Справа № 539/1747/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року

Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Даценка В.М.,

за участю: ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В позові вказала, що 19.09.2000 року вони з відповідачем уклали шлюб.

За час перебування в зареєстрованому шлюбі, вони шляхом укладення договору купівлі-продажу за спільні кошти придбали будинок за адресою: вул.Першотравнева, 19, с. Вищий Булатець, Лубенського району, Полтавської області, та зареєстрували на ОСОБА_3

Позивач вказує, що вказаний будинок був придбаний в шлюбі, в інтересах сімї, належить подружжю на праві спільної сумісної власності та за загальним правилом їх частки є рівними.

Позивач прохає визнати будинок за адресою: вул.Першотравнева, 19, с. Вищий Булатець, Лубенського району, Полтавської області, спільною сумісною власністю її та відповідача, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили. При цьому, відповідач вказав, що будинок було придбано за його особисті кошти, а тому підстави для визнання цього будинку спільною сумісною власністю відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в період з 19.09.2000 року по 04.04.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Лубенського міськрайонного суду від 22.03.2016 року. /а.с. 8/

В період шлюбу, 18.10.2001 року, ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу, згідно якого набув у власність будинок за адресою: вул.Першотравнева, 19, с. Вищий Булатець, Лубенського району, Полтавської області. /а.с.34/

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, спірний будинок, придбаний за час перебування сторін в шлюбі в інтересах сімї, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За загальним правилом їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Отже, поданий позов підлягає задоволенню.

В свою чергу суд відхиляє доводи відповідача про те, що спірний будинок був придбаний за особисті кошти відповідача.

Так, позивач зазначає, що витратив на будинок кошти, отримані від продажу будинку, який належав йому на праві власності (дідову спадщину), в с.Вязівок в 2001 році.

Разом із тим, сам факт продажу свого майна і отримання від нього коштів не є беззаперечним доказом того, що ці кошти були витрачені на придбання іншого майна.

В судовому засіданні за клопотанням відповідача були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Так, свідок ОСОБА_6 підтвердив факт того, що в 2001 році у відповідача придбав будинок в с.Вязівок, свідок ОСОБА_7 в свою чергу підтвердив, що в 2001 році його теща продала відповідачу спірний будинок. Проте, вказані свідки не змогли підтвердити той факт, що кошти, отримані відповідачем від продажу будинку, що належав йому на праві власності, були направлені на придбання будинку за адресою: вул.Першотравнева, 19, с. Вищий Булатець, Лубенського району, Полтавської області.

Жодних інших доказів на підтвердження таких обставин, відповідач не надав.

Крім того, сам відповідач підтвердив той факт, що певну частину коштів на придбання спірного будинку дала мати позивача.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вказаної норми відповідач не надав суду належні та допустимі докази в підтвердження своїх доводів.

На підставі ст.88 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4-13, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 (місце проживання: вул.Незалежна (попередня назва - Чапаєва), 29, м.Лубни, 37500, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 37544, РНОКПП НОМЕР_2) про поділ спільного сумісного майна подружжя, задовольнити.

Визнати домоволодіння по вул.Першотравневій, 19 в с.Вищий Булатець Лубенського району Полтавської області спільною сумісною власністю ОСОБА_5 до ОСОБА_3.

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_5 до ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/2 частину домоволодіння по вул.Першотравневій, 19 в с.Вищий Булатець Лубенського району Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_8М.