ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року

м.Суми

Справа №577/1992/17

Номер провадження 22-ц/788/921/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокати ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачі: Конотопська міська рада Сумської області, Комунальне підприємство «Конотопське трамвайне управління»,

представники відповідачів: Волошко Яна Олегівна, Коваль Анна Валеріївна, Коновал Григорій Опанасович;

третя особа - Конотопський міський голова Семеніхін Артем Юрійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Конотопської міської ради Сумської області на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2018 року, в складі судді Гетьмана В.В., постановлене у м.Конотопі,

в с т а н о в и в:

18.05.2018 року звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив: визнати його звільнення з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України незаконним та поновити його на роботі на посаді директора Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління»; стягнути з Конотопської міської ради Сумської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 6 442,80 грн. та у відшкодування компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 1,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що уклав контракт терміном на три місяці з 21.02.2017 року по 20.05.2017 року включно з Конотопською міською радою про призначення його на посаду керівника КП «Конотопське трамвайне управління». Через місяць його роботи на підприємстві, міський голова створив робочу групу з проведення перевірки. В план перевірки входив аналіз виконання умов контракту, цільового використання бюджетних коштів і правильності нарахування компенсації за пільгові перевезення населення, фінансово - економічних показників діяльності підприємства, перевірка дотримання Закону України «Про публічні закупівлі», робота зі зверненнями громадян, стан дотримання законодавства в роботі з кадрами. За результатами перевірки робочою групою було рекомендовано усунути виявлені в ході перевірки недоліки і порушення та проінформувати до 10.04.2017 року. 12.04.2017 року від заступника міського голови на підприємство надійшов лист з проханням надати письмові пояснення щодо прийнятих на вакантні посади працівників без дотримання вимог рішення виконкому Конотопської міськради від 25.06.2013 року №143 «Про стан дотримання законодавства в роботі з кадрами на комунальних підприємствах і закладах та бюджетних установах м.Конотопа». У листі від 13.04.2017 року №156/1 пояснив, що за час своєї роботи з 21.02.2017 року на посаді директора КП «Конотопське трамвайне управління» прийняв на роботу 3 водіїв трамвая та 1 слюсаря з ремонту рухомого складу. При прийнятті на роботу не був ознайомлений з вищевказаним рішенням виконкому Конотопської міськради, тому про його вимоги не знав, керувався п.6.5. Статуту підприємства і п. 2.2. трудового контракту. 13.04.2017 р. розпорядженням міського голови м.Конотопа йому була оголошена догана за порушення Закону України «Про публічні закупівлі». 18.04.2017 року стало відомо про його звільнення із займаної посади на підставі п.3 ст. 40 КзпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки посадові обов'язки визначені контрактом виконував сумлінно, відсутня його вина, після винесення догани будь-яких порушень трудової дисципліни та посадових обов'язків не скоїв, тому просив стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6 442,80 грн. Крім того, вважає, що незаконним звільненням йому завдано моральної шкоди, яка полягає у безпідставному позбавленні права на заробіток, внаслідок чого він змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя і сім'ї, постійному хвилюванні за матеріальне становище родини, постійно знаходиться в нервовій та психологічній напрузі, принижено його честь, гідність та ділову репутацію, розмір якої оцінює в 1,00 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.03.2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 02.04.2018 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі п.3 ст. 40 КзпП України незаконним та поновлено на роботі на посаді директора КП «Конотопське трамвайне управління» з 18.04.2017 року. Стягнуто з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.04.2017 року по 28.03.2018 року в розмірі 74 092 грн. 20 коп. Стягнуто з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1,00 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.04.2018 року стягнуто з Конотопської міської ради на користь держави 1 409,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач Конотопська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при вирішенні справи судом першої інстанції було допущене безпідставне затягування розгляду справи строком у 10 місяців, що призвело до суттєвого порушення строків розгляду справи, встановлених ЦПК України. Не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позивача було незаконно звільнено за п.3 ст.40 КЗпП України, оскільки під час перебування на посаді керівника підприємства останній допустив ряд порушень, в тому числі й Закону України «Про публічні закупівлі» при вирішенні підприємством закупівлі товарів, робіт та послуг. За ці порушення йому було оголошено догану розпорядженням міського голови від 13.04.2017року №125-ОД. Законність оголошення позивачу догани доведено в судовому порядку. Повторний факт порушення трудової дисципліні позивачем було допущено у березні 2017 року, оскільки останній обіймаючи посаду керівника КП «Конотопське трамвайне управління» прийняв на посаду чотирьох працівників без узгодження із заступником міського голови, як це передбачено порядком, встановленим п.2.7. Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 25.06.2013 року №143 «Про стан дотримання законодавства в роботі з кадрами на комунальних підприємствах і закладах та бюджетних установах м.Конотопа». Факт допущеного порушення позивачем визнано у судовому порядку. Вважає посилання позивача на те, що він не був ознайомлений з Рішенням виконкому від 25.06.2013 року №143, не є поважним, оскільки всі рішення виконкому підлягають обов'язковому оприлюдненню відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» і всі прийняті рішення виконкому Конотопської міської ради, починаючи з 2011 року, оприлюднені на офіційному сайті, а позивач, враховуючи характер його діяльності, міг і повинен був вивчати законодавство, що стосується діяльності підприємства, яке він очолює. Тому, вважає, що оскільки позивач, якому вже було оголошено догану розпорядженням міського голови від 13.04.2017 року №125 -ОД, до спливу однорічного строку знову проявив своє несумлінне ставлення до виконання обов'язків, покладених трудовим контрактом, порушивши при прийнятті на роботу працівників порядок, встановлений рішенням виконкому від 25.06.2013 року №143, а відтак його було правомірно звільнено із займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Також вважає, що суд невірно визначив період стягнення на користь позивача компенсації за час вимушеного прогулу з 19.04.2017 року по 29.03.2018 року (з наступного дня після звільнення по день ухвалення рішення у справі), оскільки останній працював за строковим трудовим договором, строк дії якого закінчувався 20.05.2017 року, тобто часом вимушеного прогулу слід рахувати період з 19.04.2017 року по 20.05.2017 року. У позовній заяві позивач просить стягнути компенсацію за час вимушеного прогулу саме за один календарний місяць, у розмірі 6 442,80 грн. Суд першої інстанції не взяв до уваги і тієї обставини, що строк дії строкового договору завершився через місяць після звільнення позивача і останнім у позові не ставилося питання про продовження терміну дії контракту. Вважає, що стягуючи компенсацію за час вимушеного прогулу за 11 місяців у розмірі 74 092,20 грн., суд вийшов за межі позовних вимог. Крім того,вважає безпідставним стягнення з Конотопської міської ради будь-якого розміру компенсації за час вимушеного прогулу, оскільки таке стягнення повинно проводитися з КП «Конотопське трамвайне депо» з його власного грошового фонду, оскільки Конотопська міська рада не є розпорядником коштів. Також вважає безпідставним стягнення на користь позивача й моральної шкоди, оскільки її заподіяння жодним чином не підтверджено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.03.2018 року - залишити без змін. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Зазначає, що доводи та аргументи викладені в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Представники Конотопської міської ради Сумської області в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, а рішення суду - скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Представник позивача в судовому засіданні підтримав рішення і підтвердив, що із залучення до справи відповідачем КП «Конотопське трамвайне управління» позивач був згодний, а тому слід вважати його позовні вимоги пред'явленими до обох відповідачів.

Представник КП «Конотопське трамвайне управління» підтримав доводи апеляційної скарги і наполягав на скасуванні рішення, а третя особа - міський голова до суду не з'явився, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним звільнення та поновлюючи його на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, перебуваючи на посаді директора КП «Конотопське трамвайне управління» при прийнятті на роботу працівників повинен був керуватися Статутом підприємства, яким не передбаченого погодження заступника міського голови. Доказів же того, що ОСОБА_1 був ознайомлений із вищевказаним рішенням виконкому міської ради відповідачем суду не надано. Стягуючи на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 74 092,2 грн., суд першої інстанції керувався положеннями ч. 2 ст. 235 КЗпП України. Компенсуючи відповідачу завдану моральну шкоду в сумі 1,00 грн., суд виходив з обсягу моральних страждань, тяжкості вимушених змін у житті позивача, а також із засад розумності та виваженості.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, розпорядженням заступника міського голови Конотопської міської ради 20.02.2017 року ОСОБА_1 призначений на посаду директора КП «Конотопське трамвайне управління», на підставі якого 21.02.2017 року сторони уклали контракт строком на три місяці з 21.02.2017 року по 20.05.2017 року (а.с. 3, 4-6).

Згідно умов контракту керівник підприємства має право укладати договори відповідно до статуту підприємства, у межах своєї компетенції видавати накази, вирішувати питання віднесені статутом підприємства та контрактом до його компетенції.

У розділі 6 статуту КП «Конотопське трамвайне управління» передбачено право директора підприємства наймати та звільняти працівників.

12.04.2017 року заступником міського голови Степанченко І.О. на адресу позивача надіслано лист з проханням надати письмові пояснення щодо прийнятих на вакантні посади КП «Конотопське трамвайне управління» працівників в березні місяці без дотримання вимог рішення виконкому Конотопської міськради від 25.06.2013 р. №143 «Про стан дотримання законодавства в роботі з кадрами на комунальних підприємствах і закладах та бюджетних установах м.Конотопа», яким у п.2.7 визначено, що керівникам комунальних підприємств, закладів та бюджетних установ необхідно погоджувати призначення на посади, не зазначені в додатку 1, із заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради згідно розподілу обов'язків. В додатку №1 до рішення виконкому від 25.06.2013 року №143 вказаний перелік посад, призначення на які здійснюється за погодженням з міським головою, серед яких зазначена посада директор, начальник комунального підприємства, установи (а.с. 18, 32-33).

Листом від 13.04.2017 року №156/1 ОСОБА_1 було надано відповідні пояснення, у яких зазначалося він не був ознайомлений з рішенням виконкому Конотопської міської ради №143 від 25.06.2013 року і приймаючи працівників на вакантні посади в березні 2017 року керувався п.6.5. абзацу 7 Статуту підприємства (а.с.19).

13.04.2017року розпорядженням міського голови м.Конотопа позивачу було оголошено догану за порушення Закону України «Про публічні закупівлі» (а.с. 14).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Конотопської міської ради Сумської області про визнанні незаконним та скасування розпорядження про оголошення догани.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.11.2017 року позов ОСОБА_10 задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови №120-ОД від 13.04.2017 року «Про оголошення догани ОСОБА_1», яке постановою Апеляційного суду Сумської області від 15.02.2018 року рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.11.2017року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Як повідомив представник, позивачем в касаційному порядку це рішення оскаржено, відкрито касаційне провадження, але розгляд справи ще не відбувся.

Перебуваючи на посаді директора КП «Конотопське трамвайне управління» ОСОБА_1 прийняв на роботу 3 водіїв трамвая і 1 слюсаря без погодження із заступником міського голови без дотримання порядку попереднього узгодження, передбаченого і рішенні виконкому Конотопської міської ради №143 від 25.06.2013 року, з яким останнього не було ознайомлено при призначенні на посаду.

Розпорядженням міського голови від 18.04.2017 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку (а.с. 20), у зв'язку із оголошенням йому догани за розпорядженням голови від 13.04.2017р.

Відповідно до пунктів 2.2., 2.6. трудового контракту, укладеного між сторонами, керівник зобов'язується виконувати функції та обов'язки щодо організації та забезпечення діяльності підприємства, зокрема, забезпечувати підприємство кваліфікованим кадрами. Керівнику належать закріплені за ним повноваження і права, які поширюються на підприємство законодавчими та іншими нормативними актами, також передбачені статутом підприємства (а.с. 4-6).

Відповідно п.6.5. Статуту КП «Конотопське трамвайне управління», затвердженого рішенням Конотопської міської ради від 26.01.2017 р., директор підприємства наймає і звільняє працівників (а.с.15-17).

З наведеного можна зробити висновок про те, що статутом підприємства, затвердженим рішенням Конотопської міської ради у 2017 році, не передбачено такої умови, як погодження із заступником міського голови прийняття працівників на роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється за погодженням сторін і може визначатись конкретним терміном або часом настання певної події.

Підставами звільнення позивача, як зазначено у розпорядженні міського голови про звільнення позивача, є систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку згідно п.3 ст.40 КЗпП України за (а.с. 20) у зв'язку з тим, що на останнього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани розпорядженням голови від 13.04.2017р. за порушення Закону України «Про публічні закупівлі».

У даному випадку відповідач, звільняючи відповідача, обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин ОСОБА_1 посадових обов'язків та, при цьому, не врахував положення ч. 3 ст. 149 КзпП України, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Визначення поняття «порушення трудової дисципліни» надане у п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 року № 213, відповідно до якого порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Таким чином, дія або бездіяльність працівника вважаються порушенням трудової дисципліни і лише при наявності таких ознак: якщо дія або бездіяльність є протиправними; якщо вони сталися з вини (навмисної чи необережної) працівника; якщо працівник не виконав обов'язку, що випливає з трудового договору.

Як встановлено положеннями ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:догана; звільнення.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.

Згідно з п.3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз'яснюється, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 1 ст. 41 КЗпП, чи дотримані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. 3 ч.1 ст.40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Отже, суд першої інстанції правильно визнав, що позивач, здійснюючи керівництво підприємством, діяв в межах своїх повноважень, визначених як статутом підприємства, так і контрактом, оскільки із встановленим іншим порядком прийняття на підприємство працівників, а саме за попереднім погодженням із заступником міського голови відповідно до рішення виконкому Конотопської міськради від 25.06.2013 р., він не був ознайомлений і такий порядок узгодження не було обумовлено а ні контрактом укладеним з позивачем, а ні затвердженим міською радою статутом підприємства.

За таких обставин не дотримання позивачем цього порядку узгодження при вирішенні питання прийому на вакантні посади працівників не може бути покладено йому в провину у зв'язку з чим відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КзпП, оскільки в його діях відсутні ознаки систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків.

Але вирішуючи питання про визнання звільнення позивача незаконним, поновлення його на роботі, стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди поза увагою місцевого суду залишилися ті обставини, що до компетенції міської ради відповідно до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не належать вирішення питання прийняття на роботу керівників підприємств комунальної власності територіальної громади, оскільки ці повноваження за ст. 42 цього Закону віднесено до компетенції міського голови, який згідно ст. 5 цього Закону виступає самостійним суб'єктом системи місцевого самоврядування. До нього вимоги позивачем не було заявлено і у справі міський голова приймав участь як третя особа. Крім того, позивач перебував у трудових відносинах саме з юридичною особою КП "Конотопське трамвайне управління",яка є самостійний суб'єктом трудових правовідносин з позивачем.

Також суд не звернув уваги на те, що строк дії контракту укладеного з позивачем три місяця - з 21 лютого по 20 травня 2017року. На час ухвалення судом рішення контракт закінчив свою дію і право на поновлення позивач вже не мав. Період вимушеного прогулу з 19 квітня по 20 травня 2017 року, в якому робочий час становить 20 робочих днів згідно графіку роботи директора підприємства - п'ятиденна тижнева неділя з 8-м годинним робочим часом, а не 345 днів встановленого місцевий суд, з наступного дня після звільнення до дня ухвалення судом рішення

Згідно ст.4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх діяльності. Для установ та організацій, що фінансуються з бюджету - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

КП «Конотопське трамвайне управління» хоча й підзвітне та підконтрольне у своїй діяльності Конотопській міській раді, однак, разом з тим, є окремою самостійною юридичною особою, що розпоряджається власними коштами, крім того Конотопська міська рада не має відкритих рахунків та не є розпорядником бюджетних коштів.

За таких обставин та, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги з цього приводу і те, що позивач погодився із залучення до справі у якості співвідповідача КП "Конотопське трамвайне управління", апеляційний суд відповідно до п.1.ч.1 ст.376 ЦПК України - неповне з'ясування обставин що мають значення для справи, скасовує оскаржене рішення разом із ухвалою про виправлення описки та додатковим рішенням і ухвалює нове, яким відмовляє у задоволені вимог до Конотопської міської ради, а вимоги до КП "Конотопське трамвайне управління" задовольняє частково, визнавши його звільнення 18.04.17р. з посади директора цього підприємства незаконним, але через відсутність підстав для поновлення на посаді у зв'язку із закінчення строку дії контракту, змінює формулювання підстав звільнення відповідно до приписів ч.3 ст. 235 КЗпП, визнав датою звільнення позивача з посади директора КП "Конотопське трамвайне управління" 20 травня 2017 року згідно п. 8 ст. 36 КЗпП у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП на користь позивача з КП "Конотопське трамвайне управління" за 20 робочих днів вимушеного прогулу підлягає стягненню 4 295 грн. 20коп. (20дн.Х214,76грн.) з подальшим утриманням обов'язкових податків та платежів. Розмір середньоденного заробітку доведено довідкою КП «Конотопське трамвайне управління».

Факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, згідно ст. 237-1 КЗпП України є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про обґрунтованість заявленої вимоги щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, бо сам факт незаконного звільнення в суді доведено, внаслідок чого останній був позбавлений заробітку, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя і доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовує.

Але через помилковість покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на неналежного відповідача - Конотопську міську раду, притому, що фактично незаконне звільнення з КП "Конотопське трамвайне управління" відбулось за розпорядженням міської голови, як вище зазначав апеляційний суд, є самостійними суб'єктами правовідносин і самостійно представляють свої інтереси в суді, стягує на користь позивача з КП "Конотопське трамвайне управління" 1 гривню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволенню позовних вимог та апеляційної скарги, апеляційний суд стягує на користь держави з КП "Конотопське трамвайне управління" 1920грн. за судовий розгляд справи і в рахунок часткового відшкодування понесених витрат відповідачем в особі Конотопської міської ради за розгляд справи в суді апеляційної інстанції стягує за користь міської ради за рахунок держави 500 грн.

Керуючись ст. ст. 367,374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Конотопської міської ради Сумської області задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2018 року, ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року про виправлення описки, додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року щодо розподілу судових витрат - скасувати.

Позовні вимоги до Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління» задовольнити частково.

Визнати звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління» за п.3 ст. 40 КЗпП незаконним і вважати датою його звільнення з даної посади 20 травня 2017 року на підставі п.8 ст.36 КЗпП у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Стягнути з Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4 295 грн. 20 коп. з подальшим утриманням обов'язкових платежів і податків, та у відшкодування моральної шкоди 1,00 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління» на користь держави судовий збір у розмірі 1 920, 00 грн.

У задоволені позовних вимог до Конотопської міської ради відмовити.

Компенсувати Конотопській міській раді 500,00 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 липня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: С.Г. Хвостик

О.І.Собина