АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Справа № 756/5116/17
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/4742/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

судді - доповідача Рейнарт І.М.

суддів Болотова Є.В., Кирилюк Г.М.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 6 лютого 2018 року (суддя Тітова М.Ю.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановила:

у квітні 2017р. позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 175 334грн 11коп. за договором позики та моральної шкоди у розмірі 5 000грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 6 лютого 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 012 611грн 29коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 8 000грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення з неї судового збору у сумі 8000грн змінити, стягнувши з неї у дохід держави судовий збір у сумі 3 000грн, в решті рішення суду залишити без змін.

Відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права при вирішенні питання про розподіл судових витрат, так як суд не врахував, що позовні вимоги задоволені частково, а відтак суд повинен був стягнути меншу суму судового збору.

Крім того, відповідач зазначає, що не була повідомлена належним чином про розгляд справи, тому не могла надати суду довідки про свій майновий стан, на підставі яких має право на звільнення від сплати судового збору.

Відповідач зазначає, що є пенсіонером за віком, отримує мінімальну пенсію, тому просить суд зменшити розмір стягнутого з неї судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.66), у судове засідання не з'явилася, поважних причин неявки не повідомила, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у її відсутність.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача,

- 2 -

який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 8 000грн.

Проте, вказаний висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не сплатила судовий збір, подавши клопотання про відстрочення сплати судового збору до моменту прийняття судового рішення.

Відкриваючи провадження у даній справі, суддя першої інстанції не прийняв рішення про звільнення позивача від сплати судового збору.

Отже, приймаючи рішення по даному спору, суд зобов'язаний був вирішити питання про розподіл судових витрат з врахуванням як обставин справи, так і норм процесуального права.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 1 175 334грн 11коп., що є вимогою майнового характеру, судовий збір за яку підлягав оплаті за максимальною ставкою у сумі 8 000грн, та 5 000грн моральної шкоди, що є вимогою немайнового характеру, судовий збір за яку підлягав оплаті у розмірі 640грн.

У п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1 012 611грн. 29коп., що становить 86,16% від суми позову, у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 86,16% від судового збору, який підлягав оплаті при зверненні до суду з даним позовом, що становить 6 892грн 80коп., на користь держави, яка понесла витрати при розгляді даної справи.

- 3 -

Решта судового збору у розмірі 1 107грн 20коп., виходячи із незадоволеної суми позовних вимог, які мають майновий характер, та 640грн за вимогу про стягнення моральної шкоди, підлягає стягненню з позивача, яка не звільнена від сплати судового збору, однак не сплатила його при зверненні до суду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про не врахування судом пропорційності при вирішенні питання про розподіл судових витрат є правомірними.

Однак, доводи апеляційної скарги про неврахування судом майнового стану відповідача при визначенні розміру судового збору, який вона зобов'язана відшкодувати державі, та неможливість надати докази у підтвердження свого майнового стану у зв'язку із неналежним повідомленням про день судового розгляду, колегія суддів вважає безпідставними.

З наявної у матеріалах справи заяви відповідача від 2 лютого 2018р. (с.с.39) вбачається, що вона була обізнана про судовий розгляд справи 6 лютого 2018р., а отже, мала можливість надати відповідні докази у підтвердження свого майнового стану.

Не додані вказані документи відповідачем і до апеляційної скарги, хоча відповідач просить апеляційний суд зменшити розмір судового збору.

Згідно частин 1 та 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У підтвердження своїх доводів, відповідачем до апеляційної скарги надана тільки копія пенсійного посвідчення, яка не містить інформації про майновий стан відповідача.

Інших доказів відповідачем не надано, а відтак колегія суддів не вбачає правових підстав для зменшення розміру судового збору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про розподіл судових витрат були порушені норми процесуального

- 4 -

права, неправильно застосовані норми матеріального права, не враховано, що при зверненні до суду з даним позовом позивач не сплатила судовий збір, а суд не прийняв рішення про звільнення позивача від сплати судового збору, тому рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 6 лютого 2018 року в частині розподілу судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка проживає у АДРЕСА_2, в дохід держави судовий збір у розмірі 6 892грн 80коп.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, яка проживає у АДРЕСА_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 1 747грн 20коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді