Справа № 758/1745/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засіданні Горбані О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача - адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника органа опіки та піклування - Забаренко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в режимі відеоконференції з Київським слідчим ізолятором цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з квітня 2013 року син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із ним, окремо від відповідачки, так як подальше спільне проживання з відповідачкою було не можливим, зокрема, в силу того, що остання почала зловживати алкогольним напоями, наркотичними засобами та вести асоціальний спосіб життя. Вихованням, розвитком та утриманням сина повністю займається він та його дружина ОСОБА_8 (перебувають у фактичних шлюбних відносинах, проте шлюб не зареєстровано). 05.12.2013 року відповідачку, вироком Подільського районного суду м. Києва засуджено за ст. 185 ч. 2 Кримінального Кодексу України до одного року та шести місяців позбавлення волі та відбування покарання в Чернігівській виправній колонії. Після відбуття покарання відповідачка мала повернутися до Києва, проте за адресою реєстрції місця проживання (АДРЕСА_1) вона не проживає. Де знаходиться відповідачка позивачу не відомо. Свої батьківські обов'язки по відношенню до сина ОСОБА_2 відповідачка не здійснює: з сином не спілкується, не бере участі у вихованні та розвитку сина, не бере участі в утриманні сина та участі в додаткових витрат на нього та ухиляється від їх виконання. У зв'язку із цим, вважає, що є всі підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 13.07.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити, додавши, що ніяких перешкод в спілкуванні з дитиною позивач відповідачу не чинив.

Відповідач в режимі відеоконференції заперечувала проти задоволення позову та позбавлення її батьківських прав, посилаючись на те, що вона любить сина, відповідач забрав у неї сина в 2011 р., після звільнення з місць позбавлення волі в 2013 вона 8 місяців проходила реабілітацію. Дитину не бачила з 2016 р.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки та відповідність такого позбавлення батьківських прав інтересам дитини.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Як вбачається з наданих документів, батьками малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 9 вересня 2006 року Віддділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1570.

В зареєстрованому шлюбі позивач та відповідач не перебували.

Судом встановлено, що з квітня 2013 року малолітній син сторін у справі ОСОБА_2 проживає разом з батьком. Спорів стосовно місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникало. Відповідачка не заперечувала, що б син проживав з батьком.

05.12.2013 року вироком Подільського районного суду м. Києва відповідачку засуджено за ст.185 ч.2 Кримінального Кодексу України до одного року та шести місяців позбавлення волі.

Згідно довідки про звільнення серія НОМЕР_3 відповідачка відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 5.12.2013 року по 4.06.2014 року, звідки звільнена і прямує до місця проживання з 08.04.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м.Києва від 30.06.2017 р. стосовно ОСОБА_4, як підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 00094 від 20.12.2015 р. (справа № 758/8053/17).

Як вбачається з вищевказаної ухвали слідчого судді, ОСОБА_4 переховувалась від органу досудового розслідування.

Станом на час розгляду даної цивільної справи відповідач ОСОБА_4 (після зміни прізвища - ОСОБА_4, що підтверджено постановою слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в місті Києві від 15.08.2017 р.) перебуває в Київському СІЗО як обвинувачена у даному кримінальному провадженні та рахується за Подільським районним судом м.Києва.

В судовому засіданні ОСОБА_8, допитана в якості свідка, підтвердила, що вона разом із позивачем займаються вихованням та навчанням ОСОБА_2. Також свідок ОСОБА_8 повідомила суду наступне: відповідачка не спілкується з сином, не приймає ніякої участі у його житті; кошти на ОСОБА_2 не надавала, подарунки не дарувала; ОСОБА_2 називає її (ОСОБА_8) мамою; позивач не чинив перешкод відповідачці у спілкуванні з сином; з 2013 року відповідачка лише один раз бачила сина в 2015 році коли ставилося питання про позбавлення її (ОСОБА_4) батьківських прав відносно доньки ОСОБА_14.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9, яка приходиться відповідачці сестрою, повідомила суду наступне: спочатку сім'я у позивача з відповідачкою була нормальна, народився ОСОБА_2, потім у ОСОБА_4 почалися проблема, вона не ночувала вдома; позивач не давав ОСОБА_4 можливості бачитися з сином. При цьому ж свідок вказує, що з 2013 року по даний момент ОСОБА_4 спілкується з сином.

У суду немає підстав ставити під сумнів факти, повідомлені свідками, їх показання підтверджуються письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

В психолого-педагогічній характеристиці з СЗШ від 26.01.2017 року зазначено, що мати учня ОСОБА_4 в школі ніколи не з'являлася та вихованням сина не займається.

Згідно висновку № 100-7128 від 24.04.2017 року Органу опіки та піклування - Голосіївська районна вмісті Києві державна адміністрація встановлено, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним.

Згідно висновку № 046 від 14.04.2017 року. наданого психологом Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). враховуючи емоційно стабільний стан та повноцінний розвиток особистості малолітнього ОСОБА_2, задоволення потреби у наявності материнського виховання зі сторони дружини батька, низький рівень емоційого зв'язку з ОСОБА_4, відсутність спілкування з нею та небажання матері приймати участь у житті сина, позбавлення батьківських прав в даній ситуації, не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини, так як у дитини свідомо відбувся процес заміщення образу матері.

В судовому засіданні встановлено, що вихованням, розвитком та утриманням сина повністю займається позивач та його дружина ОСОБА_8 (перебувають у фактичних шлюбних відносинах, проте шлюб не зареєстровано), що в свою чергу підтверджується психолого-педагогічною характеристикою з СЗШ від 26.01.2017 року.

Відповідачка свої батьківські обов'язки по відношенню до сина ОСОБА_2 не здійснює: з сином не спілкується, не бере участі у вихованні та розвитку сина, не бере участі в утриманні сина та участі в додаткових витрат на нього та ухиляється від їх виконання.

Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 16 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 36 від 30.03.2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1).

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїхбатьків і вусякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідачкою не доведено факту належного виконання батьківських обов'язків відносно сина, доказів на спростування доказів позивача не надано.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи об'єктивну можливість виховувати свої батьківські обов'язки, свідомо нехтує ними та ухиляється від їх виконання.

В судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним та не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини.

Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення її батьківських прав.

Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

З цього приводу заслухана думка позивача та його представника. Представник позивача зазначила, що у разі задоволення судом позову про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, просить суд, стягнути з ОСОБА_11 аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У зв'язку із зазначеним, враховуючи положення ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, з метою дотримання прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог, та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 30.06.2017 року.

Також з відповідача згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн. (за вимогупро стягнення аліментів по ставкам, що діяли на час звернення позивача до суду, яказвільнена від сплати судового збору) та на користь ОСОБА_12 підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,0 грн.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 6 ст.164 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до вПоідльського РВ ДРАЦС у м.Києві для внесення відмітки до актового запису № 1570 від 09.09.2006 року про народження дитини ОСОБА_2

На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157, 164, 166, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258-260, 263, 264, 265, 268, 273280-283, 430 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути з ОСОБА_13 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3; РНОКПП НОМЕР_2) на утримання малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 03.02.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття, шляхом зарахування таких коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов'язати ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3; РНОКПП НОМЕР_2) відкрити особистий рахунок на ім'я малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання цим рішення законної сили для перерахування платником аліментів встановленого судом розміру аліментів.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити до Подільського РВ ДРАЦС у м.Києві для внесення відмітки до актового запису № 1570 від 09.09.2006 р. про народження дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного відділом ДРАЦС Подільського РУЮ у м.Києві.

Стягнути з ОСОБА_13 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3; РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 640,0 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_13 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) в дохід бюджету судовий збір в розмірі 640,0 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова