233 № 233/753/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

за участю

секретаря Теліціної О.О.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 22 вересня 2008 року в розмірі 23568 грн 28 коп, в якому зазначено, що відповідно до договору, укладеного 22 вересня 2008 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3800 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 систематично порушувала свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник неналежним чином виконувала передбачені договором зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 22 вересня 2008 року станом на 31 грудня 2016 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3703 гривні 27 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18504 гривні 62 копійки, фіксованої частини штрафу в розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1110 гривень 39 копійок, а всього 23568 гривень 28 копійок, судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлений позов, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позов заявлений до неналежного відповідача, оскільки по батькові відповідачки, зазначене в позовній заяві «Ришатівна» не відповідає її по батькові, зазначеному в копії паспорту «Рішатівна». Визнав факт укладення ОСОБА_3 кредитного договору 22 вересня 2008 року та користування кредитними коштами. Не заперечував існування заборгованості за кредитом в розмірі 3703 грн 27 копійок та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 3973 грн 97 коп, обчисленими за ставкою 3% на місяць, яка була узгоджена сторонами під час укладення кредитного договору. Зміна процентної ставки в сторону підвищення із позичальником ОСОБА_3 позивачем по справі не узгоджувалась. Позовні вимоги про стягнення пені та штрафів не визнав, пославшись на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 22 вересня 2008 року підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.7).

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ОСОБА_3 погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.8-13).

Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідач погодилась з тим, що зщо дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов кредитного договору б/н від 22 вересня 2008 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1900 гривень (при встановленні кредитного ліміту) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць (а.с.7 на звороті).

Як вбачається з довідки ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.98) старт карткового рахунку в рамках кредитного договору від 22 вересня 2008 року відбувся 22 вересня 2008 року і цього ж дня було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1900 гривень. 10 серпня 2010 року кредитний ліміт було збільшено до 3800 гривень.

Пунктом 5.3, 5.4 Умов та Правил надання банківських послуг сторони узгодили розмір та термін внесення платежів в рахунок погашення кредиту.

Відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг сторони узгодили сплату позичальником штрафів при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов*язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. (а.с.8-13).

Відповідно до довідки позивача по справі від 25 червня 2018 року в рамках кредитного договору від 22 вересня 2008 року ОСОБА_3 були видані кредитні картки № 006756, № 577104, № 523407, № 674701 зі строком перевипущеної картки до останнього дня серпня 2016 року (а.с.84).

З виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_3 користувалась кредитними коштами та здійснювала їх часткове погашення, останній раз 25 червня 2014 року в розмірі 180грн шляхом поповнення в терміналі самообслуговування (а.с.88-93).

Крім того, з виписки по рахунку та пояснень представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні вбачається, що 08 червня 2018 року ОСОБА_3 в примусовому порядку було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 579 грн 99 коп (а.с.88-93).

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в цей час жодна зі сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на цей же строк.

Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком.

Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобовязань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобовязання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до розрахунку позивача по справі (а.с.4-6) станом на 31 грудня 2016 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 22 вересня 2008 року становить 23568 гривень 28 копійок і складається із: заборгованості за кредитом 3703 грн. 27 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 18504 грн. 62 коп., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 1110 грн. 39коп.

Суд на підставі вищенаведених доказів дійшов висновку про неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору в частині погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3703 гривні 27 копійок, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення із ОСОБА_3 процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Водночас, уразі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

Не зважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені ЦК України, повинні бути дотримані.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК України).

У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» передбачено, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Так, згідно з п.5.3 Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.4.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до п.6.3 Умов і правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам.

За п.4.9 Умов і правил надання банківських послуг Банк зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень.

У суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки.

Оцінюючи порядок збільшення фіксованої процентної ставки, суд зазначає, що згідно абзацу 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки 01 квітня 2015 року здійснено кредитором в односторонньому порядку і не бере до уваги в якості належних доказів узгодження з позичальником зміни процентної ставки роздруківки з програмного комплексу банку про направлення ОСОБА_3 смс-повідомлень (а.с.85-86).

При розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом з 01 квітня 2015 року застосуванню підлягає передбачена договором процентна ставка в розмірі 3% на місяць (36% на рік), оскільки саме цей розмір процентної ставки узгоджено сторонами.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам за договором від 22 вересня 2008 року (а.с.4-6), які станом на 31 березня 2015 обчислені з розрахунку 34,8% річних, оскільки зміна процентної ставки в бік зменшення не порушує прав позичальника, і становлять 2286 гривень 82 копійок.

При визначенні розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року суд виходить з погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 3% на місяць на залишок заборгованості.

Процентна ставка складає 3% на місяць, тобто 36% на рік. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у договорі, щоденний процент становить 0,1%.

Тому заборгованість за процентами за період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року (дата, станом на яку пред*явлено позовні вимоги) є добутком 3703 грн. 27 коп за 641 день (з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року включно) і становить 2373грн 80коп.

641 день х 0,1% х 3703 грн 27 коп : 100%

З огляду на викладене, заборгованість відповідача за процентами за весь період користування кредитом дорівнює 4660 грн 62 коп (2286грн 82коп до 01 квітня 2015 року та 2373 грн 80 коп після 01 квітня 2015 року).

Оскільки, як вбачається з виписки по рахунку (а.с.88-93) та пояснень представників сторін в судовому засіданні, 08 червня 2018 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 вересня 2008 року відповідачкою в примусовому порядку було сплачено 579 гривень 99 копійок, які відповідно до положень ст. 534 ЦК України слід віднести в рахунок часткового погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, з відповідачки ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за процентами за кредитним договором від 22 вересня 2008 року в розмірі 4080 грн 63 коп (4660 грн 62 коп 579 грн 99 коп ).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості з фіксованої частини штрафу в розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1110 грн 39 коп., суд виходить з наступного.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вище зазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 15 ч. 1 цього Розпорядження м. Костянтинівка (Костянтинівська міська рада) Донецької області, де зареєстрована відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано не чинним (справа № 826/18330/14).

Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Костянтинівка Донецької області.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована та мешкає в м.Костянтинівка, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.14) та адресною довідкою (а.с.23), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення із відповідача ОСОБА_3 штрафів задоволенню не підлягають, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, штрафи (фіксована частина та процентна складова) нараховані станом на 31 грудня 2016 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_3 не виконала належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором б/н від 22 вересня 2008 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 31 грудня 2016 року в загальному розмірі 7783 грн. 90 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 3703 грн. 27 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4080 грн. 63 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 стосовно того, що позов заявлений до неналежного відповідача з посиланням на неправильне зазначення позивачем по батькові ОСОБА_3 є неспроможними, оскільки по-перше представником відповідачки не заперечувався факт укладення останньою кредитного договору від 22 вересня 2008 року та існування заборгованості за цим договором, а по-друге, як було встановлено з пояснень представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 в судовому засіданні, помилка в написанні по батькові ОСОБА_3 була допущена виключно внаслідок неправильного перекладу з російської мови на українську. Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що зазначений в заяві позичальника ОСОБА_3 ідентифікаційний номер збігається і ідентифікаційним номером, зазначеним у картці фізичної особи платника податків, що спростовує доводи представника відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, повязані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 536, 599, 610, 611, 612, 625, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д, ідентифікаційний код 14360570) до ОСОБА_3 (зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 вересня 2008 року станом на 31 грудня 2016 року в сумі 7783 (сім тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 90 копійок, яка складається з:

-3703 грн. 27 коп. заборгованості за кредитом;

-4080 грн. 63 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 528 (пятсот двадцять вісім) гривень 48 копійок.

В задоволенні іншої частин позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 11 липня 2018 року.

Суддя: