Справа № 445/976/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О. М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади с. Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2-Й.Й. звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що 18.08.2010 року померла його мати ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є лише він, матір заповіту не укладала, інші спадкоємці відсутні. Вказує, що він фактично прийняв спадщину матері, оскільки проживав разом з нею до дня її смерті, однак право на спадщину не може оформити у встановленому законом порядку, оскільки виданий матері державний акт містить виправлення в назві населеного пункту та кадастровому номері земельної ділянки, оригінал державного акту у нього відсутній, оскільки такий був втрачений. Отримати дублікат акту він не може, процедура його видачі законом не передбачено, оскільки такий вид правовстановлюючого документу скасований з 01.01.2013 року згідно норм ЗУ «Про державний земельний кадастр». Зазначає, що з метою оформлення спадкових прав, він звертався до нотаріуса, однак йому було розяснено, що враховуючи вищевказані обставини, отримати свідоцтво про право на спадщину він не зможе, а тому йому слід звертатись до суду з вимогами про визнання права власності на ділянку в порядку спадкування. Як наслідок, просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,5808 га з кадастровим номером :09:000:0523, що розташована на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області та належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_3

В підготовче засідання позивач не зявився, однак забезпечив явку повноважного представника.

Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просить таку задовольнити, не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Представник Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області в підготовче засідання не з'явилися, однак подав заяву, якою просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву представника відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно копії дублікату свідоцтва про народження серії І-СГ №558500, ОСОБА_3 Й-Й.Й. народився 03.03.1940 року, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

ОСОБА_3 померла 18.08.2010 року, у віці 96 років, у с. Ремезівці Золочівського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 215370.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 014883 вбачається, що ОСОБА_3, на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 26.01.2004 року №17, була власником земельної ділянки площею 0,5808 га з кадастровим номером :09:000:0523, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області.

При цьому, у вказаному державному акті на право власності на земельну ділянку містяться виправлення у назві населеного пункту та кадастровому номері земельної ділянки. Внесені виправлення засвідчені підписом Голови Золочівської райдержадміністрації та печаткою адміністрації.

Довідкою № 909 від 23.10.2017 року, виданою виконкомом Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, підтверджується, що ОСОБА_3 померла 18.08.2010 року в с. Ремезівці Золочівського району Львівської області. Заповіт від її імені у сільській раді не посвідчувався. Заборон та арештів на земельні ділянки, які є власністю померлої ОСОБА_3 не має. Спадщину після смерті останньої фактично прийняв її син ОСОБА_3 Й-Й.Й., який був зареєстрований і проживав із спадкодавцем на момент її смерті в с. Ремезівці Золочівського району Львівської області, де проживає і до цього часу.

Згідно із інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 52410984 від 25.06.2018 року, інформація щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_3 померлої 18.08.2010 року, відсутня, що свідчить про те, що ніхто із спадкоємців, у встановлений законом строк, не звертався із заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Згідно ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Відповідно до ст. 1217, 1218, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням того, що відповідач позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлої матері, спадщину фактично прийняв, наявної інформації, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась, відсутність інформації про осіб, які мали б право на обов'язкову частку у спадковому майні та/або фактично прийняли спадщину, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору представник позивача просить повністю покласти на позивача, відтак, такі слід залишити за ОСОБА_3 Й-Й.Й.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11, 13, 200, 206, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, ст. 16, 328, 386, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1272, 1296 ЦК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 до територіальної громади с. Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5808 га з кадастровим номером :09:000:0523, що розташована на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області та належала на праві приватної власності ОСОБА_3, яка померла 18 серпня 2010 року.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6