Єдиний унікальний номер 225/2374/17 Номер провадження 22-ц/775/817/2018

Єдиний унікальний номер 225/2374/17
Номер провадження 22-ц/775/817/2018
Головуючий у 1 інстанції Геря О.Г.
Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу №225/2374/17 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 04 серпня 2017 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Торецьк Донецької області,

встановив:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору б/н від 25 березня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також позивач вказував, що свої зобовязання за вказаним договором виконав. У звязку з тим, що відповідач не виконує свої зобовязання за вказаним договором, станом на 31 березня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 21387,47 гривень, яка складається з: 671,61 гривень заборгованість за кредитом; 15821,22 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та 994,64 гривень штраф (процентна складова). Виходячи з наведеного, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 21387,47 гривень та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600 гривень.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 04 серпня 2017 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25 березня 2011 року у розмірі 14803,83 гривні, судовий збір у розмірі 1241,31 гривню. Додатковим рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3300 гривень, штрафів у розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 994,64 гривень (процентна складова) відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог через порушення норм матеріального та процесуального права, а також через необґрунтованість та незаконність судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки строку звернення позивача за стягненням боргу у 2017 році та не встановив строку дії платіжної картки. Крім того, відповідача не було повідомлено про місце та час розгляду справи, чим порушено право на законний захист її прав та інтересів при здійсненні судового розгляду у суді першої інстанції. Також відповідач зазначив, що укладений кредитний договір між нею та позивачем за своєю правовою природою є споживчим, а отже позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду позивачем не подано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно кредитного договору б/н від 25 березня 2011 року відповідач отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 31 березня 2017 року має заборгованість у розмірі 21387,47 гривень, яка складається з наступного: 671,61 гривень заборгованість за кредитом; 15821,22 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 994,64 гривень штраф (процентна складова).

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, проте належним чином зобовязання за договором не виконав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, видав грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем порушено умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнена з відповідача, за виключенням штрафів та зменшенням розміру пені, нарахування яких є неправомірним на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася. На його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості убачається, що відповідач узяті на себе зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим, за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 31 березня 2017 року становить 21387,47 гривень, з яких заборгованість за кредитом 671,61 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 15821,22 гривень, заборгованість за пенею та комісією 3400 гривень, штрафи 500 гривень (фіксована частина), 994,64 гривень процентна складова (а.с.3). Пеню розраховано за період з 01 квітня 2014 року. Розрахунок заборгованості міститься в матеріалах справи (а.с.4-5).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушувала умови зобовязання в частині щомісячного погашення кредиту, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 671,61 гривень.

Проте, вирішуючи питання про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції невірно визначив їх розмір, а саме.

Згідно пункту 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом (далі за текстом Умов) банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті, із розрахунку 360 календарних днів на рік. (а.с. 8-31)

Пунктом 1.1.3.2.3. Умов передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у пункті 1.1.3.1.9. Умов.

З розрахунку вбачається, що протягом дії договору банк двічі підвищував відсоткову ставку за кредитом: з вересня 2014 року - до 34,80% річних, з квітня 2015 - до 43,2 % річних. (а.с.4-5)

Разом з тим, фактично нарахування відсотків на всю суму заборгованості проводилося банком не у відповідності з умовами договору та зазначених в розрахунку банку підвищених процентних ставок (34,80% річних, 43,2 % річних).

За змістом положень статті 1056-1 ЦК України проценти за кредитним договором нараховуються за користування саме кредитом (кредитними коштами), у зв'язку із чим базою для нарахування процентів є залишок суми основної (поточної та простроченої) заборгованості за кредитом, і проценти за користування кредитом не повинні нараховуватись на заборгованість із раніше нарахованих процентів та на штрафні санкції (частина друга статті 550 ЦК України).

Для зясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, апеляційний суд заборгованість по тілу кредиту на 01 вересня 2014 року (день підвищення відсоткової ставки), що становить 671,61 гривень (523,86 гривень - поточна заборгованість + 147,75 гривень - прострочена заборгованість), перемножити на 30% річних, отриманий результат ділиться на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобовязання з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2017 року. Отриманий результат є розміром заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 527,77 гривень (671,61 х 30% : 360) х 943 днів прострочки.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 31 березня 2017 року у розмірі 871,32 гривень (343,55 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом у період з 25 березня 2011 року по 01 вересня 2014 року + 527,77 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2017 року).

Вирішуючи питання про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів та пені суд першої інстанції вірно керувався ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року, згідно якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Як убачається зі змісту Анкети-заяви, відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно паспортних даних відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Дзержинськ, Донецька область, що відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» затверджено в переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Зі змісту письмових пояснень ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що в розрахунку заборгованості, доданому до позову, заборгованість по комісії в розмірі 3400 гривень є штрафною санкцією.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у звязку з мораторієм на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором, комісія та пеня в розмірі 3300 гривень, штрафи в розмірі 500 гривень та 994,64 гривень з відповідача стягненню не підлягають, так як з розрахунку заборгованості вбачається вони нараховані позивачем після 14 квітня 2014 року.

Отже, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 1642,93 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 671,61 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 871,32 гривень та заборгованість за пенею та комісією нарахованою до 14 квітня 2014 року у розмірі 100 гривень.

З приводу застосування строків позовної давності апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно Довідки про строк дії кредитної картки відкритої клієнту банка ОСОБА_1 строк дії кредитної картки 469791 складає до лютого 2015 року, картки 810549 до серпня 2021. (а.с.146)

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З розрахунку заборгованості вбачається, що 28 серпня 2014 року відповідачем здійснено останній платіж на виконання договору б/н від 25 березня 2011 року у сумі 100 гривень.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 05 травня 2017 року, що підтверджується штемпелем Дзержинського міського суду Донецької області, тобто у межах строку позовної давності. (а.с.2)

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині визначення розміру заборгованості за відсотками, загальної суми заборгованості.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам виходячи з наступного розрахунку:

- позовні вимоги задоволено у розмірі 1642,93 гривень, що складає 7,68% від ціни позову (1642,93*100:21387,47).

Відповідно платіжного доручення №PROM5BUEKQ від 15 квітня 2017 року судові витрати ПАТ КБ «Приватбанк» складають 1600 гривень.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 122,88 гривень (1600*7,68%) на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 04 серпня 2017 року в частині визначення розміру заборгованості за відсотками та загальної суми заборгованості за кредитом змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25 березня 2011 року: за тілом кредиту в розмірі 671,61 гривень, за відсотками за користування кредитом в розмірі 871,32 гривень, за пенею та комісією в розмірі 100 гривень, а всього 1642,93 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 122,88 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: