ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/198/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 та зобов'язання вчинити дії.

Зі змісту скарги вбачається, що 27 квітня 2018 року скаржнику стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 відносно нього відкрито виконавче провадження №56202607 та арештовано всі карткові та кредитні картки в усіх фінансових установах України.

ОСОБА_2 вказує на те, що не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та арешт майна, а тому вважає, що дії приватного виконавця стосовно винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є неправомірними та просить суд скасувати вказану постанову і зобов'язати приватного виконавця вчинити певні дії.

Дослідивши скаргу, додані до неї документи, суд вважає, що вона має бути залишена без розгляду, з наступних підстав.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) та Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. А частиною 1 ст. 449 цього Кодексу встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається зі змісту скарги, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 19 квітня 2018 року. Про наявність вказаної постанови скаржник дізнався 27 квітня 2018 року, що підтверджується його ж поясненнями викладеними у скарзі, однак скарга направлена до Дарницького районного суду м. Києва лише 25 червня 2018 року, тобто з пропуском встановленого ст. 449 ЦПК України строку на подання скарги.

Клопотань, у відповідності до ч. 1 ст. 127 ЦПК України стосовно поновлення пропущених строків для подання скарги, заявником до неї не додано.

За змістом ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. А частиною 2 цієї статті встановлено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи те, що скаржником при зверненні до суду пропущено встановлений ч. 1 ст. 449 ЦПК десятиденний строк, а клопотання про його поновлення до скарги не додано, суд дійшов висновку про залишення скарги ОСОБА_2 без розгляду.

Проте, залишення скарги без розгляду не перешкоджає зверненню до суду зі скаргою за умови подання клопотання про поновлення пропущеного строку.

На підставі викладеного та керуючись стст. 126, 127, 447, 449 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 та зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.