Провадження № 2/369/1110/18
29.05.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді Волчко А.Я.
при секретарі Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за № 139 в будинку № 46 по вулиці Соборній, в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області.
У мотивування позовних вимог позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 лютого 2008 року, їй ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (нова назва вулиці - Соборна) у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області.
Дана квартира складається з 1 (однієї) кімнати, загальною площею 48,8 кв.м., жилою площею 20,5 кв. м.
У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований і її колишній чоловік ОСОБА_2.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2012 року шлюб між ними було розірвано.

Починаючи з травня 2013 року і по теперішній час відповідач фактично не проживає у вищезазначеній квартирі, забрав всі свої речі та виїхав з квартири. З цього часу вони з ним не спілкуються, він жодного разу не зявлявся в квартирі.

Однак, Відповідач залишається зареєстрованим в квартирі Позивача, в звязку з чим остання змушена сплачувати за нього всі комунальні платежі та нести витрати на утримання будинку та прибудинкової території (оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб), що є дуже тяжко з огляду на теперішні тарифи на комунальні послуги.

Враховуючи зазначене, Відповідач вже чотири роки не проживає у вищевказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не користується медичною допомогою за місцем реєстрації, не отримує поштову кореспонденцію, особистих речей Відповідача в квартирі теж немає.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням Позивач Відповідачу не чинила. Він добровільно визначив собі інше постійне місце проживання. Жилим приміщенням - квартирою №139 у буд. №46 по вулиці Соборній у с. Софіївська Борщагівка, Києво- Святошинського району, Київської області не користується з травня 2013 року без поважних причин.

Факт не проживання Відповідача в вищезазначеній квартирі підтверджується Актом не проживання від 27 вересня 2017 року, складеними депутатом Софіївсько- Борщагівської сільської ради, Києво-Святошинського району. Київської області. ОСОБА_3.

Таким чином, Відповідач фактично втратив право користування квартирою №139 буд. №46 по вулиці Соборній у с. Софіївська Борщагівка і підлягає зняттю з реєстрації за вказаною адресою.

Із зазначено слід дійти висновку, що Відповідач після розірвання шлюбу з Позивачем не проживає у спірній квартирі, втратив статус члена сімї власника спірного житла, угоди між Позивачем та Відповідачем про користування цим житлом немає, як висновок, останній втратив право на його користування, тому вимоги Позивача про визнання Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У судове засідання позивач до суду не з»явилась, до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4 повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 лютого 2008 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (нова назва вулиці - Соборна) у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області.

Дана квартира складається з 1 (однієї) кімнати, загальною площею 48,8 кв.м., жилою площею 20,5 кв. м.

У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований і її колишній чоловік ОСОБА_2.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2012 року шлюб між ними було розірвано.

Факт не проживання Відповідача в вищезазначеній квартирі підтверджується Актом не проживання від 27 вересня 2017 року, складеними депутатом Софіївсько- Борщагівської сільської ради, Києво-Святошинського району. Київської області. ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України гарантує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідач у відповідності до чинного законодавства України втратив право користування житловим приміщенням квартирою за № 139 по вул. Соборній, 46 у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що положенняст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16,319,321,405 ЦК України ст.ст. 10, 11,81,258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за № 139 в будинку № 46 по вулиці Соборній, в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок гривень) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання через Києво-Святошинський районний суд Київської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.Я. Волчко