Справа № 172/200/18
Провадження № 2/172/244/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі:

секретаря судового засідання - Голубенко Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авангард», державного реєстратора Миколаївської сільської ради ОСОБА_4 про визнання неукладеним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки та стягнення відшкодування орендної плати за землю, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом за нею 12.12.2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 4,323 га, кадастровий номер :02:010:0080, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Під час оформлення спадщини вона дізналася, що в державному реєстрі містяться відомості про реєстрацію договору оренди земельної ділянки, а саме: 09.08.2017 року державним реєстратором Миколаївської сільської ради Васильківського району ОСОБА_4 зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 4,323 га, укладений 10.03.2017 року між ТОВ «Авангард» та її батьком ОСОБА_5 Про існування договору оренди землі їй відомо не було і батько ніколи не згадував про нього, як не згадував і про саме підписання договору 10 березня 2017 року. Оскільки за життя орендодавця договір оренди землі зареєстровано не було, то є спірним і сам факт укладання такого договору між ТОВ «Авангард» і ОСОБА_5 Крім того, державним реєстратором допущено ряд порушень вимог законодавства щодо реєстрації договору оренди землі в матеріалах реєстраційної справи відсутні документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_6 як заявника на подання заяви про реєстрацію договору оренди землі, до договору не долучені документи, що є невідємною частиною договору оренди землі і без яких договір не може вважатися дійсним. У звязку з тим, що ТОВ «Авангард» з моменту укладення договору по теперішній час користується земельною ділянкою, вважає, що з останнього необхідно стягнути орендну плату за фактичне користування ділянкою за 2017 рік та пять місяців 2018 року, тобто в сумі 6 871,99 грн.

Просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог визнати вказаний договір оренди земельної ділянки неукладеним та недійсним з моменту вчинення, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» з чужого незаконного володіння зазначену земельну ділянку, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» орендну плати за користування землею та судові витрати.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ТОВ «Авангард» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, вважає, що позивачем не надано переконливих та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Представник ТОВ «Аванград» ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснила, що 10 березня 2017 року договір оренди землі, укладений між ТОВ «Авангард» та ОСОБА_5 дійсно підписав не власник земельної ділянки, а його дружина ОСОБА_7, яка не мала довіреності на вчинення від імені чоловіка будь-яких дій стосовно земельної ділянки. Вона повідомила, що чоловік через хворобу не може самостійно пересуватись, а тому попросив її підписати договір тому ніхто не заперечував.

Державний реєстратор Миколаївської сільської ради ОСОБА_4 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що під час реєстрації договору оренди землі від 10.03.2017 року укладеного між ТОВ «Авангард» та ОСОБА_5 ним дотримані вимоги законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити. Просив суд розглядати справу у його відсутність та винести рішення на розсуд суду.

Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд встановив таке.

На підставі Державного акта на право власності на землю серії ІІІ-ДП № 000315 ОСОБА_5 належала земельна ділянка з кадастровим номером :02:010:0080 площею 4,323 га, що знаходиться на території Письменської селищної ради Васильківського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 березня 2017 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Авангард» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано державним реєстратором Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області 09.08.2017 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 753377, виданим Васильківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 помер 30 травня 2017 року в с. Вербівське Васильківського району Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 12.12.17 отримала спірну земельну ділянку у спадок після свого батька.

Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Судом достовірно встановлено, а представником відповідача підтверджено, що оспорюваний договір оренди землі від 10.03.17, укладений від імені позивача, ним не підписувався, а підписаний його дружиною за відсутності належним чином підтверджених повноважень. Отже зазначений договір укладений без волевиявлення ОСОБА_5, а тому повинен бути визнаний недійсним відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Оскільки вимога щодо скасування реєстрації оспорюваного договору оренди є похідною від вимоги про визнання його недійсним то за умови задоволення первинної вимоги підлягає задоволенню й похідна, а саме вимога щодо скасування державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України, власник має витребувати майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що відповідно до статті 387 ЦК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача (п. 23 вказаної Постанови). Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

У звязку з визнанням укладеного між ТОВ «Авангард» та ОСОБА_5 договору оренди землі недійсним, подальше використання відповідачем-1 належної позивачеві земельної ділянки є незаконним.

Відповідно до вимог статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд вважає також обґрунтованою вимогу позивача про витребування земельної ділянки з незаконного володіння ТОВ «Авангард».

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Обєктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

З пунктів 3.1, 3.3 договору про оренду землі від 10.03.2017 року, зареєстрованого державним виконавцем Миколаївської сільської ради ОСОБА_4 09.08.2017 року видно? що за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 3 % від вартості земельної ділянки, що становить 4 850,84 грн. з урахуванням індексації.

Згідно з відомостями з документації із землеустрою, наданими відділом у Васильківському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 21.05.2018 року загальна індексована вартість земельної ділянки площею 4,323 га з урахуванням коефіцієнта індексації та коефіцієнту 1,756 станом на 01.01.2018 року становить 161 694,74 грн. Вказані відомості надані на підставі технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП «Авангард».

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про відшкодування користувачем власнику землі грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою з 2017 по травень 2018 року в сумі 6 871,99 грн.

Таким чином, на підставі достовірних, належних та допустимих доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неукладеним договору оренди землі від 10.03.2017 року, скасування його державної реєстрації, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки та стягнення відшкодування орендної плати за землю є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Щодо стягнення з відповідачів судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як видно з матеріалів справи між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_8 було укладено договір № 29/01 про надання правової допомоги від 29.01.2018 року.

Однак, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем не надано детального опису наданих послуг, робіт, виконаних адвокатом, акту прийому-передачі послуг з надання правничої допомоги, квитанцій про сплату коштів за надання таких послуг тощо.

Тому підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 237, 244, 245, 387 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Авангард», державного реєстратора Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання неукладеним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки та стягнення відшкодування орендної плати за землю задовольнити.

2. Визнати договір оренди земельної ділянки площею 4,323 га, кадастровий номер :02:010:0080, укладений між ТОВ «Авангард» та ОСОБА_5 10.03.2017 року, зареєстрований державним реєстратором Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 09.08.2017 року недійсним з моменту вчинення.

3. Скасувати рішення державного реєстратора Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 № 36539937 про державну реєстрацію від 09.08.2017 року договору оренди земельної ділянки площею 4,323 га, кадастровий номер :02:010:0080, укладеного між ТОВ «Авангард» та ОСОБА_5 10.03.2017 року.

4. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 4,323 га, кадастровий номер :02:010:0080, що розташована на території Письменської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» (, місцезнаходження: вул. Центральна, 60, с. Вербівське, Васильківський район, Дніпропетровська область) на користь ОСОБА_1 відшкодування орендної плати за землю у сумі 6 871 (шість тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 99 копійок.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви в сумі 2 819 (дві тисячі вісімсот девятнадцять) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12 липня 2018 року.

Суддя І.Г. Битяк