Справа № 603/169/18
Провадження №2/603/136/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

за участі секретаря судового засідання Швець Н.С.

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бертниківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Бертниківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за ним:

- право на земельну частку (пай) у господарстві спілка селян «Хлібороб» згідно зареєстрованого Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 за №152.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яка перебуває в господарстві спілка селян «Хлібороб» згідно зареєстрованого Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 за №152.

Вказану спадщину фактично прийняв син померлої - ОСОБА_3, як спадкоємець за законом першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на:

- земельну частку (пай), яка перебуває в господарстві спілка селян «Хлібороб» згідно зареєстрованого Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 за №152.

Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, та вступив у фактичне управління спадковим майном.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу - Сертифікату на земельну частку (пай).

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з'явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити в його відсутності, позов підтримує повністю.

Відповідач - представник Бертниківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в підготовче засідання не з'явився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних у справі доказів та приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років в с.Бертники Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого повторно 09.02.2017 року.

Ще за життя померлій належали:

- земельна частка (пай), яка перебуває в господарстві спілка селян «Хлібороб» згідно зареєстрованого Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 за №152, що підтверджується інформацією про грошову оцінку земельної ділянки (паю) наданої відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 27.02.2018 року №163/111-18.

Вказану спадщину згідно матеріалів справи прийняв син спадкодавця - ОСОБА_3.

Родинні відносини між ОСОБА_3 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 підтверджуються:

- Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, сформованого 09.02.2018 року за №7, згідно якого ОСОБА_2 є мамою ОСОБА_5;

- Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 09.02.2018 року за №7, згідно якого ОСОБА_2 змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

Спірні відносини, що виникли між сторонами пов'язані з реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Щодо спадкового майна, яке належало ОСОБА_6, а саме, земельної частки (пай) в спілці селян «Хлібороб», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №152 і яке фактично прийняв ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1963 р.), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Як вбачається з матеріалів справи на час смерті ОСОБА_2, тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії НОМЕР_2 за №152 на право на земельну частку (пай) в господарстві селянська спілка «Хлібороб» та визнання за ним права на це майно в порядку спадкування за законом необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені).

Судова колегія в цивільних справах Верховного Суду України в п.65 правових позицій від 01.12.97 vd971201 висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році роз'яснила, що відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) і прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

В зв'язку з наведеним та у відповідності до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 як син спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 67 років в с.Бертники Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 актовий запис №1.

Ще за життя, як встановлено судом, померлому належали:

- земельна частка (пай), яка перебуває в господарстві спілка селян «Хлібороб» згідно зареєстрованого Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 за №152.

Вказану спадщину згідно матеріалів справи фактично прийняв син спадкодавця - ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Бертниківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 12.03.2018 року за №02-12/48, згідно якої на час смерті ОСОБА_3 з ним без реєстрації проживав його син ОСОБА_1, 1961 року народження.

Родинні відносини між ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 підтверджуються:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданого повторно Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 09.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1, згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, як спадкоємець за законом першої черги.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - Сертифікату на земельну частку (пай), позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори від 02.05.2018 року №270/01-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як слідує з матеріалів справи оригінал Сертифікату на земельну частку (пай) був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 16.02.2018 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що Сертифікат на земельну частку (пай) виданий Бертниківською сільською радою ОСОБА_2, загублений.

На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат Сертифіката на земельну частку (пай) міг лише її власник.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну частку (пай) згідно закону після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняв оскільки на час смерті та відкриття спадщини проживав без реєстрації з померлим, що підтверджується довідкою від 12.03.2018 року №02-12/48 виданою виконавчим комітетом Бертниківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Суд, при ухваленні рішення враховує заяву ОСОБА_8 засвідчену секретарем Бертниківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 12.03.2018 року та зареєстровану в реєстрі за №4, згідно якої він письмово заявляє, що спадщини яка залишилась після смерті його батька ОСОБА_3 він не приймав та на вказане в позовній заяві майно не претендує.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Садівського М.А. №96/01-12 від 25.06.2018 року, вбачається, що згідно даних спадкового реєстру не заводилась спадкова справа на вказане в позовній заяві спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже, ОСОБА_1, як спадкоємець за законом має право на спадкове майно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, тому є підстави визнати за ним право на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права позивачем на спадкове майно, яким являється земельна частка (пай).

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права останнього на земельну частку (пай).

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216,1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 529, 534, 549 ЦК України (1963 року) суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серії НОМЕР_6, ІПН НОМЕР_1), проживаючого за адресою с.Бертники Монастириського району Тернопільської області до Бертниківської сільської ради, (Код ) юридична адреса місцезнаходження: вул.Шевченка №69 с.Бертники Монастириського району Тернопільської області, про визнання права на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), яка перебуває в господарстві спілка селян «Хлібороб» згідно зареєстрованого Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №152., після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і який належав - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. М. Іванчук