Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2018 Справа №607/10786/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого-судді: Ромазана В.В.

з участю секретаря: Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28 жовтня 2016 року помер її батько ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №221525. ОСОБА_6 за життя 10 жовтня 2013 року було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 відповідно до якого, останній заповів усе своє майно ОСОБА_5 Позивач просить суд зазначений заповіт визнати недійсним, з підстав передбачених ст.1257 ЦК України, тобто у зв»язку із відсутністю волі заповідача, оскільки у період перебування в шлюбі ОСОБА_6 з ОСОБА_7 останній перебував у пригніченому настрої, у нього були дипресії. Його дружина - ОСОБА_7 вела аморальний спосіб життя та вчиняла психологічний тиск на ОСОБА_6. 22 листопада 2012 року ОСОБА_6 проходив лікування з приводу травми руки внаслідок порізів нанесених при роботі із циркулярною пилою. Вважає, що ОСОБА_7 використала безпорадний стан свого чоловіка ОСОБА_6 та змусила останнього скласти заповіт на корить ОСОБА_5 Також зазначила, що ОСОБА_6 на момент складання заповіту, враховуючи його постійні суперечки із своєю дружиною ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Позивач ОСОБА_8 та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задоволити. ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що її батько ОСОБА_6 в момент складання заповіту не розумів значення своїх дій, заповіт складався без його волі, оскільки його дружина ОСОБА_7 психологічно впливала на нього, змусивши скласти спірний заповіт. Також зазначила, що її батько ОСОБА_6 під час складання ним спірного заповіту намагався покінчити життя самогубством, порізавши собі вени на руці, що свідчить про його хворобливий психічний стан.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, просять суд відмовити у його задоволенні за недоведеністю та безпідставністю.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо пред»явленого позову заперечила, вказавши що заповідач ОСОБА_6 особисто у її присутності підписував та прочитав спірний заповіт, він відповідав його волі та волевиявлення його було вільним. Тавкож зазначила, що ОСОБА_6 склав спірний заповіт у жовтні 2013 року, а тому до дня своєї смерті, тобто до 28 жовтня 2016 року він міг його скасувати або скласти новий у користь інших осіб, проте цього не зробив, що свідчить про його особисте волевиявлення щодо складеного спірного заповіту.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив.

Як вбачається із заповіту, складеного 10 жовтня 2013 року та посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_6 належну йому на праві власності частину квартири №209, що знаходиться в будинку №18 по вул..Лесі Українки в місті Тернополі, а також все інше майно, яке буде належати йому на день його смерті, заповів ОСОБА_5. У тексті заповіту заповідач власноручно зазначив, що ОСОБА_6 стверджує, що цей заповіт складено нотаріусом на його прохання із його слів, відповідає його волі, вголос прочитано ним та підписаний власноручно.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №221525, виданого 21 березня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 28 жовтня 2016 року помер ОСОБА_6.

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.11.2012 року, виданої Тернопільським районним територіальним медичним об»єднанням, ОСОБА_6 перебував на лікуванні у стаціонарі з 12.11.2012 року по 16.11.2012 року з приводу різаної рани правого ліктьового суглобу, венозна кровотеча. У ній зазначено, що травма руки отримана ОСОБА_6 12.11.2012 року відбулась внаслідок порізки дров на циркулярці, травмував він руку вдома. Доставлений попутнім транспортом з венозною кровотечою.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7 зазначили, що ОСОБА_6 до часу своєї смерті розумів значення своїх дій, керував ними та свідомо виражав свою волю. Будь-які психічні захворювання у нього були відсутні, на момент складання спірного заповіту він розумів значення своїх дій та керував ними. Психічні захворювання, які б перешкоджали останньому вчинити заповіт у повному розумі заперечили.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінивши та дослідивши докази подані сторонами, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували, що вчинення заповіту ОСОБА_6 10 жовтня 2013 року не було вільним та не відповідало його волі. При цьому, суд відкидає підстави зазначені позивачем, з яких на його думку слід визнати спірний заповіт недійсним, а саме те, що ОСОБА_6 не міг укласти спірний заповіт внаслідок свого хворобливого фізичного чи психічного стану, оскільки доказів щодо наведеної обставини позивачем суду не надано. Крім цього, не надано суду доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 в момент вчинення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, як зазначено про це позивачем у позовній заяві. Також суд зазначає, що як вбачається із зазначеної виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.11.2012 року, нею не підтверджується наявність у ОСОБА_6 психічного чи загального захворювання в момент вчинення заповіту, внаслідок якого заповідач не міг виражати свою волю чи підписати заповіт власноручно, оскільки останній травмував праву руку 12.11.2012 року внаслідок необережного поводження із роботою на циркулярці, через що перебував на лікуванні у стаціонарі з 12.11.2012 року по 16.11.2012 року, тобто така травма була отримана ним за рік до вчинення ОСОБА_6 спірного заповіту. Також суд зазначає, що характер травми у ОСОБА_6 був побутовий, як свідчить зазначена виписка, а не внаслідок психічного захворювання.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, ст.1257 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2018 року щодо заборони нотаріусу Першої Тернопільської державної нотаріальної контори на вчинення дій, пов»язаних із видачею ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеного ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 10 жовтня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 05 липня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_9