Справа № 462/5256/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.,

секретарів Обертас Н.М., Фрейдун А.М.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа Львівське комунальне підприємство «Левандівка», про демонтаж самочинно влаштованої бетонної огорожі, -

в с т а н о в и в:

28.07.2015 року представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить, зобовязати ОСОБА_3 за власні кошти демонтувати збірно - розбірну бетонну огорожу довжиною 4,4м., самочинно встановлену між житловим будинками №22 та №26 по вул.. Пропелерній у м. Львові та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 29.05.2015 року № 303 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при Залізничній районній адміністрації від 31.03.2015 року, а п.2 рекомендовано гр.. ОСОБА_3 в термін до 15.06.2015 року демонтувати збірно розбірну бетонну огорожу довжиною 4.4м., самочинно встановлену між житловими будинками № 22 та № 26 по вул. Пропелерній у м. Львові», однак добровільно відповідач розпорядження не виконує. У зв'язку з порушенням відповідачем норм визначених положенням про порядок влаштування огорож у м. Львові змушені звернутися до суду із позовом, який просить задовольнити.

Уточнення позовних вимог, надіслані позивачем 04.07.18 року, суд не прийняв до розгляду, як такі, що подані після першого судового засідання, тобто подані з порушенням ст. 49 ЦПК України.

У судовому засіданні представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 25.01.2018 року № 32-вих-327 /а.с.105/ підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві мотиви, просила позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов заперечили, покликаючись на безпідставність заявлених позовних вимог. Додатково наголосили, що самовільно ОСОБА_3 не здійснював будівництво огорожі, а лише замінив стару огорожу на нову. А від так просили у задоволенні позову відмовити.

Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи, який у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у матеріалів справи є достатньо для прийняття рішення по суті заявлених вимоги.

Заслухавши думку сторін, дослідивши зібрані у справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконань про те, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У подвірї будинку №26 на вул. Пропелерній у м. Львові встановлено бетонну огорожу /а.с.3/

Відповідно до п. 3.4 розділу 3 Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 3704 від 08.07.2010 р. до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва належить розгляд та вжиття заходів, у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку, щодо фактів самочинного будівництва.

31.03.2015р. міжвідомча комісія при Залізничній районній адміністрації розглядала питання щодо самочинного встановлення огорожі біля будинку №26 по вул. Пропелерній. Згідно з висновком комісії від 31.03.2015р. огорожа підлягає демонтажу.

Головою Залізничної районної адміністрації винесено розпорядження «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр.. ОСОБА_3Й.» від 29.05.2015р. № 303, п. 1 якого затверджено висновок міжвідомчої комісії при Залізничній районній адміністрації від 31.03.2015р., а п.2 рекомендовано гр. ОСОБА_3, в термін до 15.06.2015р. демонтувати збірно-розбірну бетонну огорожу довжиною 4,4м., самочинно встановлену між житловими будинками №22 та №26 по вул.. Пропелерній у м. Львові./а.с.2/

З метою добровільного виконання зазначеного розпорядження, працівниками ЛКП «Левандівка» 23.06.2015 р. та 29.06.2015 р. відповідачу скеровано попередження про зобовязання термінового примусового демонтажу огорожі, відповідно до розпорядження голови Залізничної районної адміністрації від 29.05.2015р. № 303./а.с.4-8/

Згідно акту ЛКП «Левандівка» від 16.06.2015 р. в зазначений термін відповідач добровільно не демонтував самочинне будівництво, що й стало приводом звернення до суду./а.с.9/

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, звертаючись з позовом про зобов'язання ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу, як на підставу позову покликається на ч.1,4 ст.376 ЦК України, а саме: житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Питання знесення об'єктів самовільного будівництва регламентовано ч.7 ст. 376 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якими обумовлено, що такий демонтаж відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

Позивач, звертаючись до суду долучив до позовної заяви письмові докази: розпорядження винесене головою Залізничної районної адміністрації «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_3Й.» від 29.05.2015р. № 303, п. 1 якого затверджено висновок міжвідомчої комісії при Залізничній районній адміністрації від 31.03.2015р., а п.2 рекомендовано гр. ОСОБА_3, в термін до 15.06.2015р. демонтувати збірно-розбірну бетонну огорожу довжиною 4,4м., самочинно встановлену між житловими будинками №22 та №26 по вул.. Пропелерній у м. Львові

Згідно вказаного розпорядження, ОСОБА_3, співвласнику буд. № 26 на вул. Пропелерній у м. Львів, терміном до 15.06.2015 року запропоновано демонтувати збірно розбірну бетонну огорожу довжиною 4.4 м./а.с.2/.

Однак слід зазначити, що розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 303 від 29.05.2015 року містить рекомендаційний характер, а тому не має категоричної вимоги щодо його виконання.

Також, під час розгляду справи, судом було витребувано та досліджено у судовому засіданні матеріали адміністративної справи № 462/7826/15-а за позовом ОСОБА_3 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Левандівка», ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Так, постановою Залізничного районного суду м. Львова від 10.04.2017 року визнано протиправним та скасовано розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №303 від 29.05.2015 року «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр.ОСОБА_3Й.». Вказана постанова не оскаржувалась, та набрала законної сили 02.06.2017 року.

Згідно ч.1 ст. ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, згідно 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так позивачем не доведено факту самочинного встановлення вищевказаної бетоної огорожі саме гр. ОСОБА_3 Крім того, позивачем не доведений факт порушення його прав та встановленя вказаної огорожі на земельній ділянці, що знаходиться в розпорядженні Львівська міська рада. Відповідач заперечував вказаний факт та вважає що огорожа встановлена на його земельній ділянці. Також позивач не надав суду доказів, що ним вжиті всі заходи, передбачені ч. 7 ст. 376 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також те що, розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №303 від 29.05.2015 року «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_3Й.» визнано протиправним та скасовано, позовні вимоги позивача є безпідставними і у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради /код 04056084, вул. Виговського, 34, м Львів, 79022/ до ОСОБА_3 /ІПН НОМЕР_1, вул. Пропелерна, 26/2, м Львів, 79000/, третя особа Львівське комунальне підприємство «Левандівка» /код 20809229, вул.Каганця, 28, м Львів, 79052/, про демонтаж самочинно влаштованої бетонної огорожі відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради ( адреса місцезнаходження: м.Львів, вул.І. Виговського, 34)

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа: ЛКП «Левандівка», адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Машиністів, 15/1.

Повний текст рішення виготовлено 09.07.2018 року.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя