Справа № 686/7552/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив :

19 квітня 2017 року позивач ОСОБА_6 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить здійснити поділ спільного майна подружжя : частини житлового будинку та земельної ділянки по вул. Купріна,44 в м. Хмельницькому, виділивши їй у власність ? частину даного будинку та ? земельної ділянки, іншу ? частку залишити у відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.07.2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. У період шлюбу ними було за спільні кошти та спільною працею придбано вищезазначене майно, яке було зареєстровано - ? частка на відповідача, а інша ? на третю особу ОСОБА_4 А тому позов просить задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просять задовольнити з підстав наведених у позові. Позивач в судовому засіданні вказала, що частина спірного майна була придбана за їх з чоловіком особисті кошти, а саме за 7000 дол. США які вони відкладали протягом тривалого часу, оскільки відповідач працював за кордоном з 2014 року, а вона доглядала за дітьми. Також, вона відкладала особисті кошти, які мала на депозиті і які заробила коли працювала. Іншу частину, а саме 8000 дол. США дали її батьки, а 15 000 дол. США дала мати відповідача. І оскільки вона дала більшу частину, то половину будинку записали на матір відповідача. Будинок який придбали, він був у непридатному стані для нормального проживання і тому вони почали переплановувати його, добудували прибудову і зробити ремонт. Кошти на ремонт давали як її батьки так і мати відповідача, і вони особисто з чоловіком вклали. Роботи усі здійснювалися спільною працею нею, відповідачем, її батьком та її братом, найманих працівників не було. При цьому, на момент коли відповідач подав позов про розлучення, вони ще проживали спільно із відповідачем і вели спільне господарство, а шлюбні відносини припинили в березні 2017 р. Представник позивача уточнила, що поділ бажає здійснити саме того майна, яке купувалося, щодо самочинно добудованого то питання поділу його вони не ставлять.

В судовому засіданні відповідач та її представник заперечили щодо задоволення позову, вказавши, що спірне майно було придбано виключно за кошти третьої особи ОСОБА_4 Представник відповідача зазначила, що у позивача і відповідача не було коштів для придбання майна, тому такі дала мати відповідача. Ці кошти давалися третьою особою дітям. Також зазначила, що дане майно також не можна поділити, так як частина самочинно побудована. При цьому відповідач вказав, що він дійсно з 2014 р. по 2016 р. працював за кордоном і його дохід становив 15 000 грн. в місяць, і такі він давав дружині на потреби сімї для дітей. Спільні кошти вони в спірне майно не вкладали, оскільки таких у них не було, такі кошти подарувала їм його мати на потреби сімї. Відповідач вказав, що дійсно батьки позивача і її брат допомагали спільною працею в реконструкції та ремонті будинку та давали якісь кошти, однак не значні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, третя особа вказала що будинок і земельна ділянка купувалися виключно за її кошти і що на ремонт вона давала кошти. При цьому, ? частку оформили на відповідача, оскільки такі кошти вона дала подружжю для збереження сімї, щоб вони там проживали. А тому просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, у звязку із наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2010 р., який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04 серпня 2017 р.

В засіданні встановлено, що шлюбні відносини позивач та відповідач припинили в березні 2017 р.

Посилання представника відповідача на те, що сторони на період купівлі спірного майна не проживали у шлюбі суд відхиляє, оскільки такі спростовуються самим рішенням, в якому не встановлено часу припинення шлюбних відносин та наданими позивачем фотознімками сімї з 2015 по 2017 р. та показами свідка ОСОБА_7 До того ж, сам відповідач в судовому засіданні вказав, що на період купівлі спірного майна спільне господарство між ними велося.

Від шлюбу у них 17.08.2010 р. народився син ОСОБА_8, що вбачається із копії свідоцтва про народження серії 1-БВ № 138893.

Також, у ОСОБА_6 є дитина ОСОБА_9, 10.11.2006 р., який знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_6 здійснювала догляд за дітьми. Так, із епікризу ОСОБА_8, вбачається що останній з 03.01.16 р. по 12.01.16 р. знаходився на лікуванні у відділенні інфекційних захворювань з кишковою інфекцією. Також ОСОБА_8 знаходився на стаціонарі з 29.03.15 р. по 08.04.15 р., з 04.08.15 р. по 13.08.15 р. в Хмельницькій міській інфекційній лікарні з вірусною кишковою інфекцією, що вбачається із виписок із медичної картки хворого.

27.02.2014 р. ОСОБА_2 відчужив земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану в м. Старокостянтинів, вул. 6 Південна, 2/1, яка належала йому згідно державного акту від 18.07.11 р. виданого на підставі рішення ради від 17.09.2010 р. за 11 073 грн. за згодою із дружиною ОСОБА_6

Посилання представника відповідача на те, що така земельна ділянка належала лише відповідачу, оскільки була придбана лише за його особисті кошти і що за кошти від відчуження такої і було придбано спірне майно в 2016 р., суд відхиляє, оскільки таких обставин судом не встановлено.

Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 23.05.2016 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купили за 98 161 грн. в рівних частках земельну ділянку площею 0,0596 га, розташовану по вул. Купріна, 44 в м. Хмельницькому, кадастровий номер :08:002:0244, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

? частка даної земельної ділянки була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2, інша ? за третьою особою ОСОБА_4

Згідно п. 3.6. договору, купівля ОСОБА_2 частини земельної ділянки здійснювалася за згодою з дружиною ОСОБА_6, згідно нотаріально посвідченої заяви, у якій остання стверджувала, що договір купівлі продажу укладається в інтересах сімї, і придбана частка майна є їх спільною сумісною власністю.

Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 23.05.2016 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купили за 125 000 грн. в рівних частках житловий будинок № 44, по вул. Купріна в м. Хмельницькому. На земельній ділянці кадастровий номер :08:002:0244, розташований житловий будинок А-1, загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., цегляний гараж Б., цегляна вбиральня-В.

? частка даного будинку була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2, інша ? за третьою особою ОСОБА_4

Згідно п. 18 договору, купівля ОСОБА_2 частини будинку здійснювалася за згодою з дружиною ОСОБА_6, згідно нотаріально посвідченої заяви, у якій остання стверджувала, що договір купівлі продажу укладається в інтересах сімї, і придбана частка майна є їх спільною сумісною власністю.

? частина даного будинку та земельної ділянки були придбані у період шлюбу відповідача та позивача.

Із копії будівельного паспорту реконструкції індивідуального житлового будинку з добудовою по вул. Купріна, 44 в м. Хмельницькому, оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи та копії технічного паспорту від 29.08.2017 р. вбачається, що до будинку по вул. Купріна, 44 в м. Хмельницькому добудовано прибудову площею 24,9 кв.м., яка не зареєстрована.

Так, на підтвердження понесення витрат на будівельні матеріали ОСОБА_6 долучила копії товарних чеків виписані на її імя.

Свідок ОСОБА_7 (друг сімї) в судовому засіданні показав, що позивач та відповідач жили сімєю до вересня 2017 р. і разом здійснювали ремонт в будинку і добудовували прибудову, їм допомагали в ремонті брат та батько позивача.

Свідок ОСОБА_10 (мати позивача) в судовому засіданні показала, що вона з чоловіком давала 8000 дол. США позивачу та відповідачу на купівлю житла. Також допомагали спільною працею в ремонті та в здійсненні добудови до будинку.

Так, судом встановлено, що позивач та відповідач спільною працею здійснили прибудову до будинку, яка не зареєстрована. Проте позивач не ставить питання поділу такої незареєстрованої прибудови, а лише придбаного майна згідно договорів купівлі продажу.

Також, в судовому засіданні встановлено, що внутрішні роботи в спірному будинку здійснювалися спільною працею позивача та відповідача, що не заперечувалося відповідачем.

Із копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що останній офіційно був працевлаштований до 2006 року, що також вбачається із відомостей ДПІ м. Хмельницького від 08.09.2017 р., що ОСОБА_2 не отримував дохід з 01.07.2013 р. по 30.06.2017 р.

Із копії трудової книжки ОСОБА_6 вбачається, що остання була працевлаштована в 2015 році, що також вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 24.01.2018 р., і що її дохід за І квартал склав 507 грн.

Із відомостей ДПІ м. Хмельницького від 08.09.2017 р. вбачається, що ОСОБА_6 станом на 08.09.2017 р. не обліковується в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків м. Хмельницького.

Із відомостей про застраховану особу із Пенсійного фонду від 23.01.18 р. вбачається, що ОСОБА_6 з 2007 р. по 2013 р. була працевлаштована і здійснювали відрахування до Пенсійного фонду за 2007 р. 5043,87 грн., за 2008 р. 6390 грн., за 2009 р. 10028,44 грн., за 2010 р. 6 120, 37 грн., за 2011 р. 11 557 грн., за 2012 р. 13 177 грн., за 2013 р. 8 658 грн., за 2015 р. 507 грн., за 2017 р. 7 632, 69 грн.

ОСОБА_6 з 21.01.2015 р. по 13.09.2016 р. мала депозитний рахунок в ОСОБА_11 Аваль, на якому станом на 13.09.2016 р. залишок становив 23 865, 49 грн. і який в цей день був розторгнений. Також мала депозитний рахунок на 1000 дол. США, який був розірваний 03.11.2015 р.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні вказували, що спірні будинок та земельна ділянка були придбані виключно за кошти третьої особи, яка такі отримала від роботи на дому за кордоном.

Дохід ОСОБА_4 за роботу на дому в 2013 р. становив 9 778, 82 євро, за 2011 р. 9 312, 57 євро, за 2015 р. 7 451, 92 євро, що вбачається із копії посвідчених довідок за роботу на дому.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що вона витратила на таке майно 14 000 дол. США. При цьому зазначила, що такі кошти вона дала відповідачу та позивачу на сімю.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечила того факту, що дійсно третя особа ОСОБА_4 давала їм кошти на придбання такого майна, однак не усю суму, а лише частину, іншу частину 7000 дол. США вони доклали із відповідачем особисто та її батьки 8000 дол. США.

При цьому, відповідач в судовому засіданні зазначав, що батьки позивача теж давали якісь кошти, але не значні.

Таким чином, судом встановлено, що батьки позивача та мати відповідача допомагала подружжю в грошовому виразі, а батьки позивача ще й спільною працею в придбанні частини будинку по вул. Купріна, 44 в м. Хмельницькому та земельної ділянки.

Проте, із наданих суду доказів не можливо встановити в якій саме грошовій сумі була надана така допомога. Така обставина щодо суми не визнається і сторонами.

При цьому, грошові кошти на придбання частини майна були надані в інтересах сімї, що не заперечується учасниками судового процесу.

А оскільки такі кошти надавалися для придбання майна в інтересах сім'ї, тому придбане майно за подаровані кошти сім'ї є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Щодо самої суми, яка була надана матір'ю відповідача та батьками позивача, слід зазначити, що згідно із п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. А відповідно до частини п'ятої статті 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За відсутності нотаріально посвідченого договору посилання сторін на дарування грошей саме в таких сумах є недоведеним.

При цьому, у договорах купівлі-продажу, а саме згідно п. 3.6. договору, купівля ОСОБА_2 частини земельної ділянки здійснювалася за згодою з дружиною ОСОБА_6, згідно нотаріально посвідченої заяви, у якій остання стверджувала, що договір купівлі продажу укладається в інтересах сімї, і придбана частка майна є їх спільною сумісною власністю, а згідно п. 18 договору, купівля ОСОБА_2 частини будинку здійснювалася за згодою з дружиною ОСОБА_6, згідно нотаріально посвідченої заяви, у якій остання стверджувала, що договір купівлі продажу укладається в інтересах сімї, і придбана частка майна є їх спільною сумісною власністю.

Що свідчить що таке майно купувалося в інтересах сімї за спільні кошти.

Зворотного відповідач не довів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що спірна частина будинку та земельної ділянки була придбана у період шлюбу позивача та відповідача, є спільним сумісним майном подружжя внаслідок їх праці, про що було встановлено в судовому засіданні та придбана за спільні кошти подружжя.

При цьому відповідач не надав суду доказів того, що таке майно придбано лише за його особисті кошти.

У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного ОСОБА_6 України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15 та від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно з частиною першою 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За таких обставин, оскільки ? частини житлового будинку № 44 по вул. Купріна м. Хмельницького, загальною площею 65,7 кв.м., житловою 45,1 кв.м. та ? частини земельної ділянки по вул. Купріна м. Хмельницького, кадастровий номер :08:002:0244 є обєктом спільної сумісної власності подружжя, придбана у період шлюбу за спільні кошти та внаслідок їх праці, про що було встановлено в судовому засіданні, а тому суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на ? спірного майна, залишивши у власності відповідача іншу ? частку.

Такий поділ здійснюється відповідно до зареєстрованого майна.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, ст. ст. 57, 60 СК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме ? частини житлового будинку № 44 по вул. Купріна м. Хмельницького, загальною площею 65,7 кв.м., житловою 45,1 кв.м. та ? частини земельної ділянки по вул. Купріна м. Хмельницького, кадастровий номер :08:002:0244.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.к. НОМЕР_1, м. Хмельницький, вул. Володимирська, ? кв. 43) ? частину житлового будинку № 44 по вул. Купріна м. Хмельницького, загальною площею 65,7 кв.м., житловою 45,1 кв.м. цегляний гараж Б, цегляна вбиральня В та ? частини земельної ділянки по вул. Купріна м. Хмельницького, кадастровий номер :08:002:0244..

Залишити в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя у ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.к. НОМЕР_2, м. Хмельницький, вул. Володимирська, ? кв. 43) ? частину житлового будинку № 44 по вул. Купріна м. Хмельницького, загальною площею 65,7 кв.м., житловою 45,1 кв.м. цегляний гараж Б, цегляна вбиральня В та ? частини земельної ділянки по вул. Купріна м. Хмельницького, кадастровий номер :08:002:0244.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.к. НОМЕР_2, м. Хмельницький, вул. Володимирська, ? кв. 43) на користь ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.к. НОМЕР_1, м. Хмельницький, вул. Володимирська, ? кв. 43) 960 грн. судового збору та на користь держави 761, 34 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення буде виготовлено 25.06.2018 р.

Суддя