Ухвала

Іменем України

12 червня 2018 року

м. Київ

справа № 199/4662/17

провадження № 61-28355 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Руденко В. В., від 26 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., від 22 березня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 3 692 423,68 грн, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачу, посилаючись на те, що останній може вчинити дії, які у подальшому можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року, заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь - які дії щодо відчуження належної йому на праві власності 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; щодо відчуження належного йому на праві власності автомобіля PORSHE CAYENNE, 2010 року випуску, мотоцикла HONDA CB 600F, 2012 року випуску; щодо відчуження належної йому частки в статутному капіталі ПП «Швейне об'єднання «Авітекс» у розмірі 850 380,00 грн, що складає 100 % від загального розміру статутного капіталу. В іншій частині заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішеннята ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що предметом цього спору є стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 3 692 423,68 грн, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, оскільки невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до фінансової неможливості сплати заборгованості, внаслідок чого можливе утруднення або неможливе виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не містять даних про наявність підстав для обов'язкового застосування зустрічного забезпечення позову передбаченого частиною третьою статті 154 ЦПК України, тому є безпідставні.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, якими вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта