Справа № 464/8355/17
пр.№ 2/464/431/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Кріль Х.О.,

справа № 464/8355/17

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Львівобленерго»,

третя особа ОСОБА_3 не зявився,

третя особа ОСОБА_4,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про спонукання до укладення договору, за участю представників учасників справи: представника позивача - ОСОБА_5 (ордер серії ЛВ№083518 від 28.09.2017), представника відповідача - ОСОБА_6 (довіреність №112-1899/2 від 18.05.2017),-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про спонукання до укладення договору, до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що після прийняття спадщини вона є власником 2/3 квартири АДРЕСА_1. Співвласниками даної квартири є також її зведені брати треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4. До прийняття спадщини за спадкодавцем виникла заборгованість за порушення правил користування електроенергію в сумі 20438,64грн., що було предметом спору та виконання рішення суду. В звязку з чим в квартирі АДРЕСА_1 була відключена електроенергія. Оскільки вона не була відповідачем за борги спадкодавця, то як власник частки квартири письмово звернулася до відповідача ПРАТ «Львівобленерго» за розясненням причин відключення електропостачання. На її звернення відповідачем було надано відповідь про необхідність укласти договір та про додання необхідних документів, серед яких має бути згода інших співвласників квартири. Співвласники згоду на укладення договору не надали. Своїм листом ОСОБА_9 «Львівобленерго» відмовило у укладенні договору про користування електричною енергією. Відключення електропостачання вважає неправомірним. Просила вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, суду дали пояснення аналогічні викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_9 «Львівобленерго» у судовому засіданні позов не визнав, суду дав пояснення аналогічні викладених у відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, оскільки згоду на укладення договору про користування електричною енергією на вказану квартиру він не дає.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, третьої особи ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.99 р. з наступними змінами та доповненнями. Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності.

У відповідності до п. 3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та надає оригінали документів, та їх копії, завірені відповідно до законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що після прийняття спадщини позивач є власником 2/3 квартири АДРЕСА_1.

Співвласниками даної квартири є також треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг відкриті на ім'я спадкодавця.

16.11.17 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_9 «Львівобленерго» із заявою про укладення з нею договору про користування електричною енергією за адресою: м. Львів, вул. Пасічна,78/7.

Разом із заявою позивачем по справі відповідачу була надана письмова згода співвласників ОСОБА_4, ОСОБА_3 начебто за їх підписом.

10.11.17 року до ОСОБА_9 «Львівобленерго» від ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є співвласниками квартири АДРЕСА_2, поступила заява, в який просять не укладати договір на вказану квартиру з ОСОБА_1, оскільки згоду на укладення договору про користування електричною енергією на вказану квартиру вони не дають.

При розгляді заяви позивача ОСОБА_1 про укладення договору про користування електричної енергії з доданими документами, виходив з того, що згоди від співвласників ніхто не давав, а підписи в письмовій згоді, наданої позивачем, мають ознаки підробки.

У зв'язку з чим, з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією за адресою: м.Львів, вул. Пасічна, 78/7 укладено не було, всі додані до заяви документи повернуто позивачу.

Позивачу розяснено, що питання укладення договору про користування електричною енергією на своє імя, ОСОБА_1 має узгодити з співвласниками вказаної квартири.

Відповідач згоден укласти договір про користування електричною енергією з позивачем ОСОБА_1, але за умови виконання ним вимог п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, а саме надання письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів).

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

У відповідності до ст.19, ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між споживачами та виконавцями у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є основним обовязком споживача. Розподіл особового рахунку можливий лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг.

Згідно із п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Також, нормою п.3 ч.2 ст.21 цього ж Закону визначено обовязок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Главою VІ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються порядок укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг. Із норми ч.5 ст.26 вказаного Закону випливає, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Аналогічна норма міститься і у ст.29 згаданого Закону, яка визначає особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, а процедура укладення договору передбачає наявність згоди обох сторін на його підписання.

Свобода договорів не є необмеженою і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Зокрема, п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.

Свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст.ст.21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок виконавця послуг підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а також обовязок виробника укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком за умови, якщо такий договір відповідає типовому договору. Відмова від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст.627, 630 ЦК України та ст. ст.21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 3 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що у разі коли обєкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) декількох осіб, електропостачальник укладає договір з одним із співвласників (користувачів) за умови наявності письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів).

Відтак, заявлення до відповідача ОСОБА_9 «Львівобленерго» вимоги про спонукання укласти договір про користування електричною енергією суд вважає передчасним, так як в судовому засіданні встановлено відсутність згоди на це всіх інших співвласників квартири та не виконання процедури погодження умов укладення.

На думку суду, у разі відсутності згоди відповідача ОСОБА_9 «Львівобленерго» на укладення з позивачем договору про користування електричною енергією із зазначених підстав, остання має право звернутися до суду з вимогою про зобов'язання співвласників квартири дати згоду на укладання такого договору.

Разом з тим, такий спосіб захисту цивільних прав, як спонукання до укладення договору не передбачений нормами ЦК України.

Суд вважає, що позивач не має правових підстав для пред'явлення вказаної позовної вимоги.

Такий же ж висновок викладений і в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі за № 6-110цс12, який відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки позивач звернулася до суду із вимогами про захист свого права у спосіб, що не передбачений ст. 16 ЦК України, не встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд критично ставиться до покликань позивача на незаконність та безпідставність відмови постачальної організації щодо укладення договору, так як позивачем не надано до суду жодного письмового доказу цього всупереч вимог ст.10, 60 ЦПК України.

Лист, який було отримано та долучено позивачем, що містить інформацію про необхідність при укладенні договору згоди на це всіх інших співвласників квартири, суд не розцінює як відмову відповідача в укладенні договору про користування електричною енергією.

Посилання позивача в позовній заяві про відключення електропостачання квартири, а також про заборгованість, не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки це не є предметом спору у даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 23, 48, 51, 81, 175, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про спонукання до укладення договору відмовити повністю.

Повне найменування (ім'я) сторін та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1);

відповідач: ОСОБА_2 акціонерне товариство «Львівобленерго» (, адреса місцезнаходження: м.Львів, вул. Козельницька, 3).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Сихівський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2018 року.

Суддя Рудаков І.П.