АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1155/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі судді:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю секретаря

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В., у справі за позовом ОСОБА_6 до Гаражно-будівельного кооперативу «Маяк», третя особа: Комунальне підприємство «Черкаське обласне обєднання бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на капітальний автогараж-бокс за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Маяк» про визнання права власності на капітальний авто гараж-бокс за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що придбала у власність капітальний автогараж-бокс № 322, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативу «Маяк» по вул. Береговій, 4 в м. Черкаси і стала членом вказаного кооперативу.

Також зазначає, що протягом 11 років добросовісно володіла вказаним гаражем, регулярно сплачуючи членські внески.

У липні 2010 року звернулась до КП «ЧООБТІ» з проханням виготовлення технічного паспорту на вказаний автогараж з метою його використання при здійсненні реєстрації права власності на даний обєкт нерухомості та сплатила авансовий платіж за послуги. Проте технічний паспорт виготовлено не було.

В листопаді 2012 року позивачу стало відомо, що право власності на вказаний автогараж-бокс зареєстровано в КП «ЧООБТІ» за іншою особою.

ОСОБА_6 вважає, що поскільки протягом останніх 11 років користувалася і продовжує користуватися спірним автогаражем, а також їй ніхто не повідомляв про іншого власника вказаного гаража, то вона є добросовісним набувачем.

З таких підстав позивач просила суд визнати за ОСОБА_6 право власності на капітальний автогараж-бокс № 322, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Маяк», який розташований по вул. Береговій, 4 в м. Черкаси за набувальною давністю.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до Гаражно-будівельного кооперативу «Маяк» про визнання права власності на капітальний автогараж-бокс за набувальною давністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати як незаконне, необґрунтоване та постановлене на основі неповного зясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_6 право власності за набувальною давністю на капітальний автогараж-бокс № 322, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативу «Маяк», що розташований по вул. Береговій, 4 в м. Черкаси.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 10.06.2006 року придбала в автокооперативі «Маяк» автогараж-бокс № 322 і стала членом кооперативу, що підтверджується довідками автокооперативу від 02.08.2006 року і 17.05.2017 року.

Доказів про те яким способом було придбано автогараж бокс суду не надано.

Посилаючись на те, що право власності на спірний автогараж зареєстровано за іншою фізичною особою, позивачка надала довідку КП «Черкаське обєднане бюро технічної інвентаризації» від 07.07.2017 року

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі постанова Пленуму) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років. Набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не зі своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається ( частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є ( частина друга статті 344 ЦК).

Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як ознаки набувальної давності за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного документа, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування положень частини першої статті 344 ЦК України.

Крім того, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (п. 11 постанови Пленуму).

Позивачкою не враховано також п. 13 постанови Пленуму , відповідно до якого відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомий давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Позивачем не надано доказів про попереднього власника нерухомого майна.

Посилання в апеляційній скарзі на визнання ГБК «Маяк» позову є підставою для задоволення позову також не можна взяти до уваги.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності на те законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, сподоби чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позивачем не надано суду достовірних доказів про те, що гаражно-будівельний кооператив «Маяк» є належним відповідачем, який має право на визнання позову.

Відсутність ухвали суду про відмову у прийняття відповідачем позову не є обовязковою підставою для скасування судового рішення передбаченого ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2018 року залишити без задоволення , а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 13.07.2018 року.