ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1123/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р.Дарницький районний суд м.Києва в складі

головуючого судді Шклянки М.П.

при секретарі Галян Л.В.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи ОСББ «Співдружність», ПП «Етіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року позивачка звернулась з позовом до відповідачки, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відпоідачка є власницею квартири, яка знаходиться поверхом вище. У травні 2015 року з вини відповідачки було скоєно залиття її квартири, внаслідок чого їй завдано матеріальної шкоди. Оскільки залиття сталося саме з вини відповідачки, що підтверджується актами ОСББ «Співдружність», позивачка просила позов задовольнити та стягнути суму матеріальної шкоди в розмірі 78576,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. та судові витрати..

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідачки у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що будь-яких доказів, що залиття сталося внаслідок протиправних дій відповідача не надано. Посилалась таож на те, що відповідачка є інвалідом першої групи, вона не піднімається з ліжка і знаходиться на утриманні соціальних служб. В квартирі відповідачки діцйсно потребувало ремонту сантехнічне обладнання, відповідачка викликала сантехників з ОСББ, однак проконтролювати їх роботу не могла, оскільки є лежачою хворою.

Представник ОСББ «Співдружність» в судовому засіданні повідомив, що на виконання сантехнічних робіт вони укладали договір з ПП «Етіс». Щодо вирішення позову послався на розсуд суду.

Представник ПП. «Етіс» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку сторін, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування квартири від 31.12.2004 року.

Відповідачка проживає в АДРЕСА_2, що є поверхом вище від квартири позивачки.

Згідно акта обстеження квартири АДРЕСА_2 від 02.05.2015 року, складеного ОСББ «Співдружність», підписаного Керуючим справами ОСОБА_10, директором ПП «Етіс» ОСОБА_11, слюсарем ПП «Етіс» ОСОБА_16, при аварійному обстеженні кв.НОМЕР_1 виявили прорив гнучкого шланга подачі гарячої води в умивальник, який знаходиться в ванній кімнаті квартири ОСОБА_5 наслідок чого були затоплені квартири НОМЕР_2, що знаходяться поверхами нижче.

Відповідно до Акту обстеження АДРЕСА_3 від 18.05.2015 року, складеного комісією ОСББ «Співдружність», встановлено, що вказана квартира була затоплена 02.05.2015 року з квартири НОМЕР_1.

Представник в своїх поясненнях посилаються на вказаний акт як на доказ, що залиття відбулось саме з вини відповідачки.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Надаючи оцінку Акту про залиття від 02.05.2015 року на який позивач посилається як на доказ вини відповідача, необхідно врахувати наступні обставини.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім'я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов'язкової участі винної особи.

Як вбачається зі змісту наданих позивачем копії Акту про залиття від 02.05.2015 р. відповідачка не була присутня під час огляду місця залиття належної ОСОБА_4 квартири та не була залучена до складення цього акту.

Ті обставини, що відповідачка не була запрошена на проведення огляду квартири позивача та не приймала участі у цьому обстеженні доводиться відсутністю в Акті підпису відповідачки. Окрім того, в Акті не зазначені підписи свідків, які підтверджують, що ОСОБА_5 відмовилась підписати даний Акт. Тому даний Акт не відповідає вимогам п. 2.3.6 вищевказаних Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005№76.

Отже, Акт про залиття від 02.05.2015 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом неправомірних дій відповідача щодо пошкодження внутрішнього оздоблення належної позивачу квартири, оскільки огляд пошкоджень був проведений за відсутності відповідачки. Крім того, акт не містить посилання на характер залиття та його причини: завдану матеріальну шкоду; висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, натомість в акті вказано припущення комісії щодо того, що залиття відбулось з вини власника вкартири, що знаходиться вище.

Поясненнями свідка ОСОБА_9 підтверджено, що, останній, який працював 02.05.2015 року на парковці біля будинку АДРЕСА_2, був покликаний конс'єржкою вказаного будинку. Він зайшов до квартири № НОМЕР_1 там було все у воді. Він перекрив кран, до квартири, що знаходиться нижче не заходив, оскільки там нікого не було. Чи була вона затоплена не знає.

Згідно ст. 77 ч. 1 ЦПК України «Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування».

Як зазначено в ст. 78 ЦПК України: Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт спричинення шкоди, обсяг та розмір збитків позивач має доводити належними, допустимими та достовірними доказами.

Судовою практикою встановлено, що належним доказом розміру матеріальної шкоди може слугувати кошторис складений відповідною будівельною організацією, яка здійснила ремонтно - відновлювальні роботи у квартирі, де відбулося залиття ( ухвала ВССУ від 16.11.2016 р. № 644/11576/15-ц; від 31.05.2017 р. у справі № 761/10016/13-ц; від 17.08.2017 р. у справі №667/8086/15-ц).

Однак, дійсно належним і допустимим доказом буде висновок експертного дослідження, проведений відповідною експертною установою або атестованим експертом відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом МЮ України від 8.10.1998 р. № 53/5.

Крім зазначеного вище, на підтвердження завданої матеріальної та моральної шкоди, позивачка посилається на наданий суду акт відносно події залиття квартири від 18.05.2015 р. підписаний керуючим справами ОСББ «Співдружність» ОСОБА_10 двірником будинку ОСОБА_12, та директором ПП «Етіс» ОСОБА_13, який в подальшому не використовується і не береться до уваги при нарахуванні збитків.

Розмір позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків позивачка обґрунтовує звітом з визначення вартості матеріального збитку складеного приватним підприємцем ОСОБА_14. Розмір моральної шкоди визначається на її власний розсуд без надання доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Акт обстеження квартири позивачки від 18.05.2015 року не може бути доказом по справі оскільки не відповідає вимогам Додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій

Таким чином технічний стан квартири на момент залиття не був зафіксований, не зафіксовані і конкретні пошкодження опоряджувальних матеріалів та розмір цих пошкоджень. І тому із акту не можливо встановити вартість пошкоджених матеріалів.

В наданому позивачкою звіті з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику через пошкодження майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4, який виконано 8.07.2015 р. приватним підприємцем ОСОБА_14 вказано в розділі 4. Характеристика об'єкту оцінки; детальний опис пошкоджень наведений в Дефектному акті № 08/07 від 8.07.2015 р. Тобто приватний підприємець ОСОБА_14 навіть не аналізувала і не спиралася на акт обстеження від 18.05.2015 p., який було складено комісією із керуючого справами ОСББ «Співдружність» ОСОБА_15; двірника будинку ОСОБА_12 і директора ПП «Етіс» ОСОБА_13 Натомість ОСОБА_14 склала 8.07.2015 року свій дефектний акт № 08/07 з переліком пошкоджень внаслідок затоплення, який суттєво відрізняється від комісійного акту від 18.05.2015 року (зокрема щодо пошкоджень на балконі, кухні, які з'явилися в акті від 8.07.2015 p., а в холі пошкодження не вказані, на противагу акту від 18.05.2015 р. та іншого). Саме цей дефектний акт ПП ОСОБА_14 використовує для нарахування збитків.

Проте, вказаний акт, який складено самостійно ПП ОСОБА_14 також не відповідає вимогам Додатку № 4 до п. 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Він не є комісійним, не зазначені всі необхідні реквізити, інформація, як це передбачено законодавством.

Як вбачається з висновку проведеної по справі судово-технічної експертизи: «В зв'язку з тим, що в приміщенні квартири АДРЕСА_5 на час проведення обстеження вже були виконані ремонтні роботи з усунення наслідків залиття встановити розмір матеріальної шкоди не вбачається можливим».

В висновку також зазначено: «В матеріалах справи відсутні дані щодо якості та вартості опоряджувальних матеріалів, існуючих на час залиття, тому встановити вартість опоряджувальних матеріалів існуючих до проведення ремонту не вбачається можливим і відповідно не можливо визначити ступінь зносу цих матеріалів.

Також в висновку судово-технічної експертизи зазначено:

-Фактичне планування квартири не відповідає поповерховому плану.

-В матеріалах справи відсутні дані щодо перепланування.

-Коли саме проведено роботи з перепланування квартири не вбачається можливим

встановити.

-На момент обстеження відсутні ознаки залиття (відсутні плями, потьоки).

-В актах про залиття не вказана наявність кондиціонеру.

-Не можливо встановити, які саме пошкодження були нанесені покриттям квартири.

-В актах про залиття від 02.05.2015 р. та 18.05.2015 р. не вказано, в яких саме

приміщеннях спостерігалось пошкодження опоряджувальних покриттів.

Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом;

Ст. 81 ч. 6 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка не обґрунтувала свій позов належними, допустимими і достовірними доказами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. З Постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено: «Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформаціїї. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості»

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дійсно відбулась подія - залиття, однак доказів, що позивач зазнав збитків внаслідок протиправних дій зі сторони відповідача суду не надано, у зв'язку з чим позовні задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 10, 11, 77, 81, 209, 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст..ст. 23,525,530,651, 1166, 1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 ( прож. 02140, АДРЕСА_6) до ОСОБА_5 (прож. 02140, АДРЕСА_7), треті особи ОСББ «Співдружність», ПП «Етіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку оголошення вступної та резолютивної частини, вказаний строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 04.07.2018 року

СУДДЯ: