Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 752/19715/14-ц

провадження № 61-9427св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б.І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві,

треті особи: житлово-будівельний кооператив «Темп-15», ОСОБА_9,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Прокопчук Н. О., Поливач Л. Д., від 14 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання дій по скликанню, проведенню зібрання окремих членів житлово-будівельного кооперативу «Темп-15» (далі - ЖБК «Темп-15») протиправними, визнання недійсними і такими, що не відбулися загальні збори членів ЖБК «Темп-15» від 05 листопада 2014 року, визнання недійсними рішень, які були прийнятті на зібранні окремих членів ЖБК «Темп-15» 05 листопада 2014 року, та визнання дій відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві незаконними, протиправними та скасування державної реєстрації.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, порушуючи процедуру скликання, проведення, прийняття рішень загальними зборами членів ЖБК «Темп-15», передбачену статтею 15 Закону України «Про кооперацію», статтею 50 статуту ЖБК «Темп-15», 05 листопада 2014 року провели збори мешканців будинку АДРЕСА_1 та деяких членів ЖБК «Темп-15», склали протокол позачергових загальних зборів членів ЖБК «Темп-15», список на 52 особи членів ЖБК «Темп-15» і внесли зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців.

Оскільки не було дотримано процедури скликання та проведення загальних зборів членів ЖБК «Темп-15», був відсутній кворум загальних зборів, позивач вважала, що рішення прийняті 05 листопада 2014 року з обрання правління ЖБК «Темп-15», ревізійної комісії та уповноважених представників ЖБК «Темп-15» є незаконними.

Також вважала, що рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Головного управління юстиції у м. Києві по внесенню змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців є протиправним та незаконним, і таким, що порушує її права як члена кооперативу та вимоги пункту 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просила визнати дії по скликанню, проведенню зібрання окремих членів ЖБК «Темп-15» протиправними; визнати недійсними і такими, що не відбулися зібрання окремих членів ЖБК «Темп-15», що мало місце 05 листопада 2014 року; визнати недійсними протокол загальних зборів членів ЖБК «Темп-15» від 05 листопада 2014 року та рішення, які були прийняті 05 листопада 2014 року; визнати дії відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району головного управління юстиції у м. Києві щодо внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про ЖБК «Темп-15» за поданими ОСОБА_7 документами незаконними та протиправними й скасувати державну реєстрацію вказаних змін.

У січні 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із зустрічним позовом. Посилаючись на утриманням позивачем у незаконний спосіб оригіналу статуту та печатку кооперативу, просили визнати дії ОСОБА_4 протиправними та усунути перешкоди у діяльності правління, а саме зобов'язати ОСОБА_4 повернути у розпорядження ЖБК «Темп-15» оригінал статуту та печатку кооперативу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у складі судді Мирошниченко О. В. від 12 травня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, а обставини щодо відсутності кворуму на зборах, на які позивач посилалася в обґрунтування позовних вимог, не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні статей 58, 59 ЦПК України 2004 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що юридична особа ЖБК «Темп-15» із самостійними вимогами щодо повернення у її розпорядження правовстановлюючих документів та печатки товариства до суду не зверталась, а позивачами за зустрічним позовом не доведено факт порушення саме їх цивільного права, яке б підлягало захисту у судовому порядку.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 14 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання дій по скликанню, проведенню зібрання окремих членів ЖБК «Темп-15» протиправними, визнання недійсними і такими, що не відбулися загальних зборів членів ЖБК «Темп-15» від 05 листопада 2014 року, визнання недійсними рішень, які були прийнятті на зібранні окремих членів ЖБК «Темп-15» 05 листопада 2014 року, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено з інших підстав. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 пред'явила позовні вимоги до неналежних відповідачів, що є підставою для відмови у позові.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_4 була присутня на зборах, що відбулися 05 листопада 2014 року, тобто на власний розсуд скористалася своїм правом на участь у загальних зборах і голосуванні при прийнятті рішення.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог до фізичних осіб, порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому суд апеляційної інстанції не перевірив законність рішення суду першої інстанції та не вирішив спір по суті позовних вимог.

Також вказувала на те, що суд безпідставно допустив у якості представника ЖБК «Темп-15» ОСОБА_5

Рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову та в частині позовних вимог до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, не оскаржується, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

У вересні 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ЖБК «Темп-15» та ОСОБА_9 подали заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в якому просили відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення апеляційного суду, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2016 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що ЖБК «Темп-15» організований з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва одного шістнадцятиповерхового будинку на 127 квартир за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком.

Згідно з статутом ЖБК «Темп-15» загальні збори членів кооперативу обирають правління та ревізійну комісію; член житлово-будівельного кооперативу має право обирати та бути обраним до органів управління кооперативу та до ревізійної комісії кооперативу; органами управління житлово-будівельного кооперативу є загальні збори членів кооперативу (збори уповноважених) та правління кооперативу. Загальні збори житлово-будівельного кооперативу є вищим органом кооперативу; позачергові збори скликаються на вимогу не менше 1/3 загальної кількості членів кооперативу, на вимогу правління кооперативу, ревізійної комісії, а також Київської міської державної адміністрації.

01 жовтня 2014 року Правлінням ЖБК «Темп-15» прийнято рішення про проведення 05 листопада 2014 року загальних зборів членів ЖБК «Темп-15», затверджено порядок денний.

05 листопада 2014 року загальними зборами членів кооперативу переобраний голова правління кооперативу та обрано головою правління кооперативу ОСОБА_7

Основними принципами кооперації згідно із статтею 4 Закону України «Про кооперацію» (далі - Закон) є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос).

Відповідно до частини 1 статті 12 цього Закону до основних прав члена кооперативу відносяться, зокрема, право на участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління кооперативом.

Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов'язки його членів (частина третя статті 12 Закону).

Частиною третьою статті 41 Закону передбачено, що до приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об'єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Здійснення членом кооперативу права на участь у діяльності і управлінні кооперативом, в тому числі при прийнятті рішень органом управління кооперативу забезпечується, в першу чергу, порядком скликання і проведення загальних зборів членів кооперативу, передбаченим статтею 15 Закону та статутом кооперативу.

Так, статтею 15 Закону передбачено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об'єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Таким чином, за змістом статті 15 Закону для проведення загальних зборів членів кооперативу і прийняття цими зборами правомочних рішень необхідно дотриматися процедури і строків скликання загальних зборів, забезпечити особисту присутність на зборах більшості від загальної кількості членів кооперативу та особисте голосування більшості (простої чи кваліфікованої) присутніх на зборах членів кооперативу при прийнятті рішення.

Право окремих членів кооперативу на участь у загальних зборах і голосуванні при прийнятті рішення є порушеним та підлягає захисту у випадку їхньої відсутності на зборах через недотримання органами кооперативу вимог закону і статуту кооперативу про порядок скликання і проведення зборів.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 березня 2014 року у справі № 6-10цс14.

У справі, що переглядається, установлено, що 05 листопада 2014 року відбулись позачергові загальні збори членів ЖБК «Темп-15», на яких були розглянуті звіти голови ревізійної комісії кооперативу та голови правління за період з 15 березня 2012 року по 01 листопада 2014 року, обрано правління, ревізійну комісію, уповноважених кооперативу. На зборах були присутні 36 членів кооперативу із 52 членів кооперативу, які перебувають на обліку.

Згідно з протоколом № 1 позачергових загальних зборів членів ЖБК «Темп-15» від 05 листопада 2014 року другим питанням порядку денного був звіт голови правління про господарську-фінансову діяльність та житлово-комунальну заборгованість ЖБК «Темп-15» за період з 15 березня 2012 року по 01 листопада 2014 року. З доповіддю по другому питанню виступила ОСОБА_4, яка після виступу та надходження питань покинула загальні збори.

Установивши, що ОСОБА_4 була присутня на зборах, що відбулися 05 листопада 2014 року, тобто скористалася своїм правом на участь у загальних зборах, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що право ОСОБА_4 як члена кооперативу на участь у загальних зборах і голосуванні при прийнятті рішення не порушено.

Право позивача на участь у діяльності кооперативу як члена кооперативу у разі його порушення підлягає захисту шляхом визнання недійсним оспорюваного рішення позачергових зборів членів ЖБК «Темп-15» від 05 листопада 2014 року, як такого, що прийняте з порушенням вимог Конституції, Закону і Статуту кооперативу.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним та скасування актів, які стосуються діяльності юридичної особи ЖБК «Темп-15», і на підставі яких і було внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_4 зазначила відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідно до статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Частиною першою статті 33 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається зі змісту статей 33, 119 ЦПК України 2004 року на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що спосіб захисту порушеного права обирає позивач, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання, в якому позивач повинен обґрунтувати необхідність такої заміни, а саме чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним, а суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких зазначила позивач.

Установивши, що позов про визнання недійсним та скасування актів, які стосуються діяльності юридичної особи ЖБК «Темп-15», і на підставі яких і було внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, було пред'явлено до фізичних осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є неналежними відповідачами у справі щодо вимог, що стосуються ЖБК «Темп-15», а позивач не зверталась до суду з клопотанням про заміну неналежних відповідачів, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до вказаних відповідачів.

Доводи ОСОБА_4 про порушення судом апеляційної інстанції права на судовий захист, є безпідставними, оскільки рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позову з підстав його пред'явлення до неналежних відповідачів, не перешкоджає позивачу захистити свої права шляхом пред'явлення у встановленому законом порядку цього позову до належних відповідачів.

Доводи ОСОБА_4 про те, що апеляційний суд безпідставно допустив у якості представника ЖБК «Темп-15» ОСОБА_5, не спростовують правильних висновків суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Так, у справі, що переглядається, ОСОБА_5 виступав як відповідач за позовом ОСОБА_4 та як позивач за зустрічним позовом і представник ОСОБА_7 на підставі довіреності (а. с. 213 т. 1).

Згідно з журналом судового засідання суду першої інстанції від 14 березня 2016 року відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 не надали доказів на підтвердження того, що вони мають повноваження представляти інтереси третьої особи ЖБК «Темп-15».

Суд апеляційної інстанції, помилково зазначив, що ОСОБА_5 представляє інтереси третьої особи ЖБК «Темп-15», оскільки ОСОБА_7 видав довіреність ОСОБА_5 на представництво його інтересів у суді як фізична особа, а не як голова правління ЖБК «Темп-15», та на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції строк вказаної довіреності закінчився.

Разом із цим, вказане не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Б.І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта