Справа № 369/2597/18
провадження №4-с/369/48/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності головного державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. неправомірною та скасування повідомлення державного виконавця від 23 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. неправомірною та скасування повідомлення державного виконавця від 23 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Свою скаргу заявник обґрунтовував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, про визнання правочину недійсним, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2017 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року у справі № 369/12454/15-ц скасовано та задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_5 на його користь 3 200 грн. судових витрат.

20 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист № 369/12454/15-ц про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 200 грн..

06 листопада 2017 року в порядку вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» вказаний виконавчий лист був направлений ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області засобами поштового звязку разом із заявою про відкриття виконавчого провадження. Вказана заява була отримана уповноваженою особою Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області 16 листопада 2017 року.

26 лютого 2018 року ОСОБА_1 на поштовому відділенні отримав лист від державної виконавчої служби з повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу державний виконавець посилався на положення п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі не було зазначено реєстраційний номер облікової ставки платника податків та дату народження боржника, що нібито унеможливлює виконання рішення суду.

Заявник зазначив, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номеру та дати народження боржника не може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу. Вказаними діями державний виконавець порушив право стягувача на своєчасне виконання рішення суду та неправомірно виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без його виконання.

Державний виконавець Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенко В.О. грубо порушив порядок та строки надіслання виконавчих документів стороні виконавчого провадження.

Станом на день звернення зі скаргою до суду рішення апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2017 року не виконане.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. від 23 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання за виконавчим листом № 369/12454/15-ц, виданий 20 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 3 200 грн.; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. щодо порушення строку пропущення строку на надіслання стягувачу ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 23 листопада 2017 року; зобовязати головного державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області Тарасенка В.О. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 369/12454/15-ц, виданого 20 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 3 200 грн.; стягнути з Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 956 грн. 80 коп..

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він скаргу підтримав та просив її задовольнити, розгляд скарги просив проводити за його відсутності.

У судове засідання представник Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання боржник ОСОБА_5 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, про визнання правочину недійсним, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2017 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про витребування спірного нерухомого майна із чужого незаконного володіння скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог; витребувано у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:019:0040, що розташовані по вул. Волошковій, 63, в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3200 грн. судових витрат.

20 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3200 грн. судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний виконавчий лист за заявою стягувача ОСОБА_1 від 06 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження був направлений до Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області.

Вказана заява була отримана уповноваженою особою Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області 16 листопада 2017 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про вручення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно повідомлення головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області ОСОБА_7 від 23 листопада 2017 року виконавчий лист № 369/12454/15-ц, виданий 20 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3200 грн. судових витрат, повернуто без прийняття його до виконання, у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків, та дата народження боржника.

Вказане повідомлення державного виконавця було отримане стягувачем ОСОБА_1 26 лютого 2018 року, що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обовязки і права виконавців, обовязковість вимог виконавців.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги до змісту виконавчого листа передбачені положенням ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої передбачено, що потрібно зазначити у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини 4 ст. 4 Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо він не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим суд зазначає, що у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

З викладеного вбачається, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині скасування визнання дій державного виконавця виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_8 неправомірними щодо невчасного надіслання стягувачу повідомлення про повернення виконавчого документа та скасування повідомлення головного державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. від 23 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання за виконавчим листом № 369/12454/15-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 3 200 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує виконавця або іншу посадову особу ДВС задовільними вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Права та обовязки державного виконавця врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». При цьому останній враховує ряд факторів, необхідних для прийняття відповідного рішення щодо виконання судового рішення.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні вимоги заявника щодо зобовязання державного виконавця Тарасенка В.О. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 369/12454/15-ц, виданий 20 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3200 грн. судових витрат, оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення дій, які визначені Законом України «Про виконавче провадження» та можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Щодо заявленої вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області понесених витрат на правову допомогу в розмірі 5 956 грн. 80 коп., то суд відмовляє в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В обґрунтування заяви про стягнення витрат на правову допомогу до скарги було надано: копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Харківський центр правової допомоги», копію договору про надання правової допомоги від 06.03.2018 року, копію калькуляції-рахунку на суму 5 956,80 грн., наказ № 01-06/03-18 від 06.03.2018 року; копію диплома магістра серії М15 № 46522, виданий на імя ОСОБА_9; копію акта приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 06.03.2018 року на суму 5 956,80 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 01-06/03-18 від 06.03.2018 року на суму 5 956,80 грн..

З урахуванням вимог ст.137 ЦПК України суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5956,80 грн., і тому відмовляє в їх задоволенні.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 137, 447, 448 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. щодо невчасного направлення стягувачу ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документа від 23 листопада 2017 року.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23 листопада 2017 року, згідно виконавчого листа № 369/12454/15-ц, виданого 20 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3200 грн. судових витрат.

В решті скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя Ковальчук Л.М.