Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 554/6025/16-ц

провадження № 61-24837св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Виконавчий комітет Полтавської міської ради,

третя особа - Управління майном комунальної власності міста Полтави,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2016 року в складі судді - Андрієнко Г. В. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року в складі суддів: Лобова О. А., Гальонкіна С. А., Кузнєцової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа - Управління майном комунальної власності міста Полтави, про скасування рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради в частині зняття ОСОБА_4 з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, зобов'язання відновити черговість квартирного обліку.

Позовна заява мотивована тим, що 24 вересня 1992 року ОСОБА_4 був взятий на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов і включений у пільговий список військовослужбовців запасу, оскільки є ветераном військової служби. Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 грудня 2009 року, в тому числі знято ОСОБА_4 з квартирного обліку, зважаючи на забезпеченість нормою житлової площі. Зазначає, що позивач був протиправно позбавлений можливості приймати участь у засіданні Виконавчого комітету Полтавської міської ради при винесенні рішення щодо його зняття з квартирного обліку, чим порушив процедуру передбачену Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила).

На підставі викладеного ОСОБА_4 просив скасувати рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 грудня 2009 року в частині зняття його з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; зобов'язати Виконавчий комітет Полтавської міської ради відновити черговість квартирного обліку та включити ОСОБА_4 в пільговий список військовослужбовців запасу, які потребують поліпшення житлових умов, під тим же порядковим номером, який існував станом на 16 грудня 2009 року, до моменту винесення рішення Виконавчим комітетом Полтавської міської ради.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Саме по собі незабезпечення права ОСОБА_4 на участь у засіданні виконкому не може бути визнано підставою для скасування оспорюваного рішення, оскільки позивач не надав доказів, які б спростовували правильність та/або законність рішення про зняття його з обліку.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що підставою для зняття особи з обліку є встановлення факту поліпшення житлових умов особи, яка перебуває на обліку. Позивач не надав належних і допустимих доказів про помилковість даних, відображених в акті перевірки житлових умов ОСОБА_4 від 19 вересня 2006 року, на підставі, якого було ухвалено оскаржуване рішення.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами необґрунтовано залишено поза увагою, що позивач не був присутнім на засіданні Виконавчого комітету Полтавської міської ради при винесенні рішення щодо його зняття з квартирного обліку, оскільки не був повідомлений про дату та час засідання.

21 лютого 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 24 вересня 1992 року ОСОБА_4 зараховано на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при Виконавчому комітеті Полтавської міської ради.

Позивач є ветераном військової служби, а тому його включено у пільговий список військовослужбовців запасу.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 грудня 2009 року затверджено протокол засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 03 грудня 2009 року, яким позивача знято з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, як такого, що поліпшив житлові умови, внаслідок чого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення.

12 лютого 2010 року позивач звернувся до голови Полтавської міської ради із заявою та просив перевірити законність рішення відповідача щодо зняття його з квартирного обліку.

Листом начальника відділу обліку та розподілу житла Полтавської міської ради від 10 лютого 2010 року позивачу повідомлено, що зняття з квартирного обліку здійснено відповідно до пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470.

Громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку (ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР).

Відповідно до пункту 28 Правил, зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі із зазначенням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Установлено, що ОСОБА_4 поліпшив свої житлові умови та не повідомив відділ обліку та розподілу житла, отже житлова плаща, що припадає на кожного члена сім'ї стала більшою за рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в місті Полтаві.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення справи у судах попередніх інстанцій, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі належним чином оцінених доказів, суди попередніх інстанції дійшли правомірного висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, ОСОБА_4 не надав належних і допустимих доказів про помилковість даних, відображених в акті перевірки житлових умов, висновки якого дають підстави для зняття особи з обліку є встановлення факту поліпшення житлових умов особи, яка перебуває на обліку.

Наведені в касаційній скарзі доводи щодо неповідомлення позивача про засідання виконавчого комітету, обґрунтовано відхилено судами, оскільки дане порушення не впливає на правильність винесеного рішення, так як будь-яких нових фактів, які б не дослідили на засіданні комітету ОСОБА_4 суду не надав.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк