Справа № 2-11/11
Провадження № 2-др/761/16/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення

02 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши в місті Києві в приміщенні суду спільну заяву ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за скаргою представника ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, заінтересована особа: начальник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішко Олександр Олександрович, головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Гречух Олег Ярославович, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Рибчинський Олександр Володимирович, начальник відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдан Ігорович про визнання дій державних виконавців протиправними та зобов»язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

25 травня 2018 року Шевченківським районним судом м.Києва було винесено ухвалу, якою вимоги вказаної скарги було залишено без задоволення.

В червні 2018 року заявник та її представник подали до суду спільну заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просили розглянути питання про ухвалення додаткового рішення та задовольнити вимоги скарги:

- як от «визнати …. доручення від 08.09.2015 року без номеру начальника відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Хорішко О.О., в частині щодо виконання виконавчого провадження №48382123, - неправомірним»;

- визнати неправомірним сукупність дій начальника відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Хорішко О.О., головного державного виконавця Гречух О.Я. і спеціаліста Рибчинського О.В. відділу ДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві, які мали місце 08.09.2015 року під час виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 10.07.2015 року, виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва від 24.07.2015 року за №2-11/11;

- визнати неправомірним дії головного спеціаліста відділу ДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві Рибчинського О.В. із утримання та отримання виконавчого провадження №48382123 у відсутність у нього до 07.10.2015 року повноважень державного виконавця у зв»язку з порушенням передачі виконавчого провадження в межах одного органу ДВС та вимог ч.7 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження».

Заява вмотивована тим, що суд при винесенні ухвали по суті скарги суд не врахував змісту вимог усієї скарги та не вирішив їх у вищевказаній частині, оскільки у резолютивній частині ухвали суддя не вказав про відмову у вирішенні кожної з вимог. Зокрема, суд не розглянув частину скарги щодо рішення (доручення) від 08.09.2015 року керівника Хорішко О.О., Рибчинський О.В. не був державним виконавцем з 08.09.2015 року по 06.10.2015 року, а тому оскаржувані його дії як спеціаліста суд не вирішив. Також, судом не було вирішено вимоги про визнання доручення від 08.09.2015 року Хорішко О.О. неправомірними, оскільки суд не зазначив, що саме ці вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, оскільки суд не розглянув вимоги скарги щодо рішення керівника органу державної влади Хорішко О.О. і щодо дій спеціаліста, тому необхідно ухвалити додаткове рішення.

З врахуванням призначення розгляду заяви про винесення додаткового рішення до розгляду без виклику сторін згідно ухвали від 19.06.2018 року у відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст.270 ЦПК України, суд проводить розгляд вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи із наявними у ній скаргами та судовим рішенням, а також наведені скаржником та її представником доводами у заяві від 18.06.2018 року суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для ухвалення додаткового рішення про задоволення заяви по суті з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення; 2) суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, скаржник та її представник обґрунтовують необхідність її задоволення з посиланням на вимоги п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, оскільки стосовно зазначених у заяві вимог, з приводу яких вони подавали докази і давали пояснення, судом ухвалено рішення не було.

Між тим, суд не знаходить підстав для задоволення такої заяви з огляду на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25.05.2018 року у даній справі було вирішено усі вимоги скаржника та її представника та судом у мотивувальній частині ухвали дана оцінка всім доводам та доказам, які надавали учасники, наслідком чого було залишення скарги без задоволення в повному обсязі по усім заявленим вимогам.

Зокрема, судом було надано оцінку доводам скаржника та її представника в суді і зазначено про висновок про правомірність дій посадових осіб відділу ДВС у оформлення та видачі доручення від 08.09.2015 року і відсутність порушень прав скаржника його видачею або ж вчинення інших дій державних виконавців чи спеціалістів, які оскаржуються у цій справі.

З огляду на викладене, вимоги згідно заяви про винесення додаткового рішення задоволенню не підлягають, оскільки вже вирішені під час розгляду скарги судом по суті, а тому повторного вирішення при розгляді вказаної заяви не потребують.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні спільної заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі №2-11/11 (провадження №4-с/761/4/2018), оскільки вказана заява не вказує на наявність підстав для винесення додаткового рішення в розумінні ст.270 ЦПК України.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст.259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні спільної заяви від 18.06.2018 року ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі №2-11/11 (провадження №4-с/761/4/2018).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст ухвали виготовлено 02 липня 2018 року