Постанова

Іменем України

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 131/2283/16-ц

провадження № 61-34305св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 червня 2017 року у складі судді Шелюховського М. В. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області

від 08 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Міхасішина І. B., Стадника І. М.,

Войтка Ю. Б.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син перебуває на її утриманні. Дитина є інвалідом дитинства, у зв'язку з чим потребує лікування та догляду.

З 2013 по 2016 роки позивачем понесено витрати у сумі 18 281,82 грн на лікування дитини.

Посилаючись на те, що батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідача 9 140,91 грн на лікування дитини та 400 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 червня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08 серпня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1 382,25 грн додаткових витрат пов'язаних з лікуванням дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами здійснення додаткових витрат, пов'язаних з обстеженням стану здоров'я та лікування дитини на суму 2 764,50 грн, тому виходячи з рівного обов'язку батьків щодо утримання дитини, позовні вимоги задоволено на суму

1 382,25 грн і пропорційно до задоволеної частини вимог стягнуто з відповідача витрати на правову допомогу.

У вересні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що з 2013 по 2016 роки позивачем витрачено на лікування сина 18 281,82 грн, проте частково задовольняючи позовні вимоги суди неповно з'ясували обставини, які мають значення для справи та неправильно дослідили докази.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували в шлюбі, який рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31 жовтня

2011 року розірвано.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2012 року з ОСОБА_6 на користь позивача стягуються на утримання

ОСОБА_8 аліменти в розмірі ? частини від заробітної плати, щомісячно але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 січня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2

Встановлено, що з копії історії хвороби ОСОБА_8, виписок з медичної картки стаціонарного хворого № 6803/5684, № 15237, копії направлення на

ЛКК ОДКЛ від 04 грудня 2015 року, копій виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 4560/10815, № 9095, № 9938, № 14805, копії направлення на ЛКК ОДКЛ від 18 грудня 2013 року, копії виписки з медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства та згідно з медичним висновком ОСОБА_8 встановлений діагноз - бронхіальна астма, у зв'язку з чим призначено лікування.

Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином встановлено обов'язок відповідача брати участь в додаткових витратах пов'язаних з лікуванням дитини - ОСОБА_8

Статтею 58 ЦПК України 2004 року передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами здійснення додаткових витрат, пов'язаних з обстеженням стану здоров'я та лікуванням дитини на суму 2 764,50 грн, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що указана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У іншій частині обґрунтовано відмовив за недоведеністю.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська