Справа № 141/748/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Лисака О.І.

за участю секретаря Невмержицької Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, без участі сторін,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, згідно із яким 28.04.2006 року він на підставі договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_3 за 6000 грн. житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області, після чого відразу переїхав до даного будинку, почав проживати та робити поточний ремонт. Через відсутність коштів, а також відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок у ОСОБА_3 сторони не посвідчили вказаний договір купівлі-продажу нотаріально. З 28.04.2006 року позивач проживає та користується житловим будинком з господарськими будівлями, що розташований по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області, доглядає за будинком, господарськими будівлями та прибудинковою територією, більше 10 років та і користуватися ним, користується земельною ділянкою, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даною нерухомістю, доглядає за нею, утримує прибудинкову територію, робить в будинку поточні ремонти. Вказаною нерухомістю він добросовісно заволодів, сплативши відповідні кошти, претензій протягом 10 років, щодо володіння ним цим майном ніхто не має, він продовжує відкрито та безперервно володіти вищезазначеним нерухомим майном, тому ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Від учасників справи до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області належить на праві приватної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6. Будинок зареєстровано в Тульчинському міжрайонному бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за №184 19.12.2000 року.

Згідно договору дарування жилого будинку від 25.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №74 ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар житловий будинок по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області.

Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 13.03.2001 року було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області власником в якому зазначено ОСОБА_3.

Згідно договору від 28.04.2008 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив житловий будинок по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області за кошти в сумі 6000 грн. в присутності свідків.

Згідно свідчень ОСОБА_8 від 06.07.2018 року, справжність підпису на яких посвідчено ОСОБА_2 сільською радою Оратівського району Вінницької області та зареєстрованих в реєстрі за №37 вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживає в житловому будинку по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області більше 10 років, безперервно володіє та користується житловий будинком та земельною ділянкою.

Згідно свідчень ОСОБА_9 від 06.07.2018 року, справжність підпису на яких посвідчено ОСОБА_2 сільською радою Оратівського району Вінницької області та зареєстрованих в реєстрі за №36 вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживає в житловому будинку по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області більше 10 років, безперервно володіє та користується житловий будинком та земельною ділянкою.

З довідки №139 від 06.07.2018 року виданої ОСОБА_2 сільською радою Оратівського району Вінницької області вбачається, що ОСОБА_3 померла 26.06.2006 року і похована на місцевому кладовищі в с. Скала Оратівського району Вінницької області.

З довідки №140 від 06.07.2018 року виданої ОСОБА_2 сільською радою Оратівського району Вінницької області вбачається, що ОСОБА_1 дійсно придбав у ОСОБА_3 житловий будинок по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області згідно письмового договору від 28.04.2006 року, нотаріально не засвідченого. З 28.04.2006 року по даний час ОСОБА_1 постійно проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 , вданому будинку проводить поточний та капітальний ремонти

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України - власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 322 власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є. попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Пунктом 14 зазначеної постанови вказано, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до розяснень , що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, зазначено, що для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнішній володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що починаючи з 28.04.2006 року позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів житловим будинком з господарськими будівлями, що розташований по вул. Нагріна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, тому в розумінні ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права

На підставі ст.ст. ст. ст. 4, 5, 174, 175, 176, 177, 184, 187, 258, 259, 265, 293 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 328, 344 ЦК України, , -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Нагірна, 6 в с. Скала Оратівського району Вінницької області за набувальною давністю.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 354, 355 ЦПК України та відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ О.І. Лисак