Справа № 450/874/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/4979/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми збитків, витрат від інфляції та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИЛА:

12.04.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення 3% річних у період з 06.12.2013 року по 11.04.2016 року у розмірі 9 877 гривень 53 копійки; стягнення втрати від інфляції у період з 06.12.2013 року по 11.04.2016 у розмірі 35 754 гривні 11 копійок; стягнення курсової різниці у розмірі 95 782 гривень 54 копійок. Свої позовні вимоги мотивував тим, що на даний час триває виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 грудня 2013 року у справі №450/3300/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 44 282,00 грн. Рішення є не виконаним. Відповідач ухиляється від виконання вказаного рішення. Наслідками прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсацій (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплата кредиторові. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 станом на 10.04.2016 року становить - 141 414 грн. 18 коп.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 3 % річних за період з 06.12. 2013 року по 11.04. 2016 року у розмірі 9 877, 53 грн. за прострочення виконання зобов'язання.

У стягненні з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 втрат від інфляції за період з 06.12.2013 року по 11.04.2016 року у розмірі 35 754, 11 грн., різниці в зміні курсу за період з 06.12.2013 року по 11.04.2016 року у розмірі 95 782,54 грн. за прострочення виконання зобов'язання - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 551, 20 грн. судового збору.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його позовних вимог про стягнення з відповідача витрат від інфляції та курсової різниці. Вказує, що оскільки рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 грудня 2013 року у справі № 450/3300/13 стягнуто з відповідача в його користь 44 282 грн., у ОСОБА_4 виник обов'язок виконати зобов'язання перед позивачем у національній валюті - гривні, відтак основне зобов'язання повинне бути виконане з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Зазначає, що на час виконання рішення курс валюти зріс, тому сума курсової різниці між наданими в доларах США коштами та їх гривневий еквівалент є збитками в розумінні п.2 ч.1 ст.22 ЦК України, а тому сума курсової різниці підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.12.1013 року вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 44 282, 00 грн. та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 442,82 грн. понесених позивачем судових витрат.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат, районний суд виходив з того, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає .

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

З матеріалів справи убачається, що 24.09.2012 року ОСОБА_4 дана розписка ОСОБА_2, за змістом якої ОСОБА_4 згідно домовленості виконував будівельні роботи і одержав 23500 доларів США. Згідно розрахунків п. Кульчицького він повинен йому повернути 5 467 доларів США = 44 282,00 грн. Текст розписки підписаний ОСОБА_4 24.09.2012 року.

В силу закріпленого у ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в грошовій одиниці України - гривні. Такі вимоги ОСОБА_2 були повністю задоволені судом. Як убачається з матеріалів справи, сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.12.1013 року визначена у грошовій одиниці України - гривні.

Рішення суду на даний час не виконане.

Офіційний індекс інфляції це знецінення - зниження купівельної спроможності грошової одиниці України - гривні. Оскільки позивач визначив суму стягнення у гривні, така підлягає індексації.

Розмір втрат від інфляції від суми 44 282,00 грн. за період з 06.12.2013 року по 11.04.2016 року становить 35 754,11 грн., що стверджується розрахунком позивача, на спростування якого відповідачем не надано доказів.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача втрат від інфляції слід скасувати, ухвалити нове рішення про задоволенні позову в цій частині.

Позивач також просив стягнути з відповідача курсову різницю у зв'язку із зростанням курсу долара США, яка утворилася після ухвалення вказаного судового рішення, що є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.

Згідно з ч.1 ст. 36 цього Закону Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення курсової різниці, районний суд вірно виходив з того, що офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої особи додаткові вимоги про стягнення курсової різниці і така не є шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України.

Рішення суду в цій частині відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1, ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку з наведеним, з ОСОБА_4 слід стягнути в дохід держави 452,52 грн. (1414,14 грн. х 32%) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, та 497,77 грн. (1555,55 грн. х 32%) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягненні втрат від інфляції за період з 06.12.2013 року по 11.04.2016 року у розмірі 35 754, 11 грн. скасувати та постановити в цій частині нову постанову про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 втрати від інфляції за період з 06.12.2013 року по 11.04.2016 року у розмірі 35 754, 11 грн.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 в дохід держави 551, 20 грн. судового збору змінити, стягнувши з ОСОБА_4 в дохід держави 452 грн. 52 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 497 грн. 77 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 02.07.2018р.

Головуючий

Судді: