АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2579/17Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/789/601/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін: представника позивача- відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2; відповідача-позивача ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/2579/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2018 року, ухваленого суддею Сливкою Л.М., повний текст рішення складено 13 квітня 2018 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просила встановити порядок користування квартирою №92 в будинку №92, що знаходиться на проспекті ОСОБА_5 у м.Тернополі, виділивши їй у користування житлову кімнату площею 17,9 кв.м., житлову кімнату площею 9,6 кв.м., балкон площею 1,7 кв.м. та виділивши у користування відповідача ОСОБА_3 житлову кімнату площею 11,9 кв.м., лоджію площею 1,3 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню, коридор, ванну та санвузол.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що її батьку ОСОБА_6 належало 5/8 частини квартири АДРЕСА_1, після смерті якого вона успадкувала вказане майно, зареєструвавши за собою право власності на 5/8 частини квартири №92, у будинку №92 на просп. ОСОБА_5. Решта 3/8 частини квартири належать на праві власності відповідачці ОСОБА_3 ОСОБА_7 відповідачкою ОСОБА_3 у них склалися неприязні стосунки, у зв'язку з чим, вони не можуть досягнути згоди щодо порядку користування квартирою. При цьому зазначає, що відповідачка ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає, оскільки забезпечена іншим житлом, тоді як позивачка іншого житла немає, на даний час проживає у житловому будинку в с.Забойки, Тернопільського району, Тернопільської області, який належить на праві власності її діду. Спірна квартира №92, що знаходиться на просп. С.Бандери у м. Тернополі складається із: житлової кімнати площею 17,9 кв.м., житлової кімнати площею 9,6 кв.м., житлової кімнати площею 11,9 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,9 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 12,9 кв.м., балкону площею 1,7 кв.м. та лоджії площею 1,3 кв.м. Тому, враховуючи розмір її частки у праві власності на вказану квартиру, яка становить 5/8 частин, ОСОБА_1 вважає, що доцільно виділити їй у користування житлову кімнату площею 17,9 кв.м., житлову кімнату площею 9,6 кв.м. та балкон площею 1,7 кв.м., а відповідачці ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею 11,9 кв.м. та лоджію площею 1,3 кв.м.; кухню, коридор, ванну та санвузол залишити у спільному користуванні.

У травні 2017 року ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, у якій позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила встановити наступний порядок користування квартирою №92, що знаходиться на просп. С.Бандери,92 в м. Тернополі: виділити їй у користування житлову кімнату площею 17,9 кв.м. та балкон площею 1,7 кв.м.; виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 11,9 кв.м., житлову кімнату площею 9,6 кв.м. і лоджію площею 1,3 кв.м.; залишити у спільному користуванні сторін: кухню, коридор, ванну та санвузол. В обґрунтування зустрічної позовної заяви посилається на те, що їй на праві власності належить 3/8 частини квартири №92, у будинку №92 на просп. С.Бандери у м.Тернополі. До 23 січня 2012 року ОСОБА_3 вказує, що сплачувала усі комунальні послуги, однак, після січня 2012 року почала сплачувати платежі частково у розмірі, який відповідає її частці власності у вказаній квартирі. Натомість, ОСОБА_1, яка є її племінницею (дочкою рідного брата) не виконує своїх зобов'язань по утриманні житла, не сплачує комунальних послуг відповідно до належної їй частки у праві власності, у зв'язку із чим нараховується заборгованість, а підприємства, які здійснюють надання комунальних послуг пред'являють до неї (ОСОБА_3М.) попередження про необхідність погашення заборгованості та подають у суд матеріали про стягнення з неї коштів. Неодноразові звернення до ОСОБА_1 із проханням вирішити вказану ситуацію не принесли жодних результатів. Також вказує, що, маючи на утриманні двох дітей, вона не може погодитися на запропонований ОСОБА_1 варіант визначення порядку користування квартирою, який є неспіврозмірним з їх частками у праві власності на вказану квартиру. Окрім цього, просить взяти до уваги,що кімнатою житловою площею 17,9 кв.м. вона користується упродовж тривалого періоду часу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2018 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою задоволено.

Встановлено наступний порядок користування квартирою №92, що знаходиться на проспекті ОСОБА_5, 92 в м. Тернополі: у користування ОСОБА_3 виділено житлову кімнату площею 17,9 кв. м. та балкон площею 1,7 кв.м.; у користування ОСОБА_1 виділено житлову кімнату площею 11,9 кв.м., житлову кімнату площею 9,6 кв.м. та лоджію площею 1,3 кв.м.; у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено: кухню, коридор, ванну кімнату та санвузол. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задоволити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити. Вказує, що висновок суду про те, що запропонований нею варіант порядку користування спірною квартирою не відповідатиме частці ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності не відповідає обставинам справи, оскільки за варіантом ОСОБА_1 площа виділених у користування відповідачці приміщень була б на 2,7 кв.м. меншою за належну їй площу приміщень, а за варіантом ОСОБА_3 - на 3,7 кв.м. більшою. Вважає, що судом, при вирішенні спору, хибно взято до уваги обставину тривалості проживання відповідачки у спірній квартирі. Зазначає, що судом також не взято доводів позивача-відповідача ОСОБА_1 щодо відсутності у неї на праві власності іншого житла та наявності у відповідача-позивача ОСОБА_3 на праві власності частки квартири АДРЕСА_2. Наголошує, що вищенаведені обставини свідчать про порушення балансу інтересів сторін та, відповідно, про порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Вказує, що судом встановлено такий порядок користування квартирою, яким не буде порушено права позивачки та який максимально враховує інтереси обох співвласників. Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що проживала і проживає у спірній квартирі, що підтверджується показаннями свідків - сусідів ОСОБА_8 і ОСОБА_9, квитанціями про сплату комунальних платежів на ім'я ОСОБА_3 за 2011-2017 роки, позаяк ОСОБА_1 не зареєстрована і не проживає у даній квартирі.

У судовому засіданні представник позивача- відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній. При цьому пояснив, що ОСОБА_1 перебуває більш як два роки за межами України, періодично приїжджає.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу не визнали, вважаючи її безпідставною, а рішення суду законним та обгрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 9923603 від 25 вересня 2013 року, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 5/8 часток квартири №92, що знаходиться на проспекті ОСОБА_5, 92 у м.Тернополі на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2013 року.

Довідкою №б/н, виданою 16 грудня 2016 року приватним підприємством Східний масив ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не зареєстрована і не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ОСОБА_6 з Державної реєстрації прав №33681769, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю Міське бюро технічної інвентаризації (м.Тернопіль) від 02 квітня 2012 року, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/8 часток квартири №92, що знаходиться на проспекті ОСОБА_5, 92 у м.Тернополі на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2012 року. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 04 квітня 2012 року.

22 липня 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю Міське бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на квартиру №92 в житловому будинку №92, що знаходиться по проспекту С.Бандери в м.Тернополі. Замовниками Технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначені: ОСОБА_1 і ОСОБА_3

Із технічної характеристики квартири вбачається, що квартира №92 в будинку №92, яка знаходиться на проспекті ОСОБА_5 в м.Тернополі складається із 3 житлових кімнат (1 кімната площею 17,9 кв.м., 2 кімната площею 9,6 кв.м., 3 кімната площею 11,9 кв.м.), кухні площею 8,1 кв.м., вбиральні площею 12 кв.м., коридору площею 12,9 кв.м., балкону площею 1,7 кв.м., лоджії площею 1,3 кв.м. Загальна площа квартири 69,2 кв.м., житлова площа 39,4 кв.м.

Як убачається із довідки №б/н, виданої 23 грудня 2011 року, ОСОБА_3 проживає без реєстрації за адресою: проспект С.Бандери, 92/92 в м.Тернополі.

З 26 квітня 2012 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується інформацією відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Тернопільській області від 03 березня 2017 року та відміткою, зробленою ВГІРФ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області у паспорті громадянина України серії МС884293, виданого 02 липня 2002 року Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області на ім'я ОСОБА_3

Із довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №150, виданої 28 лютого 2017 року Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. За вказаною адресою також зареєстровані та проживають: ОСОБА_10 - мати ОСОБА_1; ОСОБА_11 - дідусь; ОСОБА_7 - бабуся; ОСОБА_12 - дядько; ОСОБА_13 - тітка.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи копій квитанцій, зокрема: від 04 травня 2011 року; 10 червня 2011 року; 22 червня 2011 року; 08 липня 2011 року; 22 серпня 2011 року; 22 вересня 2011 року; 21 жовтня 2011 року; 21 листопада 2011 року; 23 грудня 2011 року; 22 січня 2013 року; 23 лютого 2013 року; 18 травня 2013 року; 20 березня 2013 року; 13 червня 2013 року; 30 липня 2013 року; 22 серпня 2013; 26 вересня 2013 року; 23 жовтня 2013 року; 20 листопада 2013 року; 27 грудня 2013 року; 23 січня 2014 року; 01 березня 2014 року; 22 березня 2014 року; 25 квітня 2014 року; 27 травня 2014 року; 26 червня 2014 року; 06 серпня 2014 року; 01 вересня 2014 року; 26 вересня 2014 року; 27 жовтня 2014 року; 01 грудня 2014 року; 30 січня 2015 року; 19 лютого 2015 року; 25 березня 2015 року; 29 квітня 2015 року; 29 травня 2015 року; 30 червня 2015 року; 27 серпня 2015 року; 07 жовтня 2015 року; 28 жовтня 2015 року; 30 листопада 2015 року; 29 грудня 2015 року; 29 січня 2016 року; 29 лютого 2016 року; 29 квітня 2016 року; 22 квітня 2016 року; 26 травня 2016 року; 29 червня 2016 року; 26 липня 2016 року; 22 серпня 2016 року; 26 вересня 2016 року; 25 жовтня 2016 року; 28 листопада 2016 року; 27 грудня 2016 року; 29 грудня 2016 року; 24 січня 2017 року; 28 березня 2017 року; 27 квітня 2017 року; 22 травня 2017 року; 23 червня 2017 року; 24 липня 2017 року; 29 серпня 2017 року; 25 вересня 2017 року; 27 жовтня 2017 року; 21 листопада 2017 року, оплату комунальних послуг, які надаються у квартиру №92 що знаходиться на проспекті ОСОБА_5, 92 в м.Тернополі здійснює ОСОБА_3

У судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснила, що з 1975 року проживає у квартирі №90, що знаходиться в будинку №92 на проспекті ОСОБА_5 у м.Тернополі, у спірній квартирі №92, яка знаходиться у їх будинку, постійно проживала та проживає ОСОБА_3, натомість ОСОБА_1 у вказаній квартирі вона не бачила відколи помер ОСОБА_6М.(батько ОСОБА_1 та брат ОСОБА_3М.).

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні вказала, що проживає у квартирі №91 що знаходиться в будинку №92 на проспекті ОСОБА_5 у м.Тернополі, у квартирі №92 вказаного будинку ОСОБА_1 не бачила давно, знає, що там проживає ОСОБА_3

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склались неприязні відносини у зв'язку з неможливістю у позасудовому порядку встановити порядок користування спірною квартирою.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку.

Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_1, суд виходив з того, що запропонований нею варіант встановлення порядку користування спірною квартирою при якому їй слід виділити у користування житлову кімнату площею 17,9 кв.м., житлову кімнату площею 9,6 кв.м., балкон площею 1,7 кв.м. а у користування ОСОБА_3 - житлову кімнату площею 11,9 кв.м., лоджію площею 1,3 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню, коридор, ванну та санвузол, не відповідатиме частці ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на житло, котре є місцем її постійного проживання, чим порушуватиме її права.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 та встановлюючи порядок користування спірною квартирою при якому у користування ОСОБА_3 виділено житлову кімнату площею 17,9 кв. м. та балкон площею 1,7 кв.м.; а у користування ОСОБА_1 - житлову кімнату площею 11,9 кв.м., житлову кімнату площею 9,6 кв.м. та лоджію площею 1,3 кв.м.; у спільному користуванні сторін залишено: кухню, коридор, ванну кімнату та санвузол суд виходив із тих обставин, що такий порядок користування якнайбільш відповідає розміру часток сторін у праві спільної часткової власності у квартирі, котре є місцем постійного проживання ОСОБА_3 При цьому суд відійшов у незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, зважаючи, що це не порушує права співвласників, не тягне за собою припинення права спільної часткової власності чи зміну часток у праві власності кожного із співвласників.

Апеляційний суд погоджується із наведеними висновками суду, зважаючи на їх відповідність обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_1, що судом неправильно відхилено запропонований нею варіант встановлення порядку користування квартирою, який найбільш відповідає часткам сторін у спірному житлі, оскільки при встановленому судом порядку користування квартирою не було порушено її прав як співвласника спірного житла. Виходячи із загальної площі спірної квартири квартири 42,4 кв.м., враховуючи ідеальні частки сторін, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 5/8 часток, а ОСОБА_3 - 3/8 частки, на частку ОСОБА_1 припадає 26,5 кв.м., на частку ОСОБА_3 15,9 кв.м. Виділення ОСОБА_3 у користування за рішенням суду площі квартири, що перевищує фактичний розмір її ідеальної частки у праві спільної часткової власності на цю квартиру, колегія суддів розцінює як такий, що зроблений в незначних розмірах - загалом 3,7 кв.м., з якого 1,7 кв.м. нежитлового приміщення балкону, крім того, судом прийнято до уваги обставину постійного проживання ОСОБА_3 у спірному житлі, та відсутності проживання у ньому ОСОБА_1

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на наведену норму та недоведення ОСОБА_1 обставин непроживання у спірному житлі ОСОБА_3, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про ці обставини.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо відсутності у неї на праві власності іншого житла та наявності у відповідача-позивача ОСОБА_3 на праві власності частки квартири АДРЕСА_2, оскільки дані обставини не стосуються предмета даного спору та не впливають на правильність ухваленого у справі судового рішення, за наявності доведених обставин постійного тривалого проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі та недоведеності її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5.

Враховуючи тривале постійне проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, проживання ОСОБА_1 за іншою адресою та неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном, з урахуванням статей 358, 391 ЦК України, суд першої інстанції правильно встановив порядок користування квартирою №92, що знаходиться на ОСОБА_5,92 в м.Тернополі, який не порушує право власності співвласників квартири, у тому числі і ОСОБА_1 і максимально відповідає визначеним часткам співвласників у праві власності на квартиру, з відступленням у незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення балансу інтересів сторін є надуманими і такими, що не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді, покласти на сторони в межах, ними понесених.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний

суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді, покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 09 липня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_15