Справа № 629/3558/18
Номер провадження 2-о/629/97/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1), заінтересована особа заінтересована особа Лозівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області (місцезнаходження: м. Лозова, Харківської області, пр. Перемоги, 1) про встановлення факту смерті, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті та просила встановити факт смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_7, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Весняне, Луганської області померла її мати, про що Фрунзенською амбулаторією загальної практики сімейної медицини ДУ «Слов'яносербське територіальне медичне об'єднання» було видане лікарське свідоцтво про смерть № 26 від 27.04.2018 року на підставі якого на тимчасово окупованій території України відділом запису актів громадянського стану Слов'яносербського районного управління юстиції Міністерства юстиції було видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 04.05.2018 року в якому зазначено місце смерті с. Весняне, Луганської області. Мати заявниці була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. На даний час заявник звернулася до Лоізвського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про видачу свідоцтва про смерть, але їй в цьому було відмовлено, оскільки у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому законом України, є недійсними і не створюють правових наслідків.

В судове засідання заявник не з'явилася, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 26 від 27.04.2018 року, виданого Фрунзенською амбулаторією загальної практики сімейної медицини ДУ «Слов'яносербське територіальне медичне об'єднання» смт. Фрунзе, Слов'яносербського району, Луганської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у АДРЕСА_2, причина смерті «хронічна серцево-судинна недостатність ІІБ, дифузний кардіосклероз та ішемічна хвороба серця».

На підставі даного лікарського свідоцтва було видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 04 травня 2018 року виданого відділом запису актів цивільного Слов'яносербського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської області.

За нормою ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст. 1, 4 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України).

За правилами ст. ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі, соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Надане заявником лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, що підтверджує факт смерті ОСОБА_2, видане органом державної влади, яке створене всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Зважаючи на те, що заявник ОСОБА_1 не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть ОСОБА_2 для подальшого прийняття спадку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України.

Встановлення факту необхідно заявнику для вирішення питань щодо отримання спадкового майна.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт смерті ОСОБА_2 в певний час і при певних обставинах підтверджений.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Лозівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки смт. Фрунзе, Словяносербського району, Луганської області, громадянки України, яка проживала за адресою: АДРЕСА_2, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Весняне, Слов'яносербського району, Луганської області, Україна, у зв'язку з хронічною серцево-судинною недостатністю ІІБ, дифузного кардіосклерозу та ішемічної хвороби серця.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду надіслати до Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженка с. Весняне, Слов'яносербського району, Луганської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 16.12.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Заінтересована особа: Лозівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті, місцезнаходження: м. Лозова, Харківської області, вул. Перемоги, 1, .

Суддя Н.А. Смірнова