Справа № 752/5516/17
Провадження по справі № 2-др/752/3/18
У Х В А Л А

Іменем України

04.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, у справі №2-20/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_12 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_12 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_12 про визнання правочину недійсним,

встановив:

у провадженні суду знаходилась справа за позовними вимогами . ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним.

17 червня 2013 року у зазначеній вище справі ухвалено рішення, яке в частині, що не скасована набрало законної сили 03.11.2015 року.

15 березня 2017 року ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині позовних вимог ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 та вселенні до цього будинку ОСОБА_2, а також про зобов»язання відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району м. Києва зняти гр. ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що 23.03.2009 року від імені ОСОБА_2 було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких, позивач просив виселити ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 та вселити до цього будинку ОСОБА_2, зобов»язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району м. Києва зняти гр. ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. Однак зазначені позовні вимоги не знайшли свого вирішення у рішенні, яке було ухвалено за результатами судового розгляду цивільної справи №2-20/12. На виконання рішення суду 08.06.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи , якими зобов»язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1, провадження за яким було відкрито 15.06.2016 року, а 30.08.2016 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного ВДВС складено подання щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за невиконання виконавчого листа №2-20/12, виданого 08.06.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва, яке скеровано до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві МВС України. 26.10.2016 року інформацію щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за невиконання рішення суду внесено до ЄРДР за №0010298, що свідчить про те, що строк виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2013 року не закінчився.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заявлені вимоги про ухвалення додаткового рішення підтримав, просив задовольнити їх, оскільки такі вимоги були предметом судового розгляду серед інших вимог під час розгляду справи за позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним за якими 17 червня 2013 року було ухвалено рішення.

Представник відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі за позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним, з приводу позовних вимог ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 та вселення до цього будинку ОСОБА_2, зобов»язання відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району м. Києва зняти гр. ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. Стверджував, що будинок з якого позивач просить виселети ОСОБА_5 та куди вселити ОСОБА_2 не існує, а відповідачка за цими ж вимогами ОСОБА_5 не зареєстрована за вказаною адресою.

Інші учасники справи - ОСОБА_4, ОСОБА_6 в судовому засіданні відсутні, про його дату та місце повідомлені належним чином, їх відсутність не перешкоджає вирішенню заявлених вимог щодо ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також зміст ухвалених судових рішень за заявленими позовними вимогами, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним.

За результатами судового розгляду зазначених вище позовних вимог, Голосіївським районним судом м. Києва 17 червня 2013 року ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594 - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено. Визнано недійсними абз.4 п. 5, п. 6, п. 8 договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим номером 1726. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами: сарай (2 поверха) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та іншими спорудами згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594; з моменту укладання цього договору, з усіма поліпшеннями (перебудовами, прибудовами, надбудовами), разом загальною площею 1 385 кв.м.. Визнано недійсним п.8.2 договору позики між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 21 жовтня 2003 року. Визнано недійсним договір оренди між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 1 грудня 2006 року. Зобов»язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_10 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1. У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності відмовити. У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики від 21 жовтня 2003 року відмовлено.

14.08.2013 року у справі №2-20/12 за позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним було ухвалено додаткове рішення, яким:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності - задоволено;

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним - задоволено;

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року - задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_11 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, та постановлено в цій частині нове рішення, за яким:

позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено частково;

визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продаду від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округ Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та додаткове рішення цього ж суду, залишено без змін.

Колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 27.04.2016 року постановлено ухвалу, якою касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_5, та ОСОБА_2 відхилено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду и. Китєва від 14 серпня 2013 року в частині, що не скасовані апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року залишено без змін.

15.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у зазначеній справі, оскільки суд, ухвалюючи рішення не вирішив позовні вимоги останнього в частині щодо виселення ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 та вселення до цього будинку ОСОБА_2, а також про зобов»язання відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району м. Києва зняти гр. ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Так, за даними матеріалів справи №2-20/12, на аркуші справи № 147 тому №4 є заява представників ОСОБА_2 - ОСОБА_1, ОСОБА_13 про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту якої , з врахуванням попередньо наданих обгрнтувань, заявили позовні вимоги у такому вигляді: 1. Виселити ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 та вселити до цього будинку ОСОБА_2; 2. Зобов»язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району м. Києва зняти гр. ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 9) Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито джо набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до правил ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Крім того, правилами цієї ж статті встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судове рішення за результатами розгляду позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним було ухвалено під головуванням судді Чередніченко Н.П., яка заявила про самовідвід від вирішення заявлених вимог про ухвалення додаткового судового рішення, який було задоволено судом 25.04.2017 року.

Станом на час задоволення судом заяви головуючого судді Чередніченко Н.П. про самовідвід від розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, чинний на той час цивільно-процесуальний закон не забороняв суду в іншому складі вирішувати питання щодо ухвалення додаткового рішення.

Заява ОСОБА_1, подана 15.03.2017 року в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення тривалий час не знайшла свого вирішення з огляду на об»єктивні обставини щодо процесуальної поведінки учасників справи та завантаження головуючого судді, якому було передано до провадження зазначену заяву.

Крім того, перевірені судом матеріали справи не містять доказів на підтвердження заявлених вимог за якими позивач просить ухвалити додаткове судове рішення, учасники справи не давали пояснень під час розгляду справи, позивачем не залучено відповідача за позовними вимогами в частині зобов»язання зняття з реєстраційного обліку.

Наразі, та обставина, що на час вирішення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у зазначеній вище справі, суд в іншому складі позбавлений повноважень на вчинення таких процесуальних дій не порушує законних прав та інтересів позивача ОСОБА_2, оскільки ці позовні вимоги, щодо виселення ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 та вселення до цього ж будинку ОСОБА_2, зобов»язання відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району м. Києва зняти гр. ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 не були предметом з»ясування та перевірки доказами під час розгляду справи, за цими вимогами не ухвалювалося судове рішення, а відтак позивач не позбавлений можливості в установленому законом порядку звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись Перехідними положеннями ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, ст. 270 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, у справі №2-20/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_12 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_12 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_12 про визнання правочину недійсним,залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга подається на ухвалу суду протягом п»ятнадяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк