Справа № 127/839/18
Провадження № 22-ц/772/1526/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 рокуСправа № 127/839/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого cудді Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Войтка Ю.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово експлуатаційне об'єднання» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2018 року, постановлене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Л.Ф. Романюк,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово експлуатаційне об'єднання» (далі ТОВ «ЖЕО») про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири.

Позов мотивовано тим, що 23 вересня 2017 року в результаті виходу з ладу труби холодної води в наслідок пошкодження корозією, що розміщена під підлогою АДРЕСА_1, була затоплена квартира позивача, яка належить їй на праві власності. Затоплення сталося з вини ТОВ «ЖЕО», оскільки останні жодним чином не реагували на раніше подані заяви позивача про заміну труб, мотивуючи це відсутністю фінансування, а на прохання замінити труби власним коштом було залишено заяву про планову заміну труб.

Внаслідок залиття квартири було зіпсовано зроблений раніше ремонт, намокли стеля, площею 5,8 кв. м, та стіни в кухні, площею 10 кв. м. Квартира в даний час потребує поновлювального ремонту. 27 вересня 2017 року комісією ТОВ «ЖЕО» було проведено обстеження квартири з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди, за результатами якого було складено акт, згідно якого причиною затоплення є утворення свища в горизонтальному трубопроводі холодного водопостачання в квартирі за вказаним адресом. Трубопровід знаходиться під підлогою, доступ до якого був відсутній, що завадило своєчасно обстежити та попередити аварійну ситуацію. Відповідно до висновку будівельно - технічної експертизи, вартість відновлювального ремонту квартири складає 6372 грн. З огляду на зазначене ОСОБА_3 просила суд стягнути з ТОВ «ЖЕО» завдані затопленням матеріальні збитки в сумі 6500, 00 грн, витрати на проведення експертизи в сумі 850 грн, судовий збір в сумі 2466, 80, а також компенсацію моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2018 року позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ «ЖЕО» на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки в розмірі 6 372,42 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З таким позовом не погодилось ТОВ «ЖЕО» та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважаючи його незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не є доведеними, скаржник просив його скасувати, а у позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги в основному зводяться к відсутності вини відповідача в заподіянні шкоди.

Позивач своїм правом на надання апеляційному суду відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до п.8 ч.1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до такого висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку будівельно - технічної експертизи від ТОВ «Центр експертиз та бізнесу «Капітал - Інвест» від 08 грудня 2017 року, вартість відновлювального ремонту квартири складає 6372 грн. .

Згідно з актом про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 27 вересня 2017 року, затвердженого в.о. директора ТОВ «ЖЕО», комісія у складі начальника виробничо - технічного відділу (ВТВ) Танасійчука В.П., інженера ВТВ ОСОБА_5 в присутності власника квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3, провели візуальне обстеження зазначеного приміщення та встановили наступне. В приміщенні кухні спостерігається:

-вологі темні плями на стінах орієнтованою площею до 6 кв. м;

-вологі темні плями з пошкодженням штукатурки на стелі орієнтованою площею до 0,4 кв. м;

Причиною вищезазначених плям є утворення свища в горизонтальному трубопроводі холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_1. Трубопровід знаходиться під підлогою, доступ до якого був відсутній, що завадило своєчасно обстежити та попередити аварійну ситуацію. Затоплення сталося 22 вересня 2017 року.

ОСОБА_3 зверталась до ТОВ «ЖЕО» з проханням заміни комунікацій 03 серпня 2017 .

Зверненням від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_3 просила ТОВ «ЖЕО» вирішити питання компенсації матеріальних збитків, завданих внаслідок прориву труби холодної води 23 вересня 2017року.

Відповіддю від 07 листопада 2017 року ТОВ «ЖЕО», заяву ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Згідно ст. ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Задовольняючи вимогу про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена наявність шкоди, причинно наслідковий зв'язок між проривом труби та цією шкодою, що стало наслідком бездіяльності відповідача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України у справі № 6-183цс14, яка узгоджується зі змістом ст. 1166 ЦК України, в цивільному процесі законом не покладається обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таким чином, як правильно вказав місцевий суд, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода завдана не з його вини. Проте, ТОВ «ЖЕО» не довело, що затоплення квартири ОСОБА_3 сталося не з його вини. Також відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача щодо розміру майнової шкоди.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що позивачем доведено ті обставин, які є необхідною умовою для відшкодування майнової шкоди, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про її стягнення є правильним.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування доводів про відшкодування моральної шкоди позивач зазначала, що у зв'язку із пошкодженням її майна та протиправною поведінкою відповідача, яка виразилася у бездіяльності при виконанні працівниками товариства своїх обов'язків, вона пережила душевні страждання. Так, внаслідок неправомірних дій відповідача, вона позбавлена в даний час нормальних умов проживання, квартира втратила естетичний вигляд, встановився стійкий неприємний запах, її сім'я змушена жити на дачі.

Суд першої інстанції, беручи до уваги зазначене, дійшов висновку про часткове задоволення вимоги ОСОБА_3 та стягнув на її користь з відповідача 2000 грн відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду і в цій частині, оскільки він прийнятий з урахуванням зазначених вище вимог цивільного закону, за наявності відповідних на те підстав.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції ТОВ «ЖЕО» вказувало, що суд помилково дійшов висновку про наявність вини відповідача, що його дії були неправомірними і між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Також Товариство вважає, що звіт незалежної оцінки не можна вважати належним та допустимим доказом для встановлення розміру завданої шкоди. Крім того судом не було з'ясовано причину прориву труби мережі холодного водопостачання, а отже було неповно з'ясовано обставини справи.

Обгрунтовуючи такі доводи, Товариство зазначало, що до його обов'язків входить виконання поточного ремонту. Капітальний ремонт внутрішньо-будинкових систем холодного водопостачання до переліку послуг, які встановлені рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 952 від 20.04.2017 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по житловому фонду, який знаходиться на обслуговуванні МКП «ЖЕК №5», МКП «ЖЕК №6», МКП «ЖЕК №7», МКП «ЖЕК №12», МКП «ЖЕК №15», ПП «Бокуд», ДП «ЖЕК №26», ВКФ «Будмашпрод» -ТОВ, ТОВ «ЖЕО», не входить.

Відповідно до Додатку 5 до п.5.6.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, встановлена орієнтовна тривалість експлуатації до капремонту (заміни) трубопроводів холодної води з оцинкованих труб 30 років.

Будинок АДРЕСА_1 введено в експлуатацію у 1960 році, капітальний ремонт мереж трубопроводів з того часу не проводився, а тому, як вказував скаржник, його поточний ремонт не може попередити передчасний знос, оскільки такий знос вже відбувся. Проведення капітального ремонту не входить до обов'язку відповідача, оскільки він не є балансоутримувачем даного будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст. 20 цього ж Закону споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.п. 1, 2, 7, 10 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Апеляційний суд не бере до уваги зазначені вище доводи скарги, оскільки вони не спростовують висновків місцевого суду. Так, відповідач не спростував того, що навіть вчасно і належним чином проведений поточний ремонт не попередив би прориву труби водопостачання, і що лише проведення капітального ремонту було доцільним у цій ситуації. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ТОВ «ЖЕО» все ж було полагоджено трубу водопостачання, у якій утворився свищ, а отже поточний ремонт труби був достатнім для того, щоб усунути несправність. А це, у свою чергу, спростовує доводи скарги Товариства.

Також скаржник заперечував розмір завданої майнової шкоди, вказуючи, що звіт з незалежної оцінки матеріального збитку не є належним та допустимим доказом. В обґрунтування цього зазначив, що при його складенні оцінювач не взяв до уваги акт про залиття, оцінка була проведена через 2,5 місяці після залиття, а це могло призвести до того, що оцінювачем були взяті до уваги пошкодження, які виникли вже після залиття квартири.

Суд апеляційної інстанції вважає такі посилання безпідставними, та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки скаржником не надано ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції доказів на спростування висновків звіту, зокрема щодо розміру шкоди.

Отже, у зв'язку з тим, що відповідач не виконав належним чином зобов'язання відносно здійснення контролю за технічним станом мережі водопостачання, яке знаходяться у будинку АДРЕСА_1, а також щодо утримання її в належному технічному стані, внаслідок чого сталося залиття квартири ОСОБА_3 чим було у завдано матеріальну шкоду.

Заперечуючи розмір шкоди скаржник посилався також на ст. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за змістом якого кожний співвласник несе зобов'язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку, пропорційно до його частки співвласника.

Проте посилання скаржника на таку норму закону є безпідставним, оскільки вона визначає обов'язки співвласників щодо спільного майна. Оскільки відбулось затоплення квартири, яка є приватною власністю ОСОБА_3, то вона до даних правовідносин застосуванню не підлягає.

Доводи щодо відсутності підстав для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди до уваги також суд не бере. Так, Товариство вважає, що залиття, яке мало місце, не могло спричинити моральної шкоди, оскільки позивач не була позбавлена нормальних умов проживання.

Проте зазначене скаржником суперечить обставинам справи та матеріалам справи, які містять докази, на підтвердження стану квартири, що потребує ремонту та є тимчасово непридатним для проживання. А це, на думку суду, беззаперечно доводить наявність обставин, за яких ОСОБА_3 була спричинена моральна шкода.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Позивач надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених нею вимог, які в своїй сукупності є достатніми для прийняття обґрунтованого та вмотивованого рішення, яке і було ухвалене міським судом.

Отже, рішення суду першої інстанції було ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційний суд вважає, що таке рішення зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово експлуатаційне об'єднання» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Якименко

Судді: /підписи/ О.В. Ковальчук

Ю.Б. Войтко

Відповідно до оригіналу:

Головуючий суддя М.М. Якименко