Ухвала

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 316/823/17

провадження № 61-37468ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2, на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, у якому з урахуванням уточнень просила стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання, щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів доходу, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Також стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/8 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до закінчення ОСОБА_1 навчання, тобто до 30 червня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/5 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до закінчення ОСОБА_1 навчання, тобто до 30 червня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2018 року рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року скасовано в частині стягнення судових витрат, постановлено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 474 грн 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 759 грн 47 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 160 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 256 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

24 травня 2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року (1 762 грн х 100=176 200 грн), а тому зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки зазначена касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому увідкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат.

Додані до скарги матеріали повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик