Справа № 473/1859/18
РІШЕННЯ

іменем України

"09" липня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.,

з участю секретаря судового засідання - Гаврилової І.С.

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу № 473/1859/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

В С Т А Н О В И В:

01.06.2018 року ОСОБА_1 в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до республіки Кіпр з 26 червня 2018 року до 30 серпня 2018 року (включно) без згоди та супроводу батька дитини - відповідача по справі, для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків.

Представник позивача вказувала, що остання перебувала у шлюбі з відповідачем в період з 11 квітня 2009 року по 20 лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем. Позивач неодноразово в усній формі, за допомогою електронної форми та в телефонних розмовах зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина за кордон, оскільки квитки у дві сторони вже придбані, але дані прохання залишились відповідачем без відповіді, тому вона змушена звертатись до суду.

Відповідач у судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та через оголошення на веб-сайті судової влади України.

Служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області надала до суду заяву, в які просила позов розглядати без участі їх представника та вирішити питання за позовом в інтересах дитини.

Ухвалою суду від 20.06.2018 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду справи по суті.

З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 квітня 2009 року до 08 квітня 2014 року, що підтверджується відповідним рішенням суду від 20.02.2014 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні.

Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 неодноразово зверталася до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон для відпочинку, однак відповідач ігнорує її звернення та не надає згоду на виїзд дитини за кордон і це вже не перший раз їй доводиться через суд захищати право дитини на відпочинок та лікування .

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей визначено Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (далі - Правила).

Пунктом 3 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

За змістом п. 4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, чинним законодавством передбачена можливість в судовому порядку вирішити питання щодо надання дозволу на виїзд з України за кордон дитини, якій не виповнилося 16 років, із зазначенням конкретної країни та періоду перебування в цій країні, з метою дотримання вимог за ст. ст. 153, 157 Сімейного кодексу України з приводу безперешкодного спілкування з дитиною та спільного вирішення питання щодо виховання дитини.

Судом також встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської від 14.07.2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було надано дозвіл позивачу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач письмово зверталася до відповідача з приводу надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька та придбала авіа білети на 26.06.2018 року до Республіки Кіпр, Ларнака. В подальшому представник позивача уточнив, що у зв'язку із тривалістю розгляду даного питання з відповідачем та справи квиток було здано, тому з урахуванням негайного виконання рішення суду уточнила дату відльоту - 12.07.2018 року.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення її повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З приводу вимоги позивача про застосування негайного виконання судового рішення, то вона не підлягає задоволенню з огляду на положення ст. 430 ЦПК України для даної категорії справ.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Кіровоград, з України до Республіки Кіпр на період з 12 липня 2018 року по 30 серпня 2018 року включно, в супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки села Велика Виска Маловисківського району Кіровоградської області, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.07.2018 року.

Суддя Висоцька Г.А.