Постанова

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа № 755/7825/17

провадження № 61-15227 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2018 року у складі судді Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій формі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_3 перебуває син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує усної домовленості щодо сплати коштів на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій формі у сумі 2 752,50 грн щомісяця, починаючи з травня 2017 року і до повноліття дитини, та додаткові витрати на утримання (оздоровлення) сина у літній період у сумі 2 000 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісяця, починаючи з 25 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». У решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач має обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття і спроможний надавати матеріальну допомогу у твердій грошовій сумі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення суду першої інстанції визнана неподаною та повернена заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що представник відповідача, яка подала апеляційну скаргу, у наданий судом строк не усунула недоліків апеляційної скарги.

У квітні 2018 року відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно постановив ухвалу, якою апеляційна скарга визнана неподаною та повернена заявнику, оскільки відповідач у наданий йому строк усунув недоліки апеляційної скарги та доплатив судовий збір.

Позивач не скористався правом надати відзив на касаційну скаргу.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 121 та частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року у разі подання апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору, суд постановлює ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє учасника справи і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Статтями 67, 69 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку (частина шоста статті 70 ЦПК України 2004 року).

Із справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишена без руху з підстав, передбачених частиною другою статті 297 ЦПК України.

Зазначена ухвала суду надіслана відповідачу поштою 20 грудня 2017 року за двома адресами: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Лесі України, 7 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 663) та АДРЕСА_1 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 234).

ОСОБА_4 отримав лише одне із зазначених поштових відправлень 13 січня 2018 року (22 січня 2018 року рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 234 повернуто до суду), на виконання ухвали суду 17 січня 2018 року направив документ на підтвердження сплати судового збору та клопотання про усунення недоліків, які надійшли до суду 26 січня 2018 року (а. с. 17).

У графі, де зазначається особа, яка отримала 27 грудня 2017 року поштове відправлення № 663, вказано прізвище «Корнієнко», який (а) участі у розгляді справи не брав (ла).

Тобто на момент вирішення питання визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення заявнику (19 січня 2018 року) суд апеляційної інстанції не мав інформації щодо отримання відповідачем чи особою, яка діяла в його інтересах (ОСОБА_5.) копії ухвали суду та щодо початку перебігу строку для усунення недоліків скарги.

Таким чином, суд порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі.

Згідно з частиною другою статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С. П. Штелик