Справа № 346/4083/17
Провадження № 2/346/196/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третя особа: Коломийська міська рада Івано-Франківської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 23 грудня 2014 року рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року та ухвалено нове рішення, котрим визнано незаконним та скасовано рішення Коломийської міської ради народних депутатів № 198 від 27 серпня 1996 року про передачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0952 га по вул Попадюка, 3 в м. Коломия, визнано недійсним Держаний акт про право власності на землю, виданий 08.10.1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі вищезгаданого скасованого рішення Коломийської міської ради, скасовано реєстрацію цього акта, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 6205. Вказує, що при винесенні даного рішення суд виходив з того, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було захоплено частину земельної ділянки, належної позивачу та встановлено факт того, що криниця, яка знаходиться на межі суміжних земельних ділянок є межовим знаком.

Проте до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції про скасування їх Державного акту, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували земельну ділянку у державному земельному кадастрі на підставі пізніше скасованого Державного акту від 08.10.1996р., у зв язку з чим земельній ділянці, яка захоплює частину земельної ділянки її, позивача ОСОБА_1, присвоєно кадастровий номер :11:009:0114.

З метою приватизації вона, позивач, виготовила технічну документацію на земельну ділянку для обслуговування належного їй житлового будинку та господарських споруд за адресою вул. Попадюка, 1 в м. Коломия. Межа згідно кадастрового плану проходить по середині криниці, як встановлено рішенням суду апеляційної інстанції та у відповідності до генплану кварталу Коломийського МБТІ від 1981р. Рішенням Коломийської міської ради від 22.11.2016р., дану межу погоджено.

У проектній організації їй, позивачу, повідомили, що попри скасування права власності на земельну ділянку за адресою вул. Попадюка, 3 в м. Коломия, державна реєстрація даної земельної ділянки у державному земельному кадастрі не скасована, тобто земельна ділянка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 накладається на належну її, позивачу, земельну ділянку, тому оформити своє право власності на земельну ділянку вона, позивач, невзмозі.

У зв язку з цим з вимогою про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :11:009:0114 у Державному земельному кадастрі, вона, звернулась до міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. З наданої їй відповіді видно, що у разі визнання державного акта недійсним, необхідно скасовувати відповідну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Проте згідно Закону України «Про Державний земельний кадастр» скасування державної реєстрації земельної ділянки з цих підстав не передбачено, тобто скасування самої підстави (в даному випадку державного акту) реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі не зобовязує автоматично скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у земельному кадастрі.

Проте дані твердження є однобічними та неправдивими, адже після скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на її позивача ім я в квітні 2013р., державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер :11:009:0032, була скасована автоматично, хоча у рішенні суду про скасування державної реєстрації земельної ділянки дане питання не вирішувалось. Не дивлячись на те що рішенням суду від 23 грудня 2014 року її права було відновлено, проте, реалізувати своє право власності на земельну ділянку вона так і не може, тому змушена за захистом свої прав звернутись до суду. Просить суд, уточнивши вимоги, прийняти рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою вул. Попадюка, 3 м. Коломия, кадастровий номер :11:009:0114 у Державному земельному кадастрі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в попередньому судовому засіданні уточнені позовні вимоги та мотиви підтримали.

В судове засідання позивач та її представник не з явились, представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, подав до суду письмове заперечення на позов, просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши, що Коломийською міською радою Івано-Франківської області прийнято рішення

від 13.07.2017 № 651-10/2016, котрим на підставі статтей 12, 35, 40, 18 Земельного

кодексу України, статті 28 Закону України «Про землеустрій» та керуючись Законом

України «Про місцеве самоврядування в Україні» надано позивачу ОСОБА_1 дозвіл на

розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею

1000, 0 кв.м по вул. Попадюка 1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель міської ради та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 204, 0 кв.м по вул. Попадюка, 1 в м. Коломия для індивідуального садіництва за рахунок земель міської ради. Крім даного документу Коломийською міською радою прийнято рішення 13.07.2017 № 650-10/2016, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 952.0 кв.м по вул. Попадюка, 3 в м. Коломия для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок, земель міської ради, чим при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру встановлено накладення земельних ділянок одна на одну.

Склад відомостей Державного земельного кадастру визначається законом (ст. 196 Кодексу), у звязку з цим будь яких інших даних внести до державної геоінформаційної системи не являється можливим.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (ст. 202 Кодексу), шляхом внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до закону (ст. 204 Кодексу), тому, основним нормативно-правовим актом, котрий установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельною кадастру є Закон України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - ЗУ «Про ДЗК»).

Зазначають, що всі відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів (ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про ДЗК»). Тобто, паперові та електронні документи, що містять результати робіт із землеустрою та оцінки земель, повинні співпадати з даними в натурі та на місцевості при огляді земельних ділянок, оскільки виникне помилка при внесенні таких до системи Державного земельного кадастру.

Важливим ідентифікатором земельної ділянки у Державному земельному кадастрі являється її кадастровий номер (ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про ДЗК»). Частиною 1 ст. 79-1 Кодексу встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 Кодексу). Однак, кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера (ч. 6 ст. 16 Закону України «Про ДЗК»),

Оскільки рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.12.2014 скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії 1- № 002902 від 08.10.1996, визнано незаконним та скасовано рішення Коломийської міської ради народних депутатів № 198 від 27.08.1996 та скасовано реєстрацію цього акта в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6205, таким чином, земельна ділянка переходить в розпорядження Коломийської міської ради.

Частинами 1, 2 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Земельним законодавством встановлений перелік підстав для скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, а саме: у разіподілу чи об'єднання земельних ділянок та якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника (ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Функціональна можливість програми, якою користується державний кадастровий реєстратор, не дозволяє скасовувати державну реєстрацію земельних ділянок за іншими підставами, ніж зазначені в законодавстві. Просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Коломийської міської ради в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, рішення просили винести у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи пояснення позивача та її представника, письмові заперечення представника відповідача, заяву представника третьої особи, пояснення спеціаліста, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст..158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» всі відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів (ч. 1, 2 ст. 193 ЗК України). Статтею 194 ЗК України встановлено, що призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року в цивільній справі № 346/2376/2014 скасовано рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року та ухвалено нове рішення, котрим визнано незаконним та скасовано рішення Коломийської міської ради народних депутатів № 198 від 27 серпня 1996 року про передачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0952 га по вул Попадюка, 3 в м. Коломия, визнано недійсним Держаний акт про право власності на землю, виданий 08.10.1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі вищезгаданого рішення Коломийської міської ради та скасовано реєстрацію цього акта, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приваатної власності на землю за № 6205 (а.с.6-11). При ухваленні даного рішення суд встановлено, що криниця, яка знаходиться на межі суміжних земельних ділянок по вул. Попадюка,1 та Поподюка, 3 в м.Коломия є межовим знаком.

Вищезгаданим рішенням також встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 вересня 1998 року, після смерті ОСОБА_5-Я.Д. позивач успадкувала нерухоме майно, що складається з одноповерхового, цегляного житлового будинку зазначеного у плані літерою «А», площею 72, кв.м. та господарські будівлі і споруди: літню кухню «Б»; сарай «В»; гараж «Г»; вбиральню «Д»; огорожу «№2»; криницю «№3»; відмостки; які знаходяться в м. Коломиї, вул. Попадюка, 1 Івано-Франківської області. Зазначене домоволодіння, відповідно плану садибної ділянки від 02 серпня 1975 року, розміщене на земельній ділянці площею 600кв.м. Вищезазначеним судом було встановлено також, що в порушення ст.30 Земельного кодексу України ( в редакції від 18.12.1990р., який був чинним на час переходу права власності на будівлю і споруду), передаючи 08 жовтня 1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на підставі рішення Коломийської міської ради народних депутатів № 198 від 27 серпня 1996 року земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0952 га по вул. Попадюка, 3 в м. Коломиї Івано-Франківської області та видаючи їм Державний акт про право приватної власності на землю серія І-ІФ № 002902, в площу якої входить криниця, споруджена на межі суміжних земельних ділянок сторін, міською радою порушено право позивача ОСОБА_1, на користування належною їй земельною ділянкою.

Встановлено, що власники земельної ділянки площею 0,0952 га по вул. Попадюка,3 м.Коломия Івано-Франківської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували дану земельну ділянку у державному земельному кадастрі, якій присвоєно кадастровий номер :11:009:0114, на підставі Державного акту від 08.10.1996р., скасованого вищезгаданим рішенням апеляційної інстанції (а.с.43).

Позивачу виготовлено технічну документацію на земельну ділянку для обслуговування успадкованого нею житлового будинку та господарських споруд за адресою вул. Попадюка, 1 в м. Коломия з метою її приватизації. Межа згідно кадастрового плану проходить по середині криниці, тобто так як встановлено рішенням суду та у відповідності до генплану кварталу Коломийського МБТІ від 1981р. Рішенням Коломийської міської ради від 22.11.2016р., дану межу погоджено.(а.с.14)

Позивач зверталась до відповідача міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області з вимогою про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :11:009:0114 у Державному земельному кадастрі, але їй було відмовлено та надано відповідь, що у разі визнання державного акта недійсним, необхідно скасовувати відповідну реєстрацію в кадастрі, що підстави скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачені ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Потановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р № 1051, а саме у разі поділу чи об'єднання земельних ділянок, та якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.(а.с.12)

У судовому засіданні допитаний спеціаліст Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_6, пояснив, що скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з підстав скасування документу про право власності не можливе у відповідності до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Потановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. та підтвердив, що дійсно в 2013 році на підставі аналогічного рішення суду про скасування державного акту позивача ОСОБА_1 скасовано і державну реєстрацію земельної ділянки в державному земельному кадастрі. Зазначив, що рішення про скасування державної реєстрації приймається Головним Управлінням Держгеокадастру України, а не ним особисто.

Вразовкуючи вищезазначене суд доходить до висновку, що земельна ділянка кадастровий номер :11:009:0114, яка є сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі не відповідає існуючим характеристикам об'єкту у натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 27 п. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення.

Цієї ж позиції притримується і Пленум Верховного Суду України в Постанові від 16 квітня 2004 року за № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 зазначивши, що "Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України (далі - ЗК) ст. 24 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) судам підвідомчі справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсним державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками".

Відповідно до абзацу 3 п.4 Перехідних і Прикінцевих положень Закону України « Про Державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Відповідно до ч.2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку по вул. Попадюка, 3 м. Коломия, кадастровий номер :11:009:0114 у Державному земельному кадастрі.

На підставі наведеного та ст. ст. 152,158 Земельного Кодексу України, ст.82 ЦПК України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», керуючись ст. ст. 247 ч.2, 268,273,354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку по вул. Попадюка, 3 м. Коломия, кадастровий номер :11:009:0114 у Державному земельному кадастрі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 травня 2018 року.

Суддя Беркещук Б. Б.