, що квартира НОМЕР_2 цьому ж будинку належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та членам його сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (а. с. 98).

Договором купівлі-продажу, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно підтверджується те, що квартира НОМЕР_1 на четвертому поверсі вказаного будинку належить ОСОБА_12 ( а.с. 93, 94, 95).

Згідно ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди, зокрема, правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до положень статтей 382 та 383 ЦК встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування , опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовану у житловому будинку.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі надані йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно- технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За правилами ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Із акта обстеження квартири АДРЕСА_3 в м Рудки від 6 серпня 2015 року вбачається, що комісія у складі голови депутатської комісії з питань ЖКГ, комунальної власності, благоустрою, охорони навколишнього середовища, архітектури і будівництва ОСОБА_18, депутатів Рудківської міської ради ОСОБА_19, ОСОБА_20 провела обстеження та перевірку фактів, викладених у скарзі ОСОБА_4 і встановила, що під час обстеження у квартирі ОСОБА_4 в приміщенні туалету та в частині коридору виявлено нечистоти, які потрапили з унітазу через непрохідність каналізаційної труби та коліна. У підвальному приміщенні під квартирою ОСОБА_4 витікають нечистоти. За твердженням ОСОБА_4 сусіди, які користуються спільним каналізаційним стояком, проводили заміну частини стояка на 4-му та 3-му поверхах у період їх відсутності вдома (а. с. 7).

Свідок ОСОБА_18 будучи допитаним в суді першої інстанції пояснив, що 6 серпня 2015 року о 16 год. відбувалося засідання сесії Рудківської міської ради і секретар оголосила, що є звернення ОСОБА_4 про те, що по АДРЕСА_11 відбулося затоплення квартири, після чого вийшла комісія і встановила факт залиття. У коридорі відчувався запах каналізації та було зафіксовано, що із каналізації всі нечистоти вилилися через унітаз в квартиру. Власник квартири пояснила, що вище по стояку відбулася заміна труби.

Актом обстеження квартир АДРЕСА_6 встановлено, що у вказаних квартирах була проведена заміна каналізаційної труби із металевої на пластикову (а. с. 8).

Із висновку № 202/16 судової будівельно-технічної експертизи від 11 серпня 2017 року вбачається, що можливою причиною залиття (затоплення) приміщень квартири АДРЕСА_7 являється відсутність пропускної здатності каналізаційної системи нижче рівня під'єднання сантехнічних приладів у квартирі НОМЕР_3 цього багатоквартирного п'ятиповерхового будинку. У результаті заміни у квартирах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_8 каналізаційних металевих труб на пластикові, можливе залиття (затоплення) приміщень квартири НОМЕР_3 у цьому багатоквартирному п'ятиповерховому будинку. Ймовірним механізмом залиття квартири АДРЕСА_4 є підвищення рівня та продуктів водовідведення у системі водовідведення будинку, тобто у каналізаційному стояку через втрату пропускної здатності каналізаційною системою нижче рівня під'єднання сантехнічних приладів у квартирі НОМЕР_3 цього багатоквартирного п'ятиповерхового будинку (а.с. 131-140).

Відтак, залиття квартири позивачів відбулося унаслідок заміни у квартирах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_9 каналізаційних металевих труб на пластикові, яка була проведена самочинно, без узгодження із іншими власниками квартир, які під»єднані до спільної каналізаційної труби, тобто майну позивачів заподіяна майнова шкода унаслідок порушення відповідачами вимог статтей 382 та 383 ЦК України.

Відповідачами не подано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на спростування факту заподіяння з їхньої вини шкоди, що відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України було б підставою для звільнення від відшкодування завданої шкоди.

Однак, такі дії вчинено не всіма співвласниками власниками квартири НОМЕР_2 у вказаному будинку, оскільки сторонами визнано, що ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 участі у проведенні цих робіт не приймали і тому відсутні підстави для покладення на них обов'язку щодо відшкодування позивачам майнової шкоди.

Згідно висновку № 14/08-15а експертного будівельно-технічного дослідження, таблиці № 1, додатку № 2 до нього, складеного 18 серпня 2015 року, вартість відновлювального ремонту, необхідного для ліквідування наслідків залиття приміщення квартири АДРЕСА_10 становить 5 825,00 грн. (а. с. 9-13).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з позову необхідно виключити вимогу про відшкодування витрат на купівлю покриття для підлоги (лінолеуму), оскільки зазначеним висновком експертного дослідження не передбачено встановлення такого покриття.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої прийшов до вірного висновку, що з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 необхідно солідарно стягнути у користь позивачів 5 497,90 грн. за заподіяння майнової шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що зазначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Моральна шкода, завдана позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 полягає у тому, що внаслідок залиття їхньої квартири вони пережили стрес, був порушений їхній звичний спосіб життя, відновлення квартири потребувало значних фізичних зусиль та матеріальних витрат, прибирання нечистот негативно впливало на їх стан здоров`я.

ОСОБА_3 є пенсіонером, особою похилого віку.

Позивач ОСОБА_4 хворіє бронхіальною астмою, є інвалідом другої групи загального захворювання (а.с. 27).

Враховуючи наведене колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції вірно визначив розмір майнової та моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

аапеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.06.2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: С.М. Бойко

Стельмах Ганни Петрівни1