"04" липня 2018 р. Справа № 363/132/18
04.07.2018 року, Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Котлярової І.Ю,
при секретарі Палій Л.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Служба у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації про стягнення аліментів, -
Позивачка, діючи в інтересах дітей звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на утримання дітей в обґрунтування якого вказала, що відповідно до розпорядження Вишгородської районної адміністрації від 01.11.2017р., вона призначена опікуном над своїми малолітніми онуками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Батьки дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позбавлені батьківських прав відносно своїх дітей та з січня 2017 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають із бабусею за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Київська, 1. Батьки дітей їх життям не цікавляться, ніякої допомоги на утримання не надають, хоча діти її потребують. Оскільки відповідачі добровільно не надають жодної матеріальної допомоги на утримання їх дітей, яку вони потребують, позивачка була змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання їх малолітніх дітей в розмірі ? частини від усіх видів заробітку з кожного, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.
Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності.
Відповідачі у судові засідання не зявлялись, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Вишгородської районної адміністрації від 01.11.2017р. № 542 ОСОБА_1 призначена опікуном над своїми малолітніми онуками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 12). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09.10.2017р. батьки дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позбавлені батьківських прав відносно своїх дітей (а.с. 13-14). З січня 2017 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають із бабусею ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Київська, 1.
Відповідно до ст. ст. 180, 182, 184 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).
Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дітей на утримання від батьків відповідно до положень Закону.
Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи обєктивності та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 180, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 2, 12, 13, 19, 76-83, 247, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_3 на утримання ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку з кожного, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судові витрати у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок з кожного.
Відповідно дост. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах сплати платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, яка діє в інтересах дітей:

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка мешкає за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Київська, 1;

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка мешкає за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Київська, 1;

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, який мешкає за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Київська, 1.

Відповідачі: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, мешкає за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Шевченка, 84; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа: Служба у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1, каб. 99.

Суддя І.Ю.Котлярова