Справа № 456/3734/17 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1415/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року в справі за позовом Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В листопаді 2017 року позивач КП «Стрийтеплоенерго» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 16 186,78 грн.

Вимоги обгрунтовував тим, що 08.06.2017 року Стрийський міськрайонний суд видав судовий наказ про стягнення з відповідача в користь КП «Стрийтеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання, який за заявою боржника ухвалою суду від 30.06.2017р. скасований, роз'яснено право звернутися до суду в позовному порядку.

Відповідач проживає по АДРЕСА_1 і зобов'язаний своєчасно, щомісячно вносити плату за комунальні послуги по встановлених тарифах, проте він не проводить оплату, чим допустив заборгованість за період 01.10.2014 року по 01.04.2017 року в розмірі 16186,78 грн.

КП «Стрийтеплоенерго», як теплопостачальна організація, забезпечує постачання тепловою енергією безпосередньо підприємства, населення, бюджетні установи, заклади освіти та охорони здоров'я м. Стрия та Стрийського району, для безперебійного постачання теплової енергії необхідне проведення профілактичних та ремонтних робіт, що потребує відповідних коштів. Несвоєчасний розрахунок зі сторони споживачів призводить до критичної ситуації в системі теплопостачання держави, що може призвести до припинення подачі теплової енергії, тому звернувся з позовом та просив його задовольнити.

Оскаржуваним заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з Данілова Сергія Анатолійовича, 03.03.1956 року народження, жителя м.Стрий, вул. АДРЕСА_2, Львівської області, і.п.н. на користь комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» 16 186 гривень 78 копійок заборгованості за послуги теплопостачання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» 1600 гривень судового збору.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року по цивільній справі за позовом позовом Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Заочне рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, стверджує, що суд ухвалив стягнути заборгованість із неналежного відповідача, оскільки згідно укладеного між КП «Світанок» та КП «Стрийтеплоенерго» договору, отримувати і оплачувати за одержану теплову енергію зобов'язується КП «Світанок».

В апеляційній скарзі зазначає, що вимоги про стягнення з ОСОБА_2 16186,78 грн. вже були предметом судового розгляду у справі за заявою про видачу судового наказу де встановлено, що стягувач не надав договору про надання послуг теплопостачання, при цьому предметом позовних вимог є та сама заборгованість 16186,78 грн. та зазначені ті самі обставини, що і у заяві про видачу судового наказу.

На думку апелянта, вимоги позивача КП «Стрийтеплоенерго» заперечуються відсутністю спірних правовідносин та відповідного договору про надання комунальних послуг.

Вважає, що суд не мав підстав для заочного розгляду справи, оскільки відповідач заявляв клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Висловив заперечення стосовно ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2018 року в частині висновків суду щодо відсутності підстав для скасування заочного рішення та призначення справи для розгляду в загальному порядку..

Просить скасувати заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2018 рокута ухвалити нове рішення.

Учасники справи представник позивача КП «Стрийтеплоенерго» та відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 68, 69), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що згідно із ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також, суд зазначив, що позивач попередньо звертався із заявою про видачу судового наказу, відтак не пропустив строк звернення до суду з позовом, а також суд врахував, що відповідач не подав жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на безпідставність та необгрунтованість вимог позивача, в тому числі на неналежне надання або ненадання послуг виконавцем.

Судом встановлено такі значимі факти та відповідні їм обставини.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до договору № 2 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2005р. укладеного між КП «Світанок» та КП «Стрийтеплоенерго», виробник (КП «Стрийтеплоенерго») бере на себе зобов'язання постачати виконавцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а виконавець зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими органами місцевого самоврядування тарифами (цінами) згідно договору-доручення (а.с. 25-27).

Згідно додатку № 1 до вказаного договору, теплова енергія постачалась, зокрема, у будинок АДРЕСА_2.

За договором-доручення на збір коштів від квартиронаймачів за спожиту теплову енергію від 01.10.2015 року КП «Стрийтеплоенерго» (надалі-повірений) та КП «Світанок» (надалі-довіритель) уклали договір за умовами якого, довіритель доручає, а повірений бере на себе зобов'язання від імені довірителя проводити збір коштів від квартиронаймачів теплової енергії, надалі боржників, за поставлену довірителям теплову енергію (а.с. 29-30).

Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги в частині стягнення заборгованість із неналежного відповідача ОСОБА_2, оскільки згідно умов вказаного вище договору-доручення оплату за надану теплову енергію проводять квартиронаймачі будинків, а збір таких коштів проводить КП «Стрийтеплоенерго».

Звертаючись в суд з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у відповідному розмірі, позивач КП «Стрийтеплоенерго» посилався на факт надання послуг відповідачу та невиконання відповідачем обов'язку з оплати вартості отриманих комунальних послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 01.10.2014 року по 01.04.2017 року становить 16186,78 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24.06.2004 року) споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 68 ЖК УРСР передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Тобто, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги, зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24.06.2004 року).

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

На підтвердження надання послуг та отримання таких споживачем, позивачем КП «Стрийтеплоенерго» надано довідку про нарахування та оплату наданої послуги по розрахунковому номеру НОМЕР_1 на ім»я ОСОБА_2, адреса АДРЕСА_2, згідно якої відповідачу нараховано борг по оплаті за послуги теплопостачання в сумі 16186,78 грн. (жовтень 2014 р.-вересень 2017 р.) (а.с. 5).

Заперечень чи спростувань відповідного розрахунку заборгованості відповідач не подав. Іншого розрахунку суду не представлено, як і не доведено те, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивач надавав послуги з теплопостачання і в будинок АДРЕСА_2, де зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_2, що свідчить про підставність позовних вимог та правильність висновків суду про їх стягнення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 не здійснює оплату за теплопостачання з жовтня 2014 року, при цьому з позовом позивач звернувся в 28.11.2017 року.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК).

У ч. 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано, як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, тому подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року), перериває позовну давність.

З матеріалів справи встановлено, що 30 червня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області постановив ухвалу про скасування судового наказу № 456/1415/17 (провадження № 2-н/456/96/2017) від 08.06.2017 року виданого за заявою КП «Стрийтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 16186,78 грн.

Оскільки подання заяви про видачу судового наказу та видача його судом перериває перебіг позовної давності, тому такий був перерваний у червні 2017 року, коли позивач звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24.06.2004 року) передбачено лише два випадки, коли споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг: за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні; за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24.06.2004 року) споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач не вказує на складання актів-претензій щодо не надання або надання не в повному обсязі житлово-комунальних послуг.

Наведене дає підстави для висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за послуги теплопостачання згідно з наданим позивачем розрахунком, що утворилась за період з 01.10.2014 року по 01.04.2017 року в розмірі 16186,78 грн.

Порядок ухвалення заочного рішення у даній справі був предметом розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, з приводу чого суд постановив ухвалу та дав правову оцінку, потреби у повторній перевірці відповідних обставин колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно із ст. 141 ЦПК України колегія суддів вирішує питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.05.2018 року про відкриття апеляційного провадження у справі, ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору в розмірі 2400 грн. за подання апеляційної скарги на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року, тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року- залишити без змін.

Судові витрати в сумі 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. за розгляд апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складений 03 липня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк