Справа №345/916/18
Провадження № 2/345/668/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

в с т а н о в и в:

що позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 2979894,60 грн., яка виникла на підставі кредитного договору №IFK0G100000076 від 18.07.2007р. Однак, питання кредитних відносин між банком та позивачкою вже неодноразово було предметом судового розгляду, тобто між ними існує спір з приводу розміру заборгованості та її стягнення.. Також, позивач вказує на те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, оскільки ще в 2012 та в 2015 роках банк звертався до Калуського міськрайонного суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за межами трьохрічного строку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить суд розглядати справу в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ч.7 ст.128 ЦПК України порядку шляхом направлення судової повістки за місцем знаходження.

Суд, за згодою представника позивача та, враховуючи вимоги ст.ст.280-282 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинено виконавчий напис (а.с. 7), зареєстрований в реєстрі за № 20927, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2007 року № IFK0G100000076 у сумі 2979894,60 грн., яка утворилась за періодз18.07.2007 року по 18.09.2017 року.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Крім того, здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат»,постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, який зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивачки. Тобто, виконавчий напис було вчинено виключно на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача.

На думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Беручи до уваги наведене, суд вважає позов обгрунтованим, а тому оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного,Закону України «Про нотаріат»,постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за №20927, про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFK0G100000076 від 18.07.2007 року в сумі 113649,68 доларів США, що відповідно складає 2979894,60 грн., яка утворилась за період з 18.07.2007 року по 18.09.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 704,80 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: