АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5326/17 22-ц/774/1126/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 210/5326/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року, яке постановлено суддею Сільченко В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «ПівнГЗК»), Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю працівника внаслідок професійного захворювання, посилаючись на те, що його батько ОСОБА_3 працював на підприємстві відповідача протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, довідкою МСЕК від 17.02.2017 року встановлений причинний зв'язок смерті її батька від професійного захворювання.

Посилаючись на те, що внаслідок смерті батька йому завдано моральної шкоди, у зв'язку із суттєвими незворотними негативними змінами, які відбулися у його особистому житті, просив суд стягнути з відповідачів, з кожного окремо, на її користь суму моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька, внаслідок професійного захворювання, в розмірі 343 152 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 110000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ПівнГЗК» просить змінити рішення суду та визначити розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, з урахуванням вимог розумності та справедливості, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неврахуванням судом того, що визначений розмір моральної шкоди є значно завищений та необґрунтованим. При цьому, представник відповідача просить врахувати те, що у діях ПрАТ «ПівнГЗК» відсутні ознаки протиправності, які є однією із підстав відшкодування моральної шкоди, а професійне захворювання батька позивача виникло саме через його тривалий час роботи у шкідливих умовах.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року, та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» - ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - ОСОБА_7, яка просила залишити без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 (а.с.6).

05 жовтня 2004 року ОСОБА_3 було встановлено професійне захворювання з діагнозом хронічне обструктивне захворювання легенів ІІ ст., фаза затяжного загострення, дифузійний пневмосклероз.

Згідно Акту хронічного розслідування від 29.11.2004 року причиною професійного захворювання ОСОБА_3 стала праця протягом 9 років 11 місяців в умовах впливу на організм шкідливих факторів в параметрах, що перевищували гранично допустимі, на ВАТ «Північний ГЗК», правонаступником якого є ПрАт «ПівнГЗК» (а.с. 14-15)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а.с. 7).

Розширеною медико-соціальною експертною комісією від 17 лютого 2017 року встановлено причинний зв'язок настання смерті ОСОБА_3 із встановленим йому за життя професійним захворюванням (а.с.8).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку із встановленням причинного зв'язку смерті його батька із отриманим ним за життя професійним захворюванням, а також з істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивача, його переживань та страждань, пов'язаних із втратою найріднішої людини - батька.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції , з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене та враховуючи, що батько позивача ОСОБА_3 отримав професійне захворювання у зв'язку з незабезпеченням йому відповідачем безпечних та нешкідливих умов праці, колегія суддів погоджуються з правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ПрАТ «ПівнГЗК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - синові померлого.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 колегією суддів відхиляються, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку зі смертю його батька внаслідок встановленого йому за життя професійного захворювання, яке виникло в результаті незабезпечення останньому відповідачем ПрАТ «ПівнГЗК» безпечних та нешкідливих умов праці, встановлений в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи.

Так, позивач втратив рідну людину, яку він дуже любив і поважав, у ОСОБА_1 порушено звичайний для неї спосіб життя, а втрата близької людини, вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для нього опорою, моральною підтримкою, і він змушена переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Також колегія суддів погоджується з розміром морально шкоди, визначеним судом першої інстанції, який, на думку колегії суддів, визначено судом першої інстанції з урахуванням роз'яснень, наведених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: