ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/3242/17

провадження № 22-ц/781/1101/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого доповідача Голованя А.М.,

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1;

відповідач ОСОБА_2;

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2018 року у складі судді Іващенко В.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 19.09.2016 року ОСОБА_2, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння, спричинив два удари йому в голову. Кримінальне провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень було закрите слідчим через необхідність участі ОСОБА_2 в спортивних змаганнях. Позивач просив суд стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду, вартість якої оцінив у 20 000 гривень. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки в своєму рішенні суд не належно оцінив обставини справи та не взяв до уваги те, що він є інвалідом по слуху з дитинства, просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справа, відповідно до вимог ст. ст. 274, 368, 369 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком районного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до роз'яснень, наведених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, передбачено, що в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Предметом доведення крім наявності самого факту моральної шкоди підлягає доказуванню її глибина, від якої залежить розмір та форма відшкодування. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені нормами ст. 1167 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із зазначеною нормою обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до органів поліції з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень і 19.09.2016 року слідчим відділом Світловодського ВП розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0001797 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України (умисне легке тілесне ушкодження).

Однак, 24.09.2016 року вказане кримінальне провадження закрито відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). Підставою для прийняття такого рішення стало неприбуття ОСОБА_1 до Світловодського відділення Кіровоградського бюро СМЕ для проходження судово-медичної експертизи з метою встановлення наявності тілесних ушкоджень (а.с.5).

Отже, встановивши, відсутність доказів спричинення ОСОБА_2 протиправних дій відносно позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок злочинних дій відповідача йому спричинено шкоду.

Оскільки, судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 липня 2018 року.

Головуючий суддя: А.М. Головань

Судді: О.Л. Карпенко

ОСОБА_3