Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 362/3134/14-ц

провадження № 61-11390св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - виконуючий обов'язки Васильківського міжрайонного прокурора Київської області,

відповідачі: Васильківська районна державна адміністрація Київської області, реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року в складі колегії суддів: Савченка С. І., Білоконь О. В., Іванової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2014 року виконуючий обов'язки Васильківського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду з позовом до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про скасування розпорядження і рішень.

Позовна заява мотивована тим, що розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 25 від 04 лютого 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва, дев'яти громадянам України на території Митницької сільської ради Васильківського району Київської області, змінено цільове призначення земельних ділянок, власниками яких є відповідачі, з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва. У подальшому на підставі даного розпорядження реєстраційною службою Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області прийнято рішення про державну реєстрацію прав за ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Вказував, що зміна цільового призначення земельних ділянок відбулася з порушенням вимог Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Зокрема зміна цільового призначення ділянок відбувається за проектами землеустрою щодо їх відведення, які розробляються і погоджуються у встановленому порядку та підлягають обов'язковій державній експертизі.

На підставі викладеного виконуючий обов'язки Васильківського міжрайонного прокурора Київської області просив: скасувати розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 25 від 04 лютого 2014 року; скасувати рішення реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації за відповідачами прав на земельні ділянки.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2016 року в складі судді Марчука О. Л. позов задоволено. Скасовано розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 25 від 04 лютого 2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва, 9-ти громадянам України на території Митницької сільської ради Васильківського району Київської області. Скасовано рішення реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо реєстрації за частиною відповідачів прав власності на спірні земельні ділянки.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що «ведення особистого селянського господарства» та «ведення індивідуального садівництва» є двома окремими самостійними видами використання земель в межах однієї і тієї ж категорії земель з цільовим призначенням сільськогосподарські землі. Приймаючи оскаржуване розпорядження місцевий орган державної влади фактично змінив вид використання земельних ділянок, що належать на праві власності відповідачам фізичним особам з особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва в межах земель однієї категорії. Оскільки, у даному випадку спірним розпорядженням було змінено вид функціонального використання земельних ділянок, а не їх цільове призначення та не змінювалися межі земельної ділянки, то у відповідачів був відсутній обов'язок дотримуватись процедури зміни цільового призначення земельної ділянки та розробляти проект відведення земельної ділянки.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Скасовано розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 25 від 04 лютого 2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва, 9-ти громадянам України на території Митницької сільської ради Васильківського району Київської області. Скасовано рішення реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо реєстрації за частиною відповідачів прав власності на спірні земельні ділянки.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що проект зміни цільового призначення земельних ділянок відповідачів підлягав обов'язковій державній експертизі. Проект землеустрою щодо відведення відповідачам земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва, який затверджений розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації Київської області не містить відомостей про проходження обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, що у свою чергу свідчить про порушення цією державною адміністрацією встановленого законом порядку для зміни цільового призначення земель.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що для зміни цільового призначення земельних ділянок не потрібне проходження обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

28 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на підставі розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 133 від 10 лютого 2012 року в порядку безоплатної приватизації набули права власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею від 1 га до 2 га, які розташовані на території Митницької сільської ради Васильківського району Київської області та отримали державні акти.

Розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 25 від 04 лютого 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва, дев'яти громадянам України на території Митницької сільської ради Васильківського району, змінено цільове призначення земельних ділянок, власниками яких є відповідачі, з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва.

На підставі вказаного розпорядження реєстраційною службою Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області 12 лютого 2014 року проведена державна реєстрація прав частини відповідачів на спірні ділянки у зв'язку із зміною їх цільового призначення.

Землями сільськогосподарського призначення згідно з частиною першою статті 22 ЗК України визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

У свою чергу відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відмінність правового режиму земель, що відводяться для ведення особистого селянського господарства, та земель, що відводяться для індивідуального садівництва, додатково підтверджується положеннями статті 121 ЗК України, якою встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, що також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки.

Статтями 31, 33-37 цього Кодексу встановлений правовий режим видів використання сільськогосподарських земель.

Згідно зі статтею 33 ЗК України громадяни можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється згідно закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства.

Натомість, правовий режим земельних ділянок для ведення садівництва визначається статтею 35 ЗК України, відповідно до якої громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва; земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо; приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства; в икористання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Різний правовий режим земель, що відводяться для ведення особистого селянського господарства (ведення товарного сільськогосподарського виробництва), та земель, що відводяться для ведення садівництва, додатково підтверджується положеннями статті 122 ЗК, якою встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, які також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки.

При цьому абзац 2 частини 5 статті 20 ЗК України встановлює обов'язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою. З цією метою до форми бланків зазначених державних актів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» введена графа «цільове призначення».

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений. Зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.

Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК України).

На підстав викладеного апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що висновок суду першої інстанції про неможливість зміни виду використання земель у межах одного цільового призначення, є помилковим та таким, що не ґрунтується на законі.

Згідно зі статтею 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектом землеустрою, який розробляється в порядку, встановленому законом і погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Встановлено, що розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 25 від 04 лютого 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва, дев'яти громадянам України на території Митницької сільської ради Васильківського району Київської області, змінено цільове призначення земельних ділянок власниками яких є відповідачі з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва.

Відповідно до частин першої та третьої статті 20 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною третьою статті 20 та частиною восьмою статті 188 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частинами першою та шостою статті 186-1 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов'язковій державній експертизі підлягають в тому числі проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що проект зміни цільового призначення земельних ділянок відповідачів підлягав обов'язковій державній експертизі. Проект землеустрою щодо відведення відповідачам земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва, який затверджений розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації Київської області не містить відомостей про проходження обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, що у свою чергу свідчить про порушення цією державною адміністрацією встановленого законом порядку для зміни цільового призначення земель.

Доводи касаційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки такі аргументи втрачають правовий сенс за встановлених судами обставин.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В. В. Пророк