Ухвала

Іменем України

25 червня 2018 року

місто Київ

справа № 569/3306/17

провадження № 61-36196ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 26 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Рівнегаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» про відновлення прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просила зобов'язати ПАТ «Рівнегаз» відновити її права на споживання природного газу за нормою споживання, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року, в розмірі 4, 4 куб. м на одну особу в місяць з листопада 2016 року шляхом скасування рішення комісії ПАТ «Рівнегаз» про збільшення їй норм споживання, зобов'язати ТОВ «Рівнегаз збут» відновити її права на оплату споживання природного газу за нормою споживання, визначеною постановою КМУ від 23 березня 2016 року в розмірі 4, 4 куб. м на одну особу в місць шляхом здійснення перерахунку платежів з листопада 2016 року, відшкодувати їй за рахунок ПАТ «Рівнегаз» та ПАТ «Рівнегаз збут» солідарно витрати за надання правової допомоги в сумі 1 200, 00 грн та 25 000, 00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2018 року закрито провадження в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України у зв'язку з відмовою від цих позовних вимог.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2018 року позов задоволено частково, зобов'язано ТОВ «Рівнегаз збут» здійснити перерахунок платежів за спожитий природний газ ОСОБА_1, починаючи із листопада 2016 року до дня ухвалення рішення відповідно до постанови КМУ від 23 березня 2016 року № 203, виходячи із розміру 4, 4 куб. м на одну особу в місць. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 26 квітня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У травні 2018 року ТОВ «Рівнегаз збут» із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом спору в цій справі є відновлення прав споживача. Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом дано оцінку та враховано: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому й не встановлено наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надає правової оцінки законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлює наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Верховний суд додатково роз'яснює заявнику, відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», його право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Рівнегаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» про відновлення прав споживача за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 26 квітня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний