Справа № 703/374/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

при секретарях судового засідання Литвин Г.Т., Бойко Л.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Смілянської міської ради Черкаської області, третя особа: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області про визнання права власності на самочинно збудований обєкт, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області, третя особа: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області про визнання права власності на самочинно збудований обєкт.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 11 червня 2015 року та від 8 жовтня 2015 року йому для провадження підприємницької діяльності було погоджено розташування пяти тимчасових торгових павільйони по продажу продовольчих товарів біля житлового будинку №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла Черкаської області та видано паспорти привязки. Відповідно до вищевказаних рішень ним було розміщено тимчасові торгові павільйони, які згодом він перебудував самовільно у капітальну будівлю і продовжив її експлуатувати в якості магазину. Приписом Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Черкаській області від 10 березня 2016 року зобовязано припинити експлуатацію будівлі магазину розташованого біля житлового будинку №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла до введення в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 10 березня 2016 року було припинено дію рішень зазначеного комітету від 11 червня 2015 року та від 8 жовтня 2015 року. Рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 15 вересня 2016 року вирішено розробити детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками №76 та №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла з розміщенням закладу торгівлі. На виконання зазначеного рішення міської ради, Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста було виготовлено детальний план території міста, зокрема і детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками №76 та №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла з розміщенням закладу торгівлі. В даному детальному плані території під позначкою «1» значиться будівля магазину, загальною площею 146,03 кв. м., який побудований самочинно та знаходиться на земельній ділянці, що належить Смілянській міській раді. Згідно затвердженого звіту комплексного обстеження, оцінки технічного стану несучих будівельних конструкцій будівлі магазину продовольчих товарів по вул. Кармелюка розташованого біля житлового будинку №78 в м. Сміла Черкаської області, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації та придатність для подальшої експлуатації, таким чином самовільно збудована будівля магазину продовольчих товарів по вул. Кармелюка розташованого біля житлового будинку №78 в м. Сміла Черкаської області, відповідає будівельним нормам і правилам, права та інтереси інших осіб не порушуються, однак, здати в експлуатацію вищевказану будівлю позивач не має можливості з підстав, припинення виконавчим комітетом Смілянської міської ради рішень «Про погодження місця розташування групи тимчасових споруд» та анулюванням паспортів привязки, а тому, з метою захисту свого порушеного права звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на самочинно збудовану будівлю магазину продовольчих товарів без номеру розташованого біля будинку №78 в м. Сміла Черкаської області, що згідно технічного паспорта значиться під літерою «А-1», загальною площею приміщень 146,03 кв.м.

Позивач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 11 червня 2015 року та від 8 жовтня 2015 року позивачу для провадження підприємницької діяльності було погоджено розташування пяти тимчасових торгових павільйонів по продажу продовольчих товарів біля житлового будинку №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла Черкаської області та видано паспорти привязки. Відповідно до вищевказаних рішень ОСОБА_3 було розміщено тимчасові торгові павільйони, які згодом ним перебудувано у капітальну будівлю та продовжена її експлуатація в якості магазину. Приписом Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Черкаській області від 10 березня 2016 року зобовязано припинити експлуатацію будівлі магазину розташованого біля житлового будинку №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла до введення в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 10 березня 2016 року було припинено дію рішень зазначеного комітету від 11 червня 2015 року та від 8 жовтня 2015 року. Рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 15 вересня 2016 року вирішено розробити детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками №76 та №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла з розміщенням закладу торгівлі. На виконання зазначеного рішення міської ради Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста було виготовлено детальний план території міста, зокрема і детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками №76 та №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла з розміщенням закладу торгівлі. В даний детальний план території під позначкою «1» значиться будівля магазину, загальною площею 146,03 кв. м., який знаходиться на земельній ділянці, що належить Смілянській міській раді. Згідно затвердженого звіту комплексного обстеження, оцінки технічного стану несучих будівельних конструкцій будівлі магазину продовольчих товарів по вул. Кармелюка розташованого біля житлового будинку №78 в м. Сміла Черкаської області, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації та придатність для подальшої експлуатації, таким чином самовільно збудована будівля магазину продовольчих товарів по вул. Кармелюка розташованого біля житлового будинку №78 в м. Сміла Черкаської області, відповідає будівельним нормам і правилам, права та інтереси інших осіб не порушуються, однак, здати в експлуатацію вищевказану будівлю позивач не має можливості з підстав, припинення виконавчим комітетом Смілянської міської ради рішень «Про погодження місця розташування групи тимчасових споруд» та анулюванням паспортів привязки, а тому, з метою захисту порушеного права позивача просить визнати за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудовану будівлю магазину продовольчих товарів без номеру розташованого біля будинку №78 в м. Сміла Черкаської області, що згідно технічного паспорта значиться під літерою «А-1», загальною площею приміщень 146,03 кв.м.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивач до компетентного державного органу із заявою про прийняття побудованого обєкту не звертався, крім того, доказів того, що на момент здійснення будівництва магазину позивач був власником чи землекористувачем земельної ділянки суду не надано, а паспорти привязки є неналежними та недопустимими доказами по справі. Вказала, що Смілянська міська рада не приймала жодних рішень про передачу земельної ділянки біля житлового будинку №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла в оренду позивачу. Крім того, зазначила, що позивачем не надано доказів , що збудований магазин відповідає генеральному плану міста та вимогам державних будівельних норм, а також, що будівництво не розміщене на інженерно - транспортній інфраструктурі міста.

Представник третьої особи до суду не зявився в поясненнях, надісланих на адресу суду просив розгляд справи проводити без його участі, а рішення винести на розсуд суду.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №208 від 11 червня 2015 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 погоджено місце розташування групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності площею по 30 кв.м. кожний по вул. Кармелюка (біля житлового будинку №78) та відповідно до вищевказаного рішення Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста 3 липня 2015 року видано паспорт привязки групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який дійсний до 24 червня 2016 року (а.с. 9,10).

Згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №464 від 8 жовтня 2015 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 погоджено місце розташування стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності площею 30 кв.м. (торговельний павільйон по продажу продовольчих товарів) з блокуванням до існуючої групи ТС фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 по вул. Кармелюка (біля житлового будинку №78) та відповідно до вищевказаного рішення Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста 10 листопада 2015 року видано паспорт привязки стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, який дійсний до 5 листопада 2016 року (а.с. 13, 14).

Приписом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області №34 встановлено, що будівля магазину використовується ФОП ОСОБА_3 без введення в експлуатацію, а тому зобовязано його негайно припинити роботу будівлі магазину до введення в експлуатацію (а.с. 19).

Як вбачається з постанови №7/1023-1ів.3/105 Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області на фізичну особу-підприємця за порушення абз. 3 п. 1 ч. 6 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладено штраф у розмірі 24804 гривні (а.с. 20).

Відповідно до постанови №8/1023-1ів.3/105 Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області на фізичну особу-підприємця за порушення абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладено штраф у розмірі 62010 гривень (а.с. 21).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №89 від 10 березня 2016 року припинено дію рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 11 червня 2015 року №208 «Про погодження місця розташування групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (чотири торговельних павільйони по продажу продовольчих товарів) ФОП ОСОБА_3 по вул. Кармелюка (біля житлового будинку №78) та рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 8 жовтня 2015 року №464 «Про погодження місця розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (торговельний павільйон по продажу продовольчих товарів) ФОП ОСОБА_3 по вул. Кармелюка (біля житлового будинку №78). Анульовано паспорти привязки групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (а.с. 22).

Рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 15 вересня 2016 року №23-35/VII вирішено розробити детальний план частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками №76 та №78 по вул. Кармелюка м. Сміла з розміщенням закладу торгівлі (а.с. 25).

На виконання зазначеного вище рішення Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста було виготовлено детальний план території міста, зокрема і детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками №76 та №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла з розміщенням закладу торгівлі під позначкою «1» (а.с. 27).

Як вбачається з технічного паспорта виготовленого, 15 липня 2017 року, будівля магазину продовольчих товарів біля будинку №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла значиться під літерою «А-1» загальною площею приміщень 146,03 кв. м. (а.с. 31-35).

Відповідно до звіту комплексного обстеження, оцінки технічного стану несучих будівельних конструкцій будівлі магазину продовольчих товарів по вул. Кармелюка (біля житлового будинку №78) в м. Сміла Черкаської області встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації та будівля магазину придатна для подальшої експлуатації (а.с. 39-60).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про основи містобудування» від 16 листопада 1992 року містобудування (містобудівна діяльність) це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, обєднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво обєктів містобудування, спорудження інших обєктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію обєктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Згідно ст. 28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року тимчасова споруда торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року за № 244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 вищевказаного Порядку підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт привязки тимчасової споруди.

Замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди.

До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування тимчасової споруди, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів тимчасової споруди з привязкою до місцевості; реквізити замовника (найменування,П.І.Б., адреса, контактна інформація) і цей перелік є вичерпним.

Відповідно до п. 2.27 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності дія паспорта прив'язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив'язки при її встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив'язки; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив'язки ТС.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №208 від 11 червня 2015 року та рішенням №464 від 8 жовтня 2015 року позивачу погоджено місце розташування групи стаціонарних тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності. Крім того, Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста видані паспорти привязки групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, якими визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі, схему благоустрою прилеглої території (а.с. 9-10, 13-14).

Однак, рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №89 від 10 березня 2016 року анульовано паспорти привязки групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ОСОБА_3 (а.с. 22).

Згідно ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

На підставі ч. 3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

При цьому, в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону №2780-ХІІ спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст.376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст.375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст.376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобовязані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суд з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), згідно ч.2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Так, відповідно до пп. 9 п.1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна.

В ході розгляду справи суд дійшов беззаперечного висновку про порушення прав позивача відповідачем, яке виразилося у прийнятті рішення щодо скасування паспортів привязки групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ОСОБА_3 та невизнання Смілянською міською радою заявлених ним позовних вимог.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено та обєктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач набув право на встановлення тимчасової споруди між багатоквартирними житловими будинками №76 та №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла, отримав паспорти привязки. Однак, виконавчий комітет у спосіб, не передбачений чинним законодавством, всупереч п. 2.27 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності скасував рішення про погодження місця розташування тимчасових споруд,до завершення строку його дії, таким чином обмеживши право позивача, всупереч вимогам Конвенції про захист прав та основоположних свобод, права на володіння своїм майном та можливості в подальшому, після проведеної реконструкції, введення спірного обєкту в експлуатацію.

Також суд зауважує, що після встановлення тимчасової споруди рішенням Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста виготовлено детальний план території міста, зокрема і детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками №76 та №78 по вул. Кармелюка в м. Сміла з розміщенням закладу торгівлі під позначкою «1», яка, відповідно до звіту комплексного обстеження, оцінки технічного стану несучих будівельних конструкцій будівлі магазину продовольчих товарів по вул. Кармелюка (біля житлового будинку №78) в м. Сміла Черкаської області є безпечною та придатна для подальшої експлуатації. Окрім того, представником відповідача в ході розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на предмет завдання шкоди ОСОБА_3 правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршення екологічної ситуацію та природних якостей землі від використання спірної будівлі в процесі здійснення ним підприємницької діяльності.

Разом з тим, за проведення самочинної реконструкції позивач був правомірно підданий штрафам Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, порушене та невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на самочинно реконструйовану тимчасову будівлю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 181, 319, 328, 331, 375, 376 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, Законом України «Про основи містобудування» від 16 листопада 1992 року, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 листопада 2011 року, Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року за № 244, постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року,-

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на самочинно реконструйовану тимчасову будівлю магазину продовольчих товарів без номеру розташованого біля будинку №78 в м. Сміла Черкаської області, що згідно технічного паспорта значиться під літерою «А-1», загальною площею приміщень 146,03 кв.м.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Відповідно до «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Смілянська міська рада Черкаської області, вул. Незалежності, 37 м. Сміла Черкаська область.

Третя особа: Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Черкаській області, вул. Небесної Сотні, 31/1 м. Черкаси.

Головуючий О.П.Опалинська