Справа № 373/488/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 р. м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ? судді Реви О.І.

за участю секретаря судових засідань: Руденко О.М.

заявника ОСОБА_2

представника заявника - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту дає їй право на громадянство України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 року в с. Селезенівка Сквирського району Київської області. 12 серпня 1977 року вона отримала паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік, з якого вбачається, що з 29.11.1974 по 10.12.1996 місцем її реєстрації було м. Курськ Російської Федерації.

В 1990 році вона переїхала проживати до АДРЕСА_7, де спочатку проживала за адресою АДРЕСА_6 в квартирі своєї племінниці ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_6. В травні 1995 року вона разом із ними переїхала жити в їх нову квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Напротязі цього часу чоловік заявниці ОСОБА_7 займався продажем квартири, що знаходилась у м. Курськ, а тому періодично їздив з м. Переяслав-Хмельницького в м. Курськ.

В грудні 1996 року вона в останній раз поїхала в Російську Федерацію для зняття з обліку за адресою в м. Курськ, оскільки квартиру вони продали. На кошти виручені від продажу цієї квартири заявниця разом із чоловіком 26 грудня 1996 року придбали нову квартиру АДРЕСА_8.

З 03.01.1997 її місце проживання зареєстроване за цією адресою. Зараз вона проживає у зазначеній квартирі. Даний факт вона підтверджує показами свідків ОСОБА_6, який є чоловіком покійної племінниці заявника та показами свідка ОСОБА_9, яка є сусідкою заявника.

Заявник та її представник - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримали, просять її задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Представник заінтересованої особи ? Управління Державної міграційної служби України в Київській областів судове засідання не з?явився, подав суду відзив на заяву та вважає, що заява задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена належними доказами, які б могли засвідчити факт проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме: трудова книжка, будь-які посвідчення, відмітка про реєстрацію та інші документи, що утворюються або могли бути утворені у зв?язку зі звичайною діяльністю, що в своїй сукупності могли б бути належним доказом щодо постійного проживання на певній території, окрім свідчень осіб, які зацікавлені у встановленні даного факту.

З'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 року в с. Селезенівка Сквирського району Київської області. 12 серпня 1977 року вона отримала паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік, з якого вбачається, що з 29.11.1974 по 10.12.1996 місцем її реєстрації було м. Курськ Російської Федерації.

З 03.01.1997 ОСОБА_2 зареєстрована АДРЕСА_9.

Будучи громадянином СРСР ОСОБА_2 разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 у 1990 році переїхали з м. Курськ на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4. Спочатку вона зупинилась проживати у квартирі своєї племінниці ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_6 АДРЕСА_2, а потім, коли вони придбали нове житло АДРЕСА_3, переїхала разом із ними проживати у цю квартиру, поки не придбала власного житла.

На кошти, виручені від продажу житла в АДРЕСА_4, заявниця разом із чоловіком 26 грудня 1996 року придбали квартиру в АДРЕСА_10 03.01.1997 її місце проживання зареєстроване за цією адресою, що підтверджується відміткою у її паспорті громадянина СРСР, оскільки іншого паспорта вона не мала. На даний час вона проживає у цій квартирі.

Зазначені факти підтверджені показами свідків ОСОБА_6, який є чоловіком покійної племінниці заявниці та ОСОБА_9, яка є сусідкою заявниці. Вони підтвердили, що ОСОБА_2 з грудня 1990 року приїхала з Росії разом із своїм чоловіком та стали проживати в АДРЕСА_11 у своєї племінниці ОСОБА_5, а потім з 1995 року вона переїхала разом із родичами у квартиру, яку вони придбали за адресою АДРЕСА_5. В цей час вона постійно проживала в м. Переяслав-Хмельницькому, лише її чоловік періодично їздив у м. Курськ, оскільки займався продажем житла.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положенням ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік справ про встановлення фактів, що розглядаються судом.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту проживання ОСОБА_2 станом на 24 серпня 1991 року на території України має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для одержання громадянства України. Чинне законодавство України не передбачає іншого порядку встановлення цього факту.

Належність та набуття громадянства України встановлюються на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов?язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт підтверджений доказами по справі, встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення громадянства України, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Доказів, які б викликали сумнів суду у правомірності вимог заявника у судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 81, 263 - 265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, ?

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки с. Селезенівка Сквирського району Київської області, РНОКПП НОМЕР_1.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 09.07.2018.

Суддя О. І. Рева