АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5113/17 22-ц/774/1104/К/18А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 182/5113/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони : заявник ОСОБА_1,

зацікавлена особа Перша Нікопольська державна нотаріальна контора

особа, яка не приймала участь у розгляді справи - ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у м. Нікополі,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт батьківства вбитого ОСОБА_3 відносно неї. В мотивування заявлених вимог зазначила, що вона народилась 17.02.1972 року в смт.Червоногригорівка Нікопольського району. В свідоцтві про її народження батьком зі слів матері записаний ОСОБА_4. Проте, її справжнім біологічним батьком є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з 1970 року мав близькі стосунки з її мамою, обіцяючи на ній одружитись. Довідавшись про вагітність, перервав стосунки з матірю. Батьки ОСОБА_3 визнавали її за онуку, дарували їй подарунки, спілкувались тощо. ОСОБА_3 після сплину багатьох років, став також спілкуватися із нею та її сином. ОСОБА_3 30.05.2017 року було вбито. По кримінальній справі, порушеній по факту вбивства її було допитано в якості потерпілої, як доньку вбитого. Вона була на похоронах батька. Всі односельці знають, що вона є донькою вбитого. Вона є єдиною дитиною ОСОБА_3 і єдиною спадкоємицею за законом. У звязку з цим, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки не надано доказів, які б свідчили про родинні відносини між нею та ОСОБА_3 Тому просить суд встановити факт батьківства вбитого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та нею.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року , в якому усунуто описку ухвалою суду від 29 листопада 2017 року, встановлено факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 30 травня 2017 року, стосовно доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4.

В апеляційній скарзі особа, яка не приймала участь у розгляді справи ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, оскільки судом при вирішенні спірного питання не досліджено, що вона, звернулась до суду із позовною заявою про визнання її дружиною померлого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає, що її права, як спадкоємця порушені, справу розглянуто без залучення її до участі у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу, заявник ОСОБА_1 просить ухвалу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. В мотивування відзиву зазначила, що апелянт ОСОБА_2 не є спадкоємцем, тому не має права на оскарження рішення суду. Крім того, про існування оскарженого рішення вона дізналась 06 січня 2018 року при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження, в яких оскаржуване рішення долучалось заявником.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5. Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження заявниця ОСОБА_1 народилась 17.02.1972 року в смт.Червоногригорівка Нікопольського району. В її свідоцтві про народження батьком записаний - ОСОБА_4 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30.05.2017 року ( а.с.11).

Згідно висновку експерта № 475 від 02.10.2017 року, вірогідність того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30.05.2017 року, дійсно є біологічним батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних завязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% ( а.с.26-28).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт батьківства заявника із померлим, доведений висновками проведеної у справі генетичної експертизи.

Однак такі висновки суду є передчасними виходячи з наступного.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3, померлий 14.04.2006 року за життя розпорядження на випадок смерті не зробив, заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Позивач, звертаючись до суду із заявою стверджує, що ОСОБА_3 є її батьком, тому звернулась до нотаріальної контори із заявою про намір прийняти спадщину (а.с. 12).

ОСОБА_1 в заяві про встановлення факту посилалась, що вона є єдиною спадкоємицею, після смерті ОСОБА_3, проте дані твердження, не відповідають дійсності.

Крім неї, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2, яка перебувала з померлим ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах, з приводу чого вона звернулась у серпні 2017 року до суду із позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення ( а.с.49-52).

Встановлення факту батьківства у даній справі зачіпає інтереси інших осіб, як можливих спадкоємців померлого.

У відповідності з ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як розяснено в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС ( 2006-07 ), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст.53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом першої інстанції при встановленні факту, що має юридичне значення не перевірено, чи є інші спадкоємці, чи зверталися вони до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за для встановлення фактичних обставин справи та коло осіб, право та інтереси яких зачіпає спірне питання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заявник ОСОБА_1 в заяві про встановлення факту посилалась, що в свідоцтві про її народження батьком зазначений ОСОБА_4 зі слів матері (а.с.9).

Згідно ст.54 КпШС, в редакції чинній на час народження заявника, батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них.

Доказів, що мати заявника ОСОБА_6 на час народження доньки ОСОБА_1 ( дошлюбне ОСОБА_6) не перебувала із ОСОБА_4П у шлюбі, матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання заявника ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу про недотримання ОСОБА_2 строків апеляційного оскарження, з огляду на обізнанність наявності оскаржуваного судового рішення, під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження. Копію оскаржуваного судового рішення, апелянт отримала разом із позовом ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, яке надійшло згідно штампу відправки на конверті 05 березня 2018 року ( а.с.54-57). Апелянт звернулась до суду із апеляційною скаргою 22 березня 2018 року, тобто із дотриманням строку, передбаченого ст. 354 ЦПК України. Висновки суду не можуть грунтуватися на припущеннях. Жодних достатніх та достовірних доказів беспосереднього отримання копії оскаржуваного судового рішення апелянтом раніше заначеної нею датою, матеріали справи не містять.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив рішення із порушенням норм процесуального законодавства, передчасно, не дослідивши усіх обставин у справі, без залучення осіб, права та інтереси яких стосується вирішення спірного питання.

Оскільки суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду справи позбавлений можливості на залучення осіб до участі у справі, що є підставою для відмови в позові, згідно положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду слід скасувати, як передчасне та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про встановлення факту батьківства.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпроептровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства померлої особи відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: