Номер провадження: 22-ц/785/4408/18
Номер справи місцевого суду: 504/4026/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2018 року м. Одеса

Справа №504/4026/16-ц

Провадження №22-ц/785/4408/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним догвором , за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Вінської Н.В. 23 січня 2018 року в смт. Доброслав ,Одеської області,-

встановив:

У листопаді 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень про стягнення заборгованості за кредитом, і в обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 10.09.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3279-н на суму 10 000 грн. із сплатою відсотків за користування у розмірі 28% річних на споживчі цілі. У забезпечення виконання зобовязання за договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір поруки № 1, 2.

Через невиконання ОСОБА_2 своїх кредитних зобовязань перед банком станом на 07.11.2016 року виникла заборгованість у розмірі 25 586, 88 грн. з яких прострочені проценти за користування кредитом 9 521, 49 грн., пеня за прострочений основний борг 1 111, 06 грн., пеня за прострочені проценти за користування кредитом 9 411, 72 грн., сума інфляційних витрат від прострочених сум по кредиту 4 234, 58 грн., сума інфляційних витрат від прострочених відсотків 902,00 грн., 3% річних від прострочених сум по кредиту 405, 13 грн.

Позивач остаточно просив суд стягнути на користь Банку з відповідачів заборгованість у розмірі 7 642, 18 грн., з яких прострочений основний борг 377,62 грн., прострочені проценти за користування по кредиту з 05.01.2010 по 09.09.2011 роки у розмірі 3 188,84 грн, прострочені проценти за користування по кредиту з 18.08.2014 року по 19.08.2017 року 502, 02 грн., пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 3 573, 70 грн. сума інфляційних витрат за прострочення сум по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 3 064, 44 грн. сума інфляційних витрат за прострочення відсотків по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 1 177, 35 грн. 3 % річних від простроченої заборгованості за основним боргом по кредиту за період з 18.08.2014 по 18.08.2017 230,44 грн. 3% річних від простроченої заборгованості за процентами по кредиту за період з 18.08.2014 по 18.08.2017 337, 01 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено .

В апеляційній скарзі АТ «Ощадбанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 рокуу справі №504/4026/16-ц у частині відмови у стягненні кредитної заборгованості з ОСОБА_2 та в цій частині ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 задовольнити.

Судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оскаржується.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано надання банком обгрунтованого розрахунку заборгованості станом на 18.08.2017 року, а відповідачем ОСОБА_2 не надано будь-яких доказів належного виконання умов кредитного договору та не спростовано уточнену заборгованість; суд не звернув увагу на відсутність заяви про застосування строків позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ «Ощадбанк» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав повного обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитним договором в процесі судового розгляду справи та не взяв до уваги посилання позивача на помилки в судовому наказі від 17.09.2009 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати до строкового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що 10.09.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Комінтернівське відділення №3163 АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №3279-н на суму 10 000 гривень /а.с.4-7/.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №3279-н 10 .09.2008 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договори поруки №1 та №2 /а.с.8-11/.

Відповідно до п 1.7 Кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно до 20 числа місяця наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 277,78 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих у «Ощадбанк» починаючи з 11 жовтня 2008 року на відповідні рахунки позивальника, відкриті у філії Комінтернівське відділення №3163 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 09 вересня 2011 року.

Пунктом 3.4. Кредитного договору встановлено право Банку вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за договором у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання Поручителями(хоча б одним з Поручителів) будь яких зобовязань за договором поруки.

Скориставшись своїм правом на дострокове повернення суми кредиту 07 вересня 2009 року ВАТ «Ощадбанк» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 8003,09 грн. за кредитним договором №3279-н від 10.09.2008 року.

17 вересня 2009 року Комінтернівським районним судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором розміром 8003 грн. 09 коп./а.с. 47/.

Судовий наказ вступив в законну сила 13.10.2009 року та був предявлений до примусового виконання до виконавчої служби.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження №21144045 від 28 жовтня 2014 року старшого державного виконавця відділу ДВС Березівського міжрайонного управління юстиції ОСОБА_2 у повному обсязі погашено заборгованість у розмірі 8058,13 грн. стягнуту за судовим наказом від 17 вересня 2009 року /а.с. 45/.

Згідно розяснень п. 17 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом, або іншими актами цивільного законодавства.

Виходячи з системного аналізу статей 525, 526, 599, 611, 1046, 1048,1050 ЦК України наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

Усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах строку позовної давності/ Правові висновки Верховного Суду України у справі №6-2631цс15 від 21.09.2016 року, та у справі № 6-369цс15 від 02.09.2015 року/.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною першою ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно з п. 7.8. кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобовязань позичальника / втому числі, але не включно, щодо повернення суми кредиту, процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо/, що передбачені умовами цього договору. Як вбачається з матеріалів справи, пеня та інші штрафні санкції розраховані банком в межах строку позовної давності визначеного п. 7.8 кредитного договору.

Договір кредиту між сторонами не було розірвано, а ухвалення судового наказу не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитним договором, то з моменту ухвалення судового наказу і утворилася заборгованість за процентами та пенею. ОСОБА_2 не виконав відразу та своєчасно судовий наказ від 17.09.2009 року, виконаний він був лише 28.10.2014 року.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3279-н від 10.09.2008 року , укладеного строком до 09.09.2011 року, банк звернувся 28.11.2016 року /а.с.1-2/.

12.10.2017 року банк уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з позичальника і поручителів заборгованість за договором №3279-н від 10.09.2008 року станом на 18.08.2017 року на загальну суму 7 642,18 грн., що складається з простроченого основного боргу 377,62 грн., прострочені проценти за користування кредитом з 05.01.2010 року по 09.09.2011 року 3 188,84 грн., пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 502,02 грн., пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 3 573, 70 грн., сума інфляційних витрат за прострочення сум по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 3 064, 44 грн., сума інфляційних витрат за прострочення відсотків по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 1 177, 35 грн., 3 % річних від простроченої заборгованості за основним боргом по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 230,44 грн., 3% річних від простроченої заборгованості за процентами по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 337, 01 грн. / а.с.95-103/.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості підтверджує факт невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань та утворення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом за період з 05.01.2010 року по 09.09.2011 року, та не спростований позичальником.

За таких обставин апеляційна скарга є обґрунтованою, рішення суду в частині відмови в задоволенні позову банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення уточнених позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України с відповідача необхідно стягнути судові витрати, понесені позивачем та документально підтверджені, а саме оплата ним судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2067,00 грн. / ас. 132/.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга АТ «Ощадбанк» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 скасуванню з ухваленням нової постанови в цій частині вимог, оскільки судом першої інстанції при прийнятті рішення допущено порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України,суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №3279-н від 10 вересня 2008 року станом на 18.08.2017 року на загальну суму 7 642,18 грн., що складається з: простроченого основного боргу 377,62 грн., прострочені проценти за користування кредитом з 05.01.2010 року по 09.09.2011 року 3 188,84 грн., пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 502,02 грн., пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 3 573, 70 грн., сума інфляційних витрат за прострочення сум по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 3 064, 44 грн., сума інфляційних витрат за прострочення відсотків по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 1 177, 35 грн., 3 % річних від простроченої заборгованості за основним боргом по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 230,44 грн., 3% річних від простроченої заборгованості за процентами по кредиту за період з 18.08.2014 року по 18.08.2017 року 337, 01 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 2 067,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2»г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05.07.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7