12.07.2018 227/1621/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Овчиннікова Ю.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину , -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2018 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 (діла-відповідач), в якій просить: стягнути з відповідача на її корить понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 5627,85 грн.; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду до досягнення дитини повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2014 до 2016 року, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2015 року з відповідача на її користь присуджено аліменти на утримання дитини в розмірі ? частики заробітку (доходу) та на її утримання в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку. Син є дитиною-інвалідом, з народження хворіє та переніс тяжку хворобу, потребую постійного лікування, оздоровлення. Лише за 2017 рік документально підтвердженими є витрат на лікування дитини на суму більше 11 тис. грн., не рахуючи інші супутні витрати на дитину. З посиланням на ст. 185 СК України просить стягнути з відповідача половину документально підтверджених додаткових витрат на дитину, які були повязані з хворобою та лікуванням дитини, та стягувати щомісячно з відповідача суму в розмірі 1/6 частики від заробітку (доходу) для покриття додаткових витрат повязаних з лікуванням дитини.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що порозуміння з відповідачем з приводу понесення додаткових витрат повязаних з лікуванням дитини не досягла, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоровя сина, дитина потребує постійного лікування, оздоровлення, проходження курсів масажу, у звязку з чим просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував повністю, пославшись на те, що сплачує аліменти на дитину частину яких позивач витрачає на власні потреби, не проти нести додаткові витрати на лікування дитини в розмірі половини, якщо вони будуть належним чином підтверджені. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог з тих причин, що позивачем не доведено належними доказами факт понесення додаткових витрат на утримання дитини у звязку з хворобою, відсутні медичні документи (медичні картки, висновки) на підтвердження необхідності придбання ліків на майбутнє дитині, відповідачем сплачувались добровільно грошові кошти, всього на загальну суму 6152,6 грн. Окрім того, придбано дитині електромобіль вартістю 3067 грн. З урахуванням викладених обставин просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в ній письмові докази суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 5 ЦПК України регламентує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Дослідженими письмовими доказами встановлено та не є спірним, в силу вимог ст. 82 ЦПК України наступні обставини справи.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 07.11.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.08.2016 року у справі № 227/3169/16-ц шлюб було розірвано.

Відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2015 року, яке набрало законної сили 11.12.2015 року у справі № 227/6071/15-ц стягнено з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку(доходу), починаючи з 20 листопада 2015 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 трирічного віку, тобто до 01.05.2018 року.

Окремо судом встановлено, що згідно довідки при склад сімї, виданої 10.04.2018 року АОСББ «Авангард» вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, склад сімї: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків вбачається, що ОСОБА_1 за період з 1 квартал 2017 по 4 квартал 2017 року отримувала доходи у вигляді аліментів з регіональна філія «Донецька залізниця», соціальні виплати УПСЗН Добропільської міської ради.

Згідно довідки відділу кадрів СП «Покровське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 206 від 03.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 з 01.01.2015 року працює на вказаному підприємстві і зараз обіймає посаду помічник машиніста тепловоза у цеху експлуатації локомотивів.

Згідно довідки ПП «БРЕС «Надія» № 1063 від 03.07.2018 року ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: Білицьке, вул. Московська, б. 2, кв. 8.

Відомості про наявність осіб, які перебувають на утриманні відповідача не надано, про такі обставини не зазначено також самим відповідачем.

Відповідачем надано копії квитанцій про перерахування на імя ОСОБА_1 грошових коштів за період з грудня по 22.06.2018 року грошових коштів на суму 6148,6 грн. та зазначено про придбання дарунку дитини у вигляді електромобілю вартістю 3067 грн. Водночас сплата вказаних коштів може свідчити про свідоме бажання відповідача поряд зі сплатою аліментів матеріально підтримувати колишню дружину та сина, про добровільність сплати таких платежів направлених на духовний, психологічний розвиток дитини. Придбання дарунку дитини у вигляді електроавтомобіля не може розцінюватись судом як добровільна участь батька дитини у несенні додаткових витрат повязаних, в даному випадку з необхідністю лікування дитини, оскільки вказаний дарунок не є медичним засобом необхідним для дитини, розцінюється судом як прояв батьківського піклування про сина.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування додаткових витрат повязаних з лікуванням дитини суд виходить з такого.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України

27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Додаткові витрати заявляються у зв'язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров'ям дитини або які пов'язані з розвитком здібностей дитини.

Виходячи зі змісту положень статті 185 СК України можна дійти висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов та їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто, заявляючи разові, періодичні або постійні витрати, необхідно надати суду докази усієї суми витрат та їх необхідність, якщо це витрати, пов'язані з особливим станом здоров'я дитини, то необхідно надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

З долучених до матеріалів справи позивачем медичних документів встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 21.06.2015 року потрапив до Комунальної медичної установи "Дитяче територіальне медичне об'єднання" м. Краматорськ (КМУ «ДТМО») госпіталізовано в реанімаційне відділення з 21.06.2015 по 02.07.2015, виписаний 14.07.2015 року. Зазначено загальний стан дитини на час потрапляння, результати аналізів, зазначено рекомендації: «Д» облік педіатра, окуліста за місцем проживання, лікарські препарати та необхідність повторно огляду невропатологом. У вказаній лікувальні установі ОСОБА_3 знаходився також в період з 17.08.2015 року по 21.08.2015 року (зазначено повний діагноз: основне захворювання, мовою оригіналу: «острая респираторная инфекция, назофринит», супутні захворювання: «реконвалисцент менингококковой инфекции, менингита»). Лікувальні та трудові рекомендації: «Д» облік у невролога, нагляд педіатра, МРТ за показаннями, продовження прийому медичного препарату.

Окрім того, на підтвердження хворобливого стану дитини надано виписні епікризи стаціонарного хворого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в яких вказано наступні скарги при поступленні на затримку розвитку, рухові порушення в нижніх кінцівках, відставання у мовному розвитку. Зазначений анамнез: хворіє з 1,5 місяців, коли переніс менінгококовий менінгоенцефаліт лікувався у м. Краматорськ, з 9 місячного віку спостерігається у невролога м. Полтава, лікувався амбулаторно. Рекомендовано диспансерний нагляд дільничного педіатра, невролога, ендокринолога, періодичний огляд у неврологом у Полтавській обласній дитячій консультативній поліклініці, лікування у неврологічному відділенні Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні при потребі, лікувальні фізкультура, медичні препарати.

Згідно медичного висновку № 176/2214 від 15.09.2017 року, КЗ «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3, 01.05.2015 року є дитиною-інвалідом, має право на одержання допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, висновок дійсний до 15.09.2019 року.

Надано медичні висновки ЛКК, консультативні висновки спеціалістів невролога, ендокринолога від 15.05.2017 року 05.02.2018 року, з рекомендаціями по лікуванню та періодичністю приймання лікарських препаратів.

Таким чином доводи позивача про те, що дитина хворіє та потребує періодично медичної допомоги, медичних препаратів, профілактичних та оздоровчих процедур вважаються судом доведеним, вказані висновку ґрунтуються на досліджених медичних документах дитини з відображенням періодичності, динаміки лікування та хвороб її сина, рекомендаціях лікарів та висновках лікарської комісії.

Доводи відповідача про те, що позивачем не підтверджено належними та допустимим доказами факт необхідності несення додаткових витрат повязаних з лікуванням дитини, зокрема не надано медичні довідки, висновки лікарів, рекомендації щодо лікування є хибними, вказані доводи розцінюються судом як факт необізнаності відповідача про стан здоровя сина.

На підтвердження понесення витрат повязаних з лікуванням дитини позивачем надано наступні докази: чеки на придбання лікарських засобів та дитячих засобів на суму 6371,29 грн., розрахунки за послуг медичної допомоги медичного центру «Медіон» на суму 4720 грн., отже документально підтвердженою є суму 11091,29 грн., а не 11255,69 грн., як вказує позивач у позовній заяві.

З урахування викладено стягненню з відповідача підлягає сума 5545,65 грн., що становить 50 % від документально підтверджених витрат позивача.

Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду до досягнення дитини повноліття є необґрунтованими оскільки заявляючи такі вимоги, позивач фактично заявляє вимоги про збільшення розміру аліментів на дитину, які вже присуджено на її користь з відповідача в частці від його доходу. Водночас предявлення таких вимог свідчить про намір позивача отримувати від батька дитини (відповідача) періодичну компенсацію додаткових витрат, які вона вимушена нести у звязку з особливою ситуацією, а саме хворобою дитини.

Суд, повно та обєктивно зясувавши всі обставини справи (стан здоровя дитини, матеріальний стан сторін, наявність у осіб на утриманні інших осіб), з урахуванням принципів справедливості та співмірності, з метою забезпечення дитині сприятливих умов для видужання, приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини частково, а саме визначивши їх у твердій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дати набранням рішення суду законної сила та до досягнення дитини повноліття, вказане відповідає засадам ст. 185 СК України.

Такі витрати будуть відповідають фактично сплачуваним в добровільному порядку відповідачем коштів на імя позивача, що свідчить на наявність у нього фінансової можливості нести їх задля забезпечення сина медичними препаратами, періодичними оглядами у лікарів-спеціалістів, проходження курсів масажів та профілактичних заходів.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 261, 264 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 (паспорт серії ЕТ № 039975 виданий Джанкойським МРВ ГУМВС України в Криму 25.10.2006 року, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 (паспорт серії ВТ № 131218 виданий Добропільським МВ ГУДМС України в Донецькій області 26.12.2014 року, РНОКПП НОМЕР_2), понесені додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 разово, в розмірі 5545 (пять тисяч пятсот сорок пять) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 (паспорт серії ЕТ № 039975 виданий Джанкойським МРВ ГУМВС України в Криму 25.10.2006 року, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 (паспорт серії ВТ № 131218 виданий Добропільським МВ ГУДМС України в Донецькій області 26.12.2014 року, РНОКПП НОМЕР_2) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 у твердій грошовій сумі 500 (пятсот) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 (паспорт серії ЕТ № 039975 виданий Джанкойським МРВ ГУМВС України в Криму 25.10.2006 року, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у дохід держави у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на рахунок отримувача 6001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримавача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржене до апеляційного суду в строк передбачений ст. 354 ЦПК України, в порядку визначеному ст. 355 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 12.07.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, паспорт серії ВТ № 131218 виданий Добропільським МВ ГУДМС України в Донецькій області 26.12.2014 року, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_11.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт серії ЕТ № 039975 виданий Джанкойським МРВ ГУМВС України в Криму 25.10.2006 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13.

Суддя А.О. Кошля

10.07.2018