Справа № 487/695/18
Провадження № 2/487/1138/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17 червня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 28.02.2017 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва шлюб між сторонами розірвано. На підставі Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.07.2017 року, з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дітей, починаючи з 20.03.2017 року. З вересня 2017 року по січень 2018 року відповідач частково сплачував аліменти на суму 8106,14 грн. Станом на 31.01.2018 року за період з 20 березня 2017 року по 1 вересня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів складає 6695,14 грн. Посилаючись на викладене позивач просила стягнути з відповідача заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 6695,14 грн. та суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 2213,28 грн.

28.03.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому зазначено, що відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону, а тому позов не визнає з наступних підстав: рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2017 року позов ОСОБА_5 задоволено та стягнуто з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку. На підставі зазначеного рішення був виданий 10.08.2017 року виконавчий лист та позивачем звернуто його до виконання. В подальшому позивач звернулась до суду із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам в звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо сплати аліментів. Однак, відповідач вважає, що вимоги позивача необґрунтовані та безпідставні, а правових підстав для стягнення такої заборгованості по аліментам, якою обґрунтовує позивач, законом не передбачена. Вказаний спосіб отримання позивачем аліментів є одним із тих способів, який визначений законом, існують способи добровільної сплати аліментів одним з батьків на підставі укладеного договору або ж відрахування аліментів із заробітної плати на підставі одного із батьків. У випадку відсутності спору між стягувачем та боржником щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, вимоги щодо стягнення такої заборгованості в судовому порядку не підлягають розгляду, а обчислюється та нараховується державним виконавцем і стягується в подальшому ним в примусовому порядку шляхом звернення стягнення на майно боржника. Крім того, пеня за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню саме з часу невиконання рішення суду, після відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів тобто з 29.08.2017 року. Однак, з моменту відкриття провадження рішення виконується і аліменти і заборгованість сплачується. На підставі викладеного представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності в звязку з проживанням у м. Одеса та зайнятістю на роботі.

Представник відповідача до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу у відсутність відповідача, проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що з 17.06.2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.07.2017року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дітей, починаючи з 20.03.2017 року.

Свої зобовязання по сплаті аліментів ОСОБА_2 виконує не в повному обсязі.

На примусовому виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавчий лист виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 10.08.2017 по справі № 487/1585/17.

Згідно Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 02.02.2018 року складеного головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області, встановлено, що заборгованість по аліментам станом на 31 січня 2018 року складає 6695,14 грн. за період з 20.03.2017 року по 31.01.2018 року. Згідно довідки від 30.05.2018 року станом на 31.05.2018 року заборгованість складає 6576,16 грн.

Боржник не надав квитанції про сплату аліментів.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня)це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Як роз'яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи з викладеної правової позиції, та розміру заборгованості за кожен місяць, яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, суд вважає що розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 20.03.2017 року по 01.09.2017 рік складає 2213,37 грн.:

За 2017 рік:

за березень 480,81 х 1% х 11 днів = 52,89 грн.;

за квітень 1355 х 1% х 30 днів = 406,50 грн.;

за травень 1426 х 1% х 31 день = 442,06 грн.;

за червень 1426 х 1% х 30 днів = 427,80 грн.;

за липень 1426 х 1% х 31 день = 442,06 грн.;

за серпень 1426 х 1% х 31 день = 442,06 грн.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування та стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів. Доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась з незалежних від нього причин, відповідачем не надано.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по виплаті аліментів задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч .2-3, ч. 4 ,9 ст. 74 Закону).

Таким чином діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 447 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині стягнення суми пені за прострочення сплати аліментів за період з 20.03.2017 року по 01.09.2017 рік у розмірі 2213,37 грн., в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по виплаті аліментів слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4,12,13,81,82,141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає: м. Миколаїв, ОСОБА_7, вул. Поліни Осипенко, 2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_2) суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 2213,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає: м. Миколаїв, ОСОБА_7, вул. Поліни Осипенко, 2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Гаврасієнко