Справа № 159/2107/18
Провадження № 2-к/159/2/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь від 11 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області через Головне територіальне управління юстиції у Волинській області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь від 11 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 25% всіх видів заробітку та/(або) іншого доходу щомісяця, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи стягнення з 09.08.2017 і до повноліття дитини.

При вирішенні питання про призначення клопотання до розгляду судом перевірено та встановлено, що клопотання та документи, які долучені до нього, відповідають вимогам ст. 466 ЦПК України, клопотання подано згідно зі ст. 465 ЦПК України - безпосередньо стягувачем, через орган державної влади України - Міністерство юстиції України, з дотриманням правил територіальної підсудності, передбачених ст. 464 ЦПК України, за місцем проживання боржника та в термін, передбачений ст. 463 ЦПК України.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання по розгляду клопотання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.

Оскільки розгляд клопотання здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши клопотання та документи, які долучені до нього, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до Договору між Україною та Республікою Білорусь про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, що стосуються стягнення коштів на утримання у цивільних справах, застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої винесено рішення.

Згідно ст. 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладеної державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року, ратифікованої Верховною Радою України (далі - Конвенція), клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно розяснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Згідно п. 2 ст. 54 Конвенції, суд, який розглядає клопотання про дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У разі, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

У п. 2 ст. 53 Конвенції вказані документи, що додаються до клопотання про дозвіл примусового виконання рішення: завірена копія рішення, а також офіційний документ про те, що рішення вступило в законну силу і підлягає виконанню, або про те, що воно підлягає виконанню до набрання законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесено рішення, яка не прийняла участь в процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд, а в разі її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання.

Судом встановлено, що рішенням суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь від 11.01.2018 визначено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 України в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 25% всіх видів заробітку та/(або) іншого доходу щомісяця, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи стягнення з 09.08.2017 і до повноліття дитини.

Згідно ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути предявлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Рішення суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь від 11.01.2018 по позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вступило в законну силу 23 січня 2018 року і підлягає виконанню.

Згідно з ч. 7 ст. 467 ЦПК України, якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.

В матеріалах клопотання також є копія довідки про те, що рішення суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь від 11.01.2018 по позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не виконувалось на території Республіки Білорусь.

Згідно з ч. 1 ст. 470 ЦПК України, на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який предявляється для виконання в порядку, встановленому законом.

При цьому, наявність передбачених статтею 55 Конвенції або ст. 468 ЦПК України підстав для відмови в примусовому виконанні рішення іноземного суду, судом не встановлено.

Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь від 11 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини подано з дотриманням умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, у звязку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ст.ст. 462-470 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь від 11 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 України в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 25% всіх видів заробітку та/(або) іншого доходу щомісяця, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи стягнення з 09.08.2017 і до повноліття дитини.

Після набрання ухвалою суду законної сили видати виконавчий лист на підставі рішення суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь від 11 січня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий :

ОСОБА_4