Постанова

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа №758/8502/16

провадження № 61-30022 св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М.,

позивач - ОСОБА_1,

представник позвиач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша ВіктораМихайловича,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду

м. Києва від 25 квітня 2017 року у складі судді Богінкевич С. М. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Махлай Л. Д., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша В. М. (далі - Уповноважена особа), у якому просив визнати зобов'язання за договором застави транспортного засобу припиненими та зобов'язати відповідача подати реєстратору заяву про припинення обтяження та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження - заставу транспортного засобу - автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору

від 20 вересня 2007 року, укладеного між ним та ВАТ «Родовід Банк», банк відкрив відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 9 729 доларів США, терміном по 20 вересня 2012 року включно на придбання автомобіля.

Забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором є застава автомобіля марки DAEWOO LANOS TF69Y. Згідно з даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяжувач зареєстрував обтяження (заборона відчужувати) на належний йому на праві власності транспортний засіб - автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2007, номер НОМЕР_2, номер державної реєстрації: НОМЕР_1, у зв'язку з чим у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна його було зазначено як боржника, розмір основного зобов'язання - 9 729 доларів США, термін виконання зобов'язання 20 вересня 2012 року.

Позивач указує, що у нього відсутня заборгованість за кредитним договором від 20 вересня 2007 року зі сплати кредиту та відсотків, що не заперечується і відповідачем, однак обтяження на належний йому автомобіль не було знято.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року у задоволенні позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що укладаючи кредитний договір, позивач прийняв на себе зобов'язання про те, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, він повинен сплачувати відповідачу за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої пунктом 1.5. Кредитного договору (12.50% річних, з 15 жовтня 2008 року - 16 %) від суми простроченого платежу. Відповідно до наданого позивачем листа Уповноваженої особи від 02 червня 2016 року позивачем було погашено основну суму боргу за кредитом у повному обсязі, однак внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором станом на 02 червня 2016 року наявна заборгованість за розрахованою пенею в сумі 2 063,61 доларів США, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані та заборона не може бути знята.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскільки зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконанні, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення застави.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що встановивши факт виконання основного зобов'язання, суди роблять неправильні висновки, що зобов'язання з кредитним договором не є виконаним, а застава не є припиненою.

Крім того, касаційна скарга містить посилання на те, що встановлюючи наявність заборгованості за пенею, апеляційний суд безпідставно застосував до пені частину другу статті 625 ЦК України. Фактично обґрунтував заявлену відповідачем заборгованість за розрахованою пенею як інфляційні втрати, нараховані на суму боргу проценти річних без будь-яких підстав та обґрунтування.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суд установив, що від 20 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та

ВАТ «Родовід Банк» був укладений кредитний договір, згідно до умов якого банк відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму

9 729 доларів США, строком до 20 вересня 2012 року включно, на придбання автомобіля за договором купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є застава автомобіля марки DAEWOO LANOS TF69Y згідно з договором застави від 20 вересня 2007 року, відповідно до пункту 1.1. якого заставодавець зобов'язався для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, надалі - «основне зобов'язання», передав в заставу вищезазначений автомобіль.

У пункті 3.8 кредитного договору сторони погодили, що позивач зобов'язався погашати заборгованість за цим договором у такій послідовності:

1) погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитами; 2) погашення простроченої заборгованості за кредитами;

3) погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами;

4) погашення строкової заборгованості за кредитами; 5) погашення заборгованості за пенею, а також штрафами, передбаченими цим договором.

Згідно пункту 3.9. кредитного договору зобов'язання, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати відповідачу за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої пунктом 1.5. кредитного договору (12.50% річних, з 15 жовтня 2008 року - 16%) від суми простроченого платежу.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 року № 107 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25 лютого 2016 року № 261 «Про запровадження тимчасової адміністрації в

AT «Родовід Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяжувач - ВАТ «Родовід Банк» зареєстрував обтяження (заборона відчужувати) на належний позивачу на праві власності транспортний засіб - автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 року випуску.

З витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 25 вересня 2007 року, від 12 травня 2016 року вбачається, що підставою обтяження зазначено договір застави транспортного засобу від 20 вересня 2007 року, терміном до 24 вересня 2017 року, позивача зазначено як боржника основного зобов'язання у розмірі 9 729 доларів США, термін виконання зобов'язання - 20 вересня 2012 року.

Згідно листа Уповноваженої особи від 02 червня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за розрахованою пенею в сумі 2 063,61 доларів США за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що нараховані банком штрафні санкції за неналежне виконання умов договору іпотеки, є складовою кредитного зобов'язання, на забезпечення виконання якого і було укладено договір застави.

За змістом положень статей 11, 509, 626, 629 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 546, 574 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно частини третьої статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Статтею 29 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині 1 статті 598 ЦК України. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет застави сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення застави.

З обставини справи, встановлених судом, убачається, що позивач

ОСОБА_1 заперечував проти наявності заборгованості по пені.

Проте, вирішуючи спір, суд наведений аргумент не перевірив, обмежився відомостями, вказаними в листі Уповноваженої особи від 02 червня

2016 року щодо наявності непогашеної ОСОБА_1 заборгованості по пені прийшов висновку, що дана заборгованість є складовою кредитного зобов'язання, при цьому залишилось нез'ясованими період нарахування такої пені, термін такого зобов'язання та, чи вимагав кредитор її погашення в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, тому справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв

В.В.Пророк

І. М. Фаловська