Справа № 466/2656/18
У Х В А Л А

05 липня 2018 року м.Львів

Суддя Шевченківського районного суду м.Львова Луців-Шумська Н.Л. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним та скасування висновку органу опіки та піклування,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.03.2018р. про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Ухвалою судді від 04.05.2018р. вказана позовна заява залишена без руху, позивачу було запропоновано усунути вказані в ухвалі недоліки позову, зокрема визначити в порядку якого судочинства заявлено позов.

На виконання ухвали позивач подав позовні заяву, визначивши, що просить розглядати її в порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч.ч.4-6 ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи в суд за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул'янов проти України)).

У позові ОСОБА_1 просить скасувати висновок органу опіки та піклування -Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.03.2018р., яким вважалося за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., з батьком, а малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю.

У позовній заяві вказано, що в суді розглядається справа за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Для об'єктивного вирішення цієї справи і був наданий висновок органу опіки та піклування від 23.6.03.2018р. Цей висновок позивач просить скасувати, про що подав окремий позов.

Отже, у даному випадку спір між батьками про місце проживання дітей, відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, винесено на вирішення суду.

Висновок органом опіки і піклування, наданий відповідно до положень ст.19 Сімейного кодексу України, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та не носить обов'язкового характеру, не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо визначення місця проживання дітей.

Правові наслідки для батьків можуть виникнути виключно в результаті оцінки всіх доказів в їх сукупності, в тому числі і висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про визначення місця проживання дітей, та прийняття судового рішення.

Отже, висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.03.2018р. про визначення місця проживання малолітніх дітей є лише доказом у іншій цивільній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами.

За таких обставин вважаю, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У відкритті провадження по справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2,5,186,260 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним та скасування висновку органу опіки та піклування - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська