Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2018 Справа №607/6598/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 предявила до суду позов до відповідача ОСОБА_2, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із 480 гривень до 930 гривень, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти у розмірі 480 гривень, щомісячно, однак, на даний час, вказаний розмір аліментів є недостатнім для належного утримання неповнолітнього сина. При цьому, зазначає, що не має фінансової можливості самостійно забезпечити дитину усім необхідним, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу у розмірі 860 гривень. Разом із цим, вона (ОСОБА_1В.) постійно оплачує спортивні заняття, які відвідує дитина, поносить витрати на оздоровлення та лікування сина, купляє усі необхідні речі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 квітня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року. Вказаним рішенням суду також стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 480 гривень, щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 і до досягнення дитиною повноліття.

Як убачається із відмітки проставленої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Тернопільського МЮ у паспорті громадянина України серії НЮ357115 виданого 31 березня 2015 року Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області на імя позивача, 05 березня 2015 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_6, змінивши прізвище на ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ИД №142302 виданого 23 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, неповнолітній син сторін ОСОБА_3 народився 10 серпня 2011 року у м. Тернопіль, про що зроблено актовий запис №1959 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Довідкою виданою 02 квітня 2018 року ПМП «СОВР» стверджується, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із матірю (позивачем по справі) ОСОБА_1 за адресою: вул. ОСОБА_7 Корольова, 2/4, м. Тернопіль.

Згідно викладених у позові обставин, позивач ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та отримує матеріальну допомогу у розмірі 860 гривень.

Установлено, що у позивача ОСОБА_1 також перебуває на утриманні ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказане зокрема стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №224306 виданим 19 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції та довідкою виданою 02 квітня 2018 року ПМП «СОВР».

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За вказаних обставин, оскільки відповідачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 480 гривень на даний час є незначним та не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів до 930 гривень, щомісячно підлягають до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача .

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 89,141, 264, 265,268, 280, 282, 352,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7) про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5) аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, в розмірі 930 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку , щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити з дня набрання чинності рішення суду стягнення аліментів із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 480 гривень, щомісячно, визначених на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року, відкликавши судовий наказ з виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду 03 липня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_9