АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/6131/17 (категорія: договірні)

Провадження № 22ц/790/2924/18

21 червня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 березня 2018 року (суддя Шрамко Л.Л.)

у цивільній справі № 642/6131/17 за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

05.12.2017 року Приватне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 21.07.2010 року в загальній сумі 106 817,15 грн., яка складається з наступних сум:

8143,02 грн. заборгованість за кредитом;

89349,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 762,29 грн.- заборгованість за пенею та комісією;

А також штрафів : 500,00 грн. штраф ( фіксована частина);

5062,72 грн.- штраф ( процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.07.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір б/н. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав, та надав ОСОБА_3 кредит, у розмірі , встановленому договором.

ОСОБА_3 умови договору, щодо погашення кредиту не виконувала, у звязку з чим станом на 30.09.2017 року утворилася заборгованість в сумі 106 817,15 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13 березня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним в сумі 101 254,43 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

12.04.2018 року ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати і постановити нове про відмову у задоволенні позову, стверджуючи, що суд незаконно розглянув справу в порядку спрощеного провадження без належного повідомлення її про час та дату розгляду справи, що висновки суду ґрунтуються на неналежних доказах, що судом порушені загальні засади цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що матеріали справи не містять доказів отримання нею копії позову та доданих до неї матеріалів, а також ухвали Ленінського районного суду м. Харкова про відкриття провадження у справі . Ухвалу та копію позову з додатками вона отримала після прийняття рішення по справі. У звязку з чим вона не мала можливості надати відзив на позовну заяву.

Вказує, що нарахована сума пені 89 349,12 грн. значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, але суд в порушення загальних засад цивільного судочинства не зменшив розмір неустойки, яка значно перевищує розмір заборгованості; що позивачем не наведено обґрунтування заподіяння банку шкоди внаслідок невиконання нею зобовязання; що банком неспівмірно нараховано пеню.

Крім того, вказує ОСОБА_3, з наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається яким чином, за якою формулою та порядку розрахунку проведено нарахування заборгованості, що свідчить про недостатність доказів та недоведеності позовних вимог; що надані суду Умови надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_3; що судом не застосовано строки позовної давності, зважуючи на ту обставину, що Банк звернувся до суду 05.12.2017 року, а право вимоги, на думку відповідача, виникло з 31.08.2014 року.

Крім того, відповідач просить прийняти до уваги ту обставину, що заборгованість по кредиту виникла в неї через скрутне матеріальне становище, вона є матірю одиначкою, в неї на утриманні двоє неповнолітніх дітей, 2000 та 2009 років народження, а тому просить врахувати цю обставину під час розгляду апеляційної скарги.

Представник ПАТ КБ ПриватБанк в відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечував частково, зазначивши, що ОСОБА_3 отримала кредитну карту, строком дії до серпня 2017 року, надав докази отримання картки відповідачем, зазначив, з посиланням на правову позицію ВСУ, викладену в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, що перебіг позовної давності в даному випадку має відліковуватися зі спливом останнього дня місяця дії картки.

В судовому засідання представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 підтримала доводи, викладені в відзиві на апеляційну скаргу

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи представників позивача та відповідача , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не оспорюється, що кредитний договір дійсно було укладено 21.07.2010 року за ініціативою ОСОБА_3, яка підписала заяву-анкету, підтвердивши попереднє ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, отримавши кредит у розмірі 9000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, проте умови кредитного договору належним чином не виконувала.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову і стягнення заборгованості у сумі 101 254,43 грн., яка складається з: 8143,02 грн. заборгованість за кредитом; 89349,12 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; та 3 762,29 грн. - заборгованість за пенею та комісією, суд вважав доведеним обставини, на які посилався банк щодо цих вимог.

Проте з висновком суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дійсно, як вказував позивач і суд першої інстанції з наданих доказів вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності позивачем факту укладення кредитного договору з ОСОБА_3 та порушення його умов відповідачем.

Разом з тим з рішенням суду в частині визначення обсягу суми боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь банку колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, Банком, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, декілька разів змінювалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами.

Так, станом на момент укладення договору відсоткова ставка складала 27,6 %; за період з 01.09.2014р.до 31.03.2015 р. відсоткова ставка складала - 32,4 %.; з 01.04.2015р. по 30.09.2015р.- відсоткова ставка складала 42% річних, які нараховуються на поточну заборгованість.

Банком було перевірено розмір нарахованих відсотків та виявлено, що їх нарахування не відповідає умовам договору.

Таким чином, судом було проведено перерахунок нарахованих відсотків наступним чином.

Сума нарахованих відсотків за період з 05.05.2014р. до 01.09.2014 р. ( за 119 днів) з урахуванням проведених оплат за кредитом становить 742,92 грн.

8143,02 х27,6% х 119= 742,92 грн. - 211,49 грн. (оплата)=531,43 грн., де 360

загальна заборгованість за кредитом 8143,02 грн. Відсоткова ставка 27,6% річних . Кількість днів прострочення 119.

З 01.09.2014р. по 31.03.2015р. ( 212 днів) сума нарахованих відсотків становить 8143,02 х34,4% х 212=1649,60 грн., де

360

загальна заборгованість за кредитом 8143,02 грн. Відсоткова ставка 34,4% річних . Кількість днів прострочення 212.

З 01.04.2015 по 30.09.2017р. заборгованість відповідача вийшла на прострочення і відсотки вже нараховано за ставкою 42%.

8143,02 х42% х 914= 8683,17 грн., де

360

загальна заборгованість за кредитом 8143,02 грн. Відсоткова ставка 27,6% річних . Кількість днів прострочення 119.

Таким чином, загальна заборгованість за відсотками становить:

531,43 +1649,60 + 8683,17 =10864,2 грн.

Відтак, з відповідача за період з 05.05.2014 р. по 01.09.2014 року підлягає стягненню сума - 531,43 грн.; за період з 01.09.2014р. по 31.03.2015 року - 1649,60 грн.; за період з 01.04.2015 по 30.09.2017 року - 8683,17 грн. , а всього 10864,2 грн.

У відповідності з Тарифами Банку, що додані позивачем до позовної заяви, було передбачено пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/ або процентів у розмірі 100 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Так як умовами договору оплата кредиту та відсотків передбачено щомісяця, що відповідачем зроблено не було, є правомірним нарахування пені у розмірі 100 грн. щомісяця.

Таким чином, суд приймає розрахунок пені за 1 рік, зроблений представником позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню в сумі 1200 грн. ( 100 .x12 міс. =1200 грн.)

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позову в частині стягнення штрафів в сумі 500,00 грн. ( фіксована частина) та 5 062,72 грн. ( процентна складова), оскільки вимога про одночасне стягнення і штрафу і пені, є подвійним стягненням, що суперечить ст.61 Конституції України. Не заперечував проти цього і представник позивача.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Виходячи з викладеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором.

Рішення підлягає зміні також у частині розміру судових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 303 грн 15 коп. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та 1948 грн 67 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 березня 2018 року змінити в частині розміру суми заборгованості та розміру судових витрат.

Зменшити суму стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.07.2010 року з ОСОБА_3(РНОКПП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () з 101 254 грн 43 коп. до 20 207 (двадцять тисяч двісті сім) грн 22 коп., яка складається з:

-8143,02 грн заборгованість за кредитом;

-10864,20 грн заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1 200 грн заборгованість за пенею.

Зменшити розмір судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () з 1600 грн до 303 (триста трьох) грн 15 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 1948 (одна тисяча девятсот сорок вісім) грн 67 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.06.2018 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

ОСОБА_2