Ухвала

Іменем України

05 липня 2018 року

м. Київ

справа № 527/1208/16-ц

провадження № 61-37773ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), КарпенкоС. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 02 травня 2018 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Кривчун Т. О., Бондаревської С. М. у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкірко Наталії Володимирівни,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Глобинський відділ ДВС) Шкірко Н. В. щодо вилучення належних йому автомобіля «Renault Magnum 440», реєстраційний номер НОМЕР_1, із автопричепом марки «ПР» моделі «FRUEHAUF» 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, та зобов'язати Глобинський відділ ДВС повернути йому на відповідальне зберігання вказаний автомобіль із автопричепом. Скарга мотивована тим, що на виконанні Глобинського відділу ДВС перебуває зведене виконавче провадження, до складу якого входять: виконавче провадження № 46694624 за виконавчим листом № 527/2346/14-ц, виданим 25 лютого 2015 року Глобинським районним судом Полтавської області, про стягнення з нього на користь Кредитної спілки «Глобинська» (далі - КС «Глобинська») 65 319 грн 09 коп. та виконавче провадження № 46694163 за виконавчим листом № 527/1525/14-ц, виданим 23 лютого 2015 року Глобинським районним судом Полтавської області, про стягнення з нього на користь КС «Глобинська» 234 032 грн 74 коп. Вважає, що державним виконавцем порушено положення статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки належне йому майно було вилучено не для реалізації та акт опису і арешту був складений не за встановленою формою. Крім цього, транспортний засіб перебуває у заставі.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року у складі судді Олефір А. О. у задоволенні скарги відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вилучення належного боржнику автомобіля та причепа та передача його на зберігання іншій особі було здійснено з дотриманням положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень).

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 02 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконними дії державного виконавця Глобинського відділу ДВС Шкірко Н. В., які полягали у вилученні 09 червня 2016 року належних ОСОБА_4 автомобіля «Renault Magnum 440», реєстраційний номер НОМЕР_1, із автопричепом марки «ПР» моделі «FRUEHAUF» 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Зобов'язано державного виконавця Глобинського відділу ДВС Шкірко Н. В. усунути порушення прав ОСОБА_4, допущені внаслідок вилучення 09 червня 2016 року належних ОСОБА_4 автомобіля «Renault Magnum 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 із автопричепом марки «ПР» моделі «FRUEHAUF» 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що державний виконавець має право здійснювати вилучення майна боржника з метою передачі його на відповідальне зберігання іншій особі. Проте така передача може бути здійснена виключно за постановою державного виконавця, яка в матеріалах справи відсутня. Таким чином, дії державного виконавця з вилучення належного ОСОБА_4 автомобіля із автопричепом та їх передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_6 не відповідали чинному на час вчинення відповідних дій законодавству.

У червні 2018 року Глобинський відділ ДВС подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 02 травня 2018 року, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення, посилаючись на неправильне застосування цим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутність постанови про заміну зберігача майна є порушенням, допущеним державним виконавцем, однак не є достатньою підставою для визнання його дій незаконними. Факт передання майна новому зберігачу, який був попереджений про кримінальну відповідальність, засвідчено актом приймання-передавання майна.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною п'ятою статті 57 Закону № 606-XIV про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Пунктом 13 Розділу VIII «Порядок звернення стягнення на майно боржника»Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім'я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім'я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі необхідності (наявність інформації про псування або розтрату майна тощо) виконавець до моменту передачі майна новому зберігачу може здійснити вихід за місцем зберігання майна для його огляду. У разі зміни кількісних чи якісних характеристик майна про це зазначається в постанові про призначення нового зберігача, при цьому виконавець готує повідомлення до органів досудового розслідування щодо притягнення зберігача до кримінальної відповідальності. Факт передачі майна новому зберігачу засвідчується актом виконавця або актом приймання-передавання майна, який долучається до постанови про заміну зберігача.

Встановивши, що державний виконавець не виніс постанови про заміну зберігача та передав належне боржнику майно на зберігання іншому зберігачу, що є порушенням вимог вищевказаної Інструкції з організації примусового виконання рішень, апеляційний суд дійшов правильного висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції і часткового задоволення скарги.

Тому не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що відсутність постанови про заміну зберігача майна є порушенням, допущеним державним виконавцем, однак не є достатньою підставою для визнання його дій незаконними.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE (Леваж Престейшинз Сервісиз&q?ри; проти Франції), № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN (Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії), № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 02 травня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкірко Наталії Володимирівни.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов