Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/1977/18 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 59 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/1977/18 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Центральної районної лікарні Бердичівського району про визнання неправомірним ненадання довідки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2018 року, яка постановлена під головуванням судді Вдовиченко Т.М. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Центральної районної лікарні Бердичівського району. Просив визнати неправомірним ненадання йому довідок про роботу у відрядженні та заробітну плату лікаря ОСОБА_2 за наказом від 12 травня 1986 року № 17; зобовязати надати довідки форми 122 та 644. Свої вимоги обґрунтовує тим, що звертався з даного приводу із письмовими заявами від 26 січня 2018 року №№1 та 2, але правильних та достовірних довідок не одержав.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 на підставі речення другого частини третьої ст.185 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції, залишаючи його позовну заяву без руху для усунення недоліків, не зазначив спосіб їх усунення, чим не дотримався вимог частини другої ст.185 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень частин першої та другої ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Так, ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та в резолютивній частині ухвали суддя зазначила, що недоліки позовної заяви мають бути усунуті шляхом написання нового тексту позовної заяви. Серед недоліків зазначалося, зокрема, про те, що позивачем не викладено всіх обставин справи, не зазначено підстав для отримання ним довідок, не вказано законність його вимог на їх отримання тощо (а.с.4-5).

На виконання вимог ухвали про залишення позову без руху ОСОБА_1 своєчасно до суду був поданий новий текст позовної заяви з усунутими недоліками, з проханням відкрити провадження у справі (а.с.8).

Незважаючи на це, ухвалою судді від 08 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві (а.с.9).

Частина третя ст. 185 ЦПК України передбачає, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її, суддя виходила із того, що за змістом новий текст позовної заяви не відповідає вимогам, які викладені в ухвалі про залишення позову без руху.

Проте висновок судді відносно того, що ОСОБА_1 не усунув недоліки носить загальний характер та не містить детального аналізу щодо кожного недоліку відносно змісту нового тексту позовної заяви. Враховуючи характер правовідносин не можна вважати таку деталізацію зайвою, оскільки позивач має знати, що конкретно він не усунув та у якій спосіб він міг це зробити, та чи може це бути перешкодою у доступі до суду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність.

Підстави отримання позивачем спірних довідок та законність вимог на їх отримання можуть бути предметом дослідження під час розгляду справи по суті.

Завданням же цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд на підставі ст.379 ЦПК України скасовує ухвалу і направляє справу до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського районного суду Житомирської області від 08 травня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 10 липня 2018 року.