Провадження №: 2/752/682/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Мороз О.С.

за участю представника відповідача Дикої Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Представництва «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ», третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТДВ «Експрес Страхування» про відшкодування шкоди. Завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів,-

В С Т А Н О В И В:

у грудня 2016 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Представництва «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ», треті особи: ОСОБА_5, ТДВ «Експрес Страхування» про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 70678,79 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., витрати щодо надання юридичних послуг у розмірі 3480 грн. та судовий збір у розмірі 2084,79 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 19.05.2016 року о 17.30 год. в смт. Куликівка на перехресті вул. Миру та вул. Горького, ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Skoda Fabia». д.н.з. НОМЕР_1, не вибрала безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Куликівського районного суду від 25.05.2016 року по справі №737/421/16-п, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Власником автомобіля НОМЕР_2, є ОСОБА_6, який належить йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.04.2013 року, але під час ДТП транспортним засобом керував ОСОБА_2, який має право представляти інтереси на підставі довіреності НВТ 262738. Власником автомобіля НОМЕР_3, є Представництво «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ», згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 27.07.2014 року. На час дорожньо-транспортної пригоди за кермом транспортного засобу перебувала ОСОБА_5, яка перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Цивільно-правова відповідальність Представництва «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» застрахована в ТДВ «Експрес Страхування», поліс АІ/7390481 від 16.12.2015 року. Згідно звіту №4.16.158 від 21.06.2016 року про оцінку транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_4, вартість відновлювального ремонту складає 113182, 55 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 42503,76 грн. Позивач звернувся до ТДВ «Експрес Страхування», яким було прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування у сумі 42503,76 грн. Зазначив, що внаслідок дій третьої особи йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в порушенні його права власності, хвилювання про відновлення свого транспортного засобу тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, а через неможливість вільно користуватись своїм транспортним засобом , він був змушений змінити свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, для визначення розміру вартості відновлювальних робіт, що спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання. Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну йому внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді в розмірі 70678,79 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., судові витрати щодо надання юридичних послуг у розмірі 3480 грн., судовий збір у розмірі 2084 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач не є власником пошкодженого транспортного засобу, а тому не має права звертатись з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Також зазначив, що не погоджується з вартістю відновлювального ремонту автомобіля, оскільки наданий звіт не відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, а саме - звіт не містить даних про експерта, відсутній розрахунок зменшення вартості автомобіля НОМЕР_2, за рахунок пошкоджень, а представник відповідача не запрошувався на огляд транспортного засобу з метою фіксації пошкоджень, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Зазначив, що звіт, наданий позивачем, містить інформацію про те, що при огляді транспортного засобу виявлено сліди минулих пошкоджень, однак в протоколі огляду транспортного засобу ці пошкодження не ідентифіковані. Додатково повідомив суду, що відповідач Представництво «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» не є самостійною юридичною особою, а тому не може мати статусу відповідача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ТДВ «Експрес Страхування» явку свого представника в судове засідання не забезпечило, направило на адресу суду пояснення, в яких просило провести розгляд справи за відсутності свого представника.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує, просила розгляд справи провести за її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19.05.2016 року о 17.30 год. в смт. Куликівка на перехресті вул. Миру та вул. Горького, мала місце дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено автомобіль НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_2, належний на парві власності ОСОБА_6 (а.с. 17).

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_5, водія автомобіля НОМЕР_3, останню також визнано винною у її вчиненні постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 25.05.2016 року (а.с.13).

Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7390481 від 16.12.2015 року було забезпечено транспортний засіб «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1, зі страховим лімітом за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000,00 грн. (а.с. 15).

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 долучив Звіт №4.16.152 про оцінку КТЗ Opel Vivaro держномер НОМЕР_2, складений 21.06.2016 року, з визначення ринкової вартості транспортного засобу на момент ДТП, вартості відновлювального ремонту транспортного засобу із зазначенням включенням або не включенням в розраховану суму податку на додану вартість, коефіцієнту фізичного зносу складників, вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників (а.с.21-29).

Відповідно до якого, ринкова вартість пошкодженого КТЗ «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_4, на момент ДТП складає 182925,21 грн., вартість відновлювального ремонту, КТЗ «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_4, без урахування включення суми податку на додану вартість складає 113182,55 грн., коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого КТЗ «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_4, складає 0,7, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 42503,76 грн.

26.08.2016 року ТДВ «Експрес Страхування» позивачу було надіслано повідомлення №3219 щодо прийняття рішення про виплату йому страхового відшкодування за полісом страхування №АІ/7390481 у розмірі 42503,76 грн. (а.с.19).

09.09.2016 року ТДВ «Експрес Страхування» ОСОБА_2 було направлено листа, яким було повідомлено про перерахунок йому 26.08.2016 року страхового відшкодування та надано копію страхового акту №4.16.158-1 та копію звіту №4.16.158 від 21.06.2016 року (а.с. 18).

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 цього ж Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу.

Виходячи з аналізу наведених норм вбачається, що розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом було встановлено, що Звіт №4.16.158 від 21.06.2016 року позивачем не оскаржувався, та на підставі цього звіту йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 42503,76 грн., про що зазначив сам позивач.

Доказів на підтвердження того, що фактичні витрати по відновленню пошкодженого автомобіля складають більше ніж сума виплаченого страхового відшкодування, позивачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Представництва «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» матеріальної шкоди у розмірі 70678,79 грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Отже, особа, яка правомірно володіє чужим майном, має право на відшкодування саме майнових збитків, завданих внаслідок порушення її речового права на чуже майно

Як встановлено судом, автомобіль НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_6 (а.с.17), а тому саме власнику автомобіля належить право на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями третіх осіб.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки позивач не має права на відшкодування такої шкоди.

Разом з тим, в своїй позовній заяві позивач посилається на довіреність від 23.05.2016 року, посвідчену приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощуком В.О., згідно якої ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатись автомобілем марки «Opel», моделі «Vivaro», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, колір червоний, який належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 25.04.2013 року (а.с.16).

Суд вважає, що позивачем не доведена та обставина, що він на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.05.2016 року в смт. Куликівка на перехресті вул. Миру та вул. Горького, мав відповідну правову підставу для керування автомобілем НОМЕР_2, оскільки зазначена вище довіреність датована 23.05.2016 року, тоді як дорожньо-транспортна пригода мала місце 19.05.2016 року. Інших доказів на підтвердження правових підстав для керування автомобілем НОМЕР_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди позивачем не надано.

Представником відповідача доказів на підтвердження того, що Представництво «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» не є самостійною юридичною особою суду не надано, а тому суд вважає дане посилання таким, що не заслуговує на увагу.

Оцінюючи в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 12, 14, 386, 395, 396, 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Представництва «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ», третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТДВ «Експрес Страхування» про відшкодування шкоди. Завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня отримання її копії відповідно до вимог, встановлених ст.ст.353-356 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.06.2018 року.

Суддя С.В. Ладиченко