Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/439/18
Провадження по справі 2/281/157/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

прокурора Слобожанюк О.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі: Управління фінансів Лугинської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про стягнення коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

19.06.2018 керівник Коростенської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі управління фінансів Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просить стягнути з відповідача на користь фінансового управління Лугинської районної державної адміністрації кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 2280,04 грн., посилаючись на те, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та проходив лікування, вартість якого складає 2280,04 грн.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовільнити.

Представник Управління фінансів в підготовче судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Надіслав на адресу суд лист із зміненими реквізитами для зарахування коштів на користь місцевого бюджету.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував щодо його повного задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

24.03.2018 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 прийшов з друзями розважитися до кафе "Гламур", що розташоване по вул. С. Гуца в смт Лугини. 25.03.2018 року близько 00 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні кафе "Гламур" на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 та відвідувачем кафе - ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, в ході якої вони вийшли на вулицю. Перебуваючи на вулиці біля вхідних дверей кафе "Гламур", суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжувалася. В цей час до них приєднався знайомий ОСОБА_5 - ОСОБА_2 В ході сварки, на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 умисно наніс декілька ударів рукою по голові ОСОБА_4, внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді: синця на обох повіках лівого ока з переходом на ліве крило носа.

Вказані обставини встановлені вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 17.05.2018 у справі №281/305/18, що набрав законної сили та яким затверджено угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2, визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п'ятсот десять) гривень 00 копійок.

Згідно листа Лугинської ЦРЛ № 433 від 08.06.2018 року, ОСОБА_4 дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні в період з 28.03.2018 по 13.04.2018 з діагнозом струс головного мозку та затрати на його лікування становлять 2280 грн. 04 коп. (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок).

Згідно даного Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави в особі управління фінансів Лугинської районної державної адміністрації витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 2280,04 гривень.

За ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За положеннями ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, який підлягав би сплаті при поданні даного позову, що становить 881 гривня (50% від 1762 гривень).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 206, 263-265, 354, 355 ЦПК України на підставі ст. 1206 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі: Управління фінансів Лугинської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про стягнення коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії ВН № 624443, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Управління фінансів Лугинської районної державної адміністрації (вул. М. Грушевського, 2 а, смт. Лугини, Житомирської області, 11301, р/р 6292, УДКСУ у Лугинському районі, МФО 899998, ) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 2280 ( дві тисячі двісті вісімдесят) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Г.Д. Свинченко