Справа № 141/737/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Лисака О.І.

за участю секретаря Невмержицької Я.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, без участі сторін,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, згідно із яким 06.01.2018 року померла ОСОБА_4. ОСОБА_4 залишила заповіт від 06.11.2012 року посвідчений ОСОБА_2 сільською радою Оратівського району Вінницької області, реєстровий №56 згідно якого земельну ділянку площею 2,8225 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області заповідає ОСОБА_3. Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині немає. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 відкрита у Оратівській державній нотаріальній конторі за №70/2018.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з права власності на земельну ділянку площею 2,8225 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №958018 від 05.06.2007 року.

Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач ОСОБА_3 позбавлена можливості, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено, нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,8225 га, кадастровий номер :02:002:0091, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 06.01.2018 року. Просить справу розглядати без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Від учасників справи до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 396268 від 09.01.2018 року ОСОБА_4 померла 06.01.2018 року в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області.

Згідно із свідоцтвом про народження серії ІІІ-АМ № 362052 від 12.09.1984 року ОСОБА_6 народилася 11.04.1969 року в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області батьками якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Згідно із повторним свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №181519 від 27.09.2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 Павліна зареєстрували шлюб 06.02.1993 року, після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8.

Згідно із заповітом від 06.11.2012 року посвідченого ОСОБА_2 сільською радою Оратівського району Вінницької області, реєстровий №56 ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,8225 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області заповідає ОСОБА_3. Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині немає.

Згідно із заявою ОСОБА_3 від 16.01.2018 року, справжність підпису на якій посвідчено ОСОБА_2 сільською радою Оратівського району Вінницької області, зареєстрованої за №17 ОСОБА_3 приймає спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла 06.01.2018 року.

Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51388246 від 27.03.2018 року після смерті ОСОБА_4 відкрита спадкова справа у Оратівській державній нотаріальній конторі за №70/2018.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №958018 від 05.06.2007 року ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8225 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 26.03.2018 року власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8225 га, кадастровий номер: :02:002:0091, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області є ОСОБА_4.

Згідно довідки №136/0/191-8 від 14.03.2018 року відділу в Оратівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області станом на 01.01.2018 року середня нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) на території ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами с. Новоживотів становить 102368 грн.

Згідно довідки №174 від 15.03.2018 року ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в по господарській книзі виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради за №1 за 2016-2020 року, особовий рахунок 0048-1 померла ОСОБА_4, яка народилася 04.04.1936 року в с. Якимівка Оратівського району Вінницької області на день смерті 06.01.2018 року була зареєстрована і постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті за вказаною адресою осіб які були зареєстровані та спільно проживали з спадкодавцем в тому числі малолітніх та неповнолітніх осіб, не значиться.

Згідно довідки №167 від 13.03.2018 року ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_1 Павліна є спадкоємцем по заповіту на земельну частку (пай), посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №958018, виданого Оратівською районною державною адміністрацією 05.06.2007 року ОСОБА_4, яка померла 06.01.2018 року. Заповіт посвідчений ОСОБА_2 сільською радою 06.11.2012 року та зареєстрований в реєстрі під номером 56.

Згідно повідомлення в газеті «Обрії Оратівщини» від 29.03.2018 року №13 (1091)втрачений державний акт на земельну ділянку серії ЯБ №958018 виданий на імя ОСОБА_4 вважати недійним.

Відповідно до постанови від 07.07.2018 року в.о. нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, яка померла 06.01.2018 року відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючого документу.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності суд визнає за ним таке право.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності суд визнає за ним таке право.

Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено, позивач ОСОБА_3 нотаріально оформити прийняття спадщини позбавлена можливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просив судові витрати покласти на нього та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

На підставі ст.ст. 16, 328, 1216, 1218, 1225, 1235 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12, 13, 76, 81, 200, 206, 258, 259, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8225 га, кадастровий номер :02:002:0091, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №958018 від 05.06.2007 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 06.01.2018 року.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 354, 355 ЦПК України та відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

СУДДЯ О.І. Лисак