АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5069/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року місто Київ

Справа № 753/21359/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада»

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада»,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухвалене 29 березня 2018 року в складі судді Колесника О.М. в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» про стягнення помилково сплаченої суми,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» про стягнення помилково сплаченої суми коштів за отримання житлово-комунальних послуг.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він сплатив ТОВ «Рада» за період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року грошові кошти в сумі 2735,07 грн. за житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території щодо багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, але фактично у вказаний період дані послуги відповідачем не надавались, так як з 1 листопада 2014 року діє та надає житлово - комунальні послуги по вказаному будинку ОСББ «13-й квартал». Йому не було відомо про вказані обставини, так як постійно не проживає в належній йому квартирі АДРЕСА_1 і оплачував рахунки ТОВ «Рада», які надходили електронною поштою. Участі в загальних зборів ОСББ «13-й квартал» він не приймав, а тому не знав про рішення, прийняті загальними зборами ОСББ «13-й квартал». Лише згодом дізнався про наявну заборгованість перед ОСББ «13-й квартал» на оплату внесків за утримання будинку та прибудинкової території. Оскільки ним помилково було сплачено на рахунок ТОВ «Рада» кошти за житлово-комунальні послуги, які останнім не надавалися у період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року, тому звернувся до суду з позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 29 березня 2018 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» про стягнення помилково сплаченої суми.

Стягнуто з ТОВ «Рада» на користь ОСОБА_2 2735,07 грн. помилково сплачених коштів за отримання житлово-комунальних послуг за період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року включно.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ТОВ «Рада» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено та не прийнято до уваги той факт, що ОСББ «13-й квартал» не надало жодного доказу на підтвердження факту укладення ним договорів з постачальниками комунальних послуг у період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року та оплати цих послуг.

Вказує на те, що ТОВ «РАДА» в період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року обслуговувало будинок АДРЕСА_1 та надавало житлово-комунальні послуги споживачам, незважаючи на те, що в цей період балансоутримувачем зазначеного будинку стало ОСББ «13-й квартал». Вказані обставини підтверджуються актом про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта №78 від 19 вересня 2004 року. Після прийняття вказаного будинку в експлуатацію він був переданий на баланс ТОВ «Рада», яке і здійснювало його обслуговування та надавало послуги споживачам.

Судом не було враховано, що після створення ОСББ «13-й квартал», ТОВ «Рада» не могло відразу розірвати договори з постачальником ПАТ «Київенерго», а тому звернулось до господарського суду з відповідним позовом. Рішення у даній справі було ухвалено тільки 4 березня 2015 року. За рішенням суду договір визнано розірваним тільки з моменту набрання рішенням законної сили, а тому ТОВ «Рада» продовжувало надавати комунальні послуги споживачам в будинку АДРЕСА_1, позивач на законних підставах перераховував кошти за надані послуги в цей період і підстав для повернення цих коштів позивачу немає.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зокрема зазначав, що факти укладання і виконання ОСББ «13-й квартал» договорів з виробниками житлово- комунальних послуг не мають значення для справи, не є предметом доказування і не спростовують доводів заявлених позовних вимог. Гіпотетичне припущення про неналежне виконання функцій з управління багатоквартирним будинком з боку ОСББ «13-й квартал» в жодному ступені не надає права ТОВ «Рада» здійснювати управління цим будинком після 01 листопада 2014 року.

Факт укладення і виконання договорів з виробниками окремих житлово-комунальних послуг ОСББ «13-й квартал» встановлений судовими рішеннями у цивільних справах за участю ТОВ «Рада», який суд першої інстанції визнав встановленим і таким, що не підлягає доказуванню.

Є безпідставними і недоведеними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неналежно оцінив нібито подані відповідачем докази оплати ТОВ «Рада» на користь виробників житлово-комунальних послуг по будинку № АДРЕСА_1 в спірний період після 1 листопада 2014 року.

Відповідач не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції доказів фактичної оплати ТОВ «Рада» виробникам окремих послуг з утримання будинку № АДРЕСА_1 за спірний період, тому що цих витрат відповідач не поніс і не має права на оплату цих послуг з боку позивача. Взагалі ТОВ «Рада» не здійснює жодних платежів по своїх рахунках в банках, адже його поточні рахунки арештовані державним виконавцем Дарницького РВ ДВС з 09 вересня 2011 року на примусове виконання вимог Державної інспекції з контролю за цінами в місті Києві у виконавчому провадженні №28614153. Саме ця обставина виключає можливість подання відповідачем до суду доказів здійснення ним будь-яких платежів, в т.ч. на користь виробників окремих житлово-комунальних послуг по будинку позивача.

Крім цього, зазначає, що подані відповідачем докази не є належними, так як не стосуються предмету доказування у даній справі. Так, надана відповідачем копія договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 22 жовтня 2003 року та копія рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року за позовом ОСББ «13-й квартал» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги стосуються надання послуг теплопостачання ( централізованого опалення), які не входять до безпідставно сплачених позивачем на користь відповідача коштів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Не є належним доказом у даній справі і наданий відповідачем акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта секції «В» багатоквартирного жилого будинку АДРЕСА_1 так як квартира позивача ОСОБА_2 знаходиться в іншій секції - в секції «А» цього будинку. Крім того, вказаний акт не надає відповідачу ТОВ «Рада» права обслуговувати будинок АДРЕСА_1 так як таке право виникає виключно на підставі рішення співвласників будинку або на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом до ТОВ «Рада» про захист прав споживачів та стягнення коштів, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що він помилково сплатив відповідачу за період з 1 листопада 2014 року по 31грудня 2015 року грошові кошти за житлово-комунальні послуги в розмірі 2 735,07 грн., оскільки фактично у вказаний період дані послуги надавались ОСББ «13-й квартал», а не ТОВ «Рада». Отримані безпідставно кошти відповідач не повертає, а тому його порушене право підлягає судовому захисту.

Задовольняючи позов, стягуючи з відповідача на користь позивача помилково сплачені кошти за житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року, суд першої інстанції посилався на те, що вказані вимоги підтверджені належними доказами та ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його правильність не спростовують виходячи з наступного.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно на підставі затверджених у встановленому порядку цін/тарифів з урахуванням показників приладів обліку або по затвердженим нормам споживання. Складові нарахованих платежів зазначені у повідомлені на оплату окремими рядками.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

ОСОБА_2 є споживачем послуг, оскільки фактично користується житлово-комунальними послугами, а тому має оплачувати житлово-комунальні послуги з моменту фактичного використання цих послуг.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз вимог цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У іншій справі за позовом ТОВ «Рада» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги встановлені щодо ТОВ «Рада» наступні обставини: 1) на виконання наказу господарського суду м. Києва від 20 грудня 2006 року №3-370 житловий будинок АДРЕСА_1 згідно акту приймання-передачі від 27 вересня 2014 року прийнято на баланс ОСББ «13-й квартал»; 2) 13 січня 2006 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «13-й квартал» серія АОО №125596, номер запису про державну реєстрацію 1 005450; 3) ОСББ «13-й квартал» на законних підставах прийняло на баланс будинок АДРЕСА_1, уклало договори по наданню житлово-комунальних послуг власникам квартири цього будинку та з 1 листопада 2014 року вони такі послуги отримують.

Згідно вимог ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, нам якій воно було набуте, згодом відпала.

З акту звіряння взаємних розрахунків за період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року між ТОВ «Рада» та ОСОБА_2, який є власником квартири АДРЕСА_2, вбачається, що в зазначеному періоді позивачем на користь відповідача було сплачено 2 735,07 грн. за житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 /а.с.3/.

З урахуванням того факту, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території в період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року товариством споживачам послуг в будинку АДРЕСА_1, в тому числі і власнику квартири НОМЕР_1 цього будинку, ОСОБА_2, не надавались, а кошти за вказані послуги в зазначений період в розмірі 2 735, 07 грн. позивачем були сплачені на рахунок ТОВ «Рада», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ці кошти безпідставно отримані ТОВ «Рада», а тому на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було досліджено та не прийнято до уваги той факт, що ОСББ «13-й квартал» не надало жодного доказу на підтвердження факту укладення ним договорів з постачальниками комунальних послуг в період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року та оплати цих послуг, колегія суддів вважає безпідставними, так як ОСББ «13-й квартал» не є стороною у даній справі, а тому не може надавати будь-які докази.

Посилання в апеляційній скарзі, як на доказ надання житлово-комунальних послуг споживачам - власникам квартир в будинку АДРЕСА_1 в період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року саме ТОВ «Рада», на акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта №78 від 19 вересня 2004 року, не заслуговують на увагу, так як цей акт підтверджує лише факт включення відповідача до акту як приймаючої сторони в графу «експлуатаційна організація», але він не містить інформації щодо надання ТОВ «Рада» житлово-комунальних послуг власникам квартир будинку АДРЕСА_1 за період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дослідив надані до апеляційної скарги докази, дав їм відповідну правову оцінку та вважає, що неподання їх до суду першої інстанції не призвело до неправильного вирішення спору, так як суд першої інстанції, перевіряючи доводи позивача щодо ненадання їй відповідачем житлово-комунальних послуг в період з 1 листопад 2014 року по 31 грудня 2015 року, посилався на положення ч.4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ТОВ «Рада» відсутні.

Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрат складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами.

Стаття 141 ЦПК України визначає, що судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що апеляційним судом апеляційну скаргу відповідача ТОВ «Рада» залишено без задоволення, понесені стороною позивача та підтверджені належними доказами (актом приймання - передачі наданих послуг від 12 червня 2018 року та відомостями Відділення № 341 АТ «УкрСиббанк» про сплату вказаної суми на рахунок адвоката) витрати на оплату послуг адвоката при підготовці відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 500,00 грн. підлягають стягненню з ТОВ «Рада» на користь ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 137, 259, 367, 369, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» () на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І.Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус