Копія Справа № 326/483/18
Провадження № 2/326/252/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення (а.с.2).

Ухвалою від 25.04.2018 року вказаний позов було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків(а.с.14).

07.05.2018 року, на виконання даної ухвали, ОСОБА_2 надав позовну заяву до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення, з додатками, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду (а.с.16-22).

Звернувшись до суду з даним позовом ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить домоволодіння № 59 по вул. Садова (до перейменування Коларова) в с. Болгарка (до перейменування Коларівка) Приморського району Запорізької області.

В грудні 2015 року в будинок, який йому належить, та в якому на теперішній час він не має можливості проживати, поселився без надання його згоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не є родичем, а є зовсім сторонньою для нього особою. До теперішнього часу ОСОБА_3 мешкає у його будинку і відмовляється від пропозиції виселитись та переїхати за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: вул. Заводська, буд. №3, с. Болгарка (до перейменування Коларівка) Приморського району Запорізької області.

Зазначені дії ОСОБА_3 порушують його права як власника домоволодіння. Він не може мешкати в своєму будинку разом із сторонньою особою, яка, згідно із характеристикою, у стані алкогольного спяніння вчиняє сварки, які переростають у побиття людей. У нього немає бажання наражати своє життя та здоровя на небезпеку.

У звязку із тим, що ОСОБА_3 чинить перешкоди в користуванні належним йому на праві приватної власності домоволодінням, позивач просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку №59 по вул. Садова (до перейменування Коларова) в с. Болгарка (до перейменування Коларівка) Приморського району Запорізької області.

Позивач ОСОБА_2, та його представник адвокат ОСОБА_4, які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не зявилися. Представник позивача надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, провести судове засідання за його відсутності та відсутності позивача. Зазначив, що у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача у письмовому клопотанні проти заочного розгляду справи не заперечував, тому, суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 ВМТ № 857089, посвідченим 22 липня 2010 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за № 1483, зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.07.2010 року, на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області 17 квітня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 80, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 02 жовтня 2001 року, є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає в м. Енергодар, Запорізької області на АДРЕСА_1. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Коларівка, вул. Коларова, 59 (а.с.18).

Відповідно до ОСОБА_6 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26791105 від 22.07.2010 року, житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Коларівка, вул. Коларова, 59, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.07.2010 року Приморською державною нотаріальною конторою Запорізької області (а.с.19).

Згідно довідки №289, наданої 25.04.2018 року виконавчим комітетом Коларівської сільської ради, ОСОБА_3 дійсно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, але з 2015 року мешкає без реєстрації за адресою: с. Коларівка, вул. Садова (Коларова), 59 (а.с.21).

Відповідно до характеристики виконавчого комітету Коларівської сільської ради від 31.10.2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, мешкає на території сільської ради з народження. На території Коларівської сільської ради не працює. Надходили скарги та нарікання зі сторони ОСОБА_7, що знаходячись в стані алкогольного спяніння за місцем свого мешкання, в присутності неповнолітніх дітей ОСОБА_3 постійно вчиняє сварки, які потім переростають в побиття співмешканки (а.с.20).

Згідно із актом, складеним 07.05.2018 року сільським головою Коларівської сільської ради с. Болгарка Приморського району Запорізької області ОСОБА_8 у присутності депутатів сільської ради ОСОБА_9, ОСОБА_6 та соціального працівника ОСОБА_10, за поясненнями ОСОБА_7 в будинку №59 по вул. Садова (попередня назва Коларова) в с. Болгарка (попередня назва Коларівка) Приморського району Запорізької області з 2015 року по теперішній час мешкає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який оселився у вказаній будівлі без надання дозволу власника домоволодіння ОСОБА_2 За поясненнями ОСОБА_7 ОСОБА_11 періодично вживає спиртні напої, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння чинить сварки, вчиняє її побиття, морально принижує її неповнолітніх дітей, псує житло. Нарахування коштів за комунальні послуги по домоволодінню №59 по вул. Садова (попередня назва Коларова) в селі Болгарка (попередня назва Коларівка) Приморського району Запорізької області, відбувається на імя власника ОСОБА_2 та сплачується ним в повному обсязі (а.с.28).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Зазначені норми визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Зазначений висновок був зроблений Верховним судом України 30.11.2016 по справі № 6-709цс16.

Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є власником будинку №59, розташованого по вул. Садова (до перейменування Коларова) в с. Болгарка (до перейменування Коларівка) Приморського району Запорізької області. Відповідач, місце проживання якого зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, з 2015 року мешкає без реєстрації за адресою: с. Коларівка Приморського району Запорізької області, вул. Садова (Коларова), 59. Відповідач не є членом сім'ї позивача, не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем і ведуть з ним спільне господарство, відповідач і позивач не мають взаємних прав та обовязків. В судовому засіданні також встановлено, що договір найму вказаного будинку між позивачем і відповідачем не укладався, відповідач поселився та проживає у будинку, який належить на праві приватної власності позивачу, без його згоди, добровільно виселитися з будинку відповідач відмовляється.

Звернувшись до суду з даним позовом позивач, посилаючись на порушення відповідачем його права власності на зазначений житловий будинок, просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом виселення відповідача з цього будинку.

Вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи із житлового будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обов'язків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК УРСР , виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч.3 ст. 116 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме: без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб повязане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Оскільки відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, але без будь-яких підстав з 2015 року мешкає без реєстрації у будинку № 59 по вул. Садова (Коларова) в с. Болгарка (Коларівка), який належить на праві приватної власності позивачу, не бажає в добровільному порядку виселитися та переїхати за місцем своєї реєстрації, комунальні послуги, які нараховуються, не сплачує, що позначається на матеріальному стані позивача, не є членом сімї позивача, чинить позивачу перешкоди у користуванні належним йому майном, у звязку із чим порушені права позивача, як власника у користуванні майном, відповідач підлягає виселенню з належного позивачу будинку.

Спосіб судового захисту порушеного права, обраний позивачем, не суперечить законодавству і може бути застосований судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Необхідно усунути перешкоди у здійсненні права користування позивачем власністю, шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку №59, розташованого по вул. Садова (до перейменування Коларова) в с. Болгарка (до перейменування Коларівка) Приморського району Запорізької області.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., які підтверджені наданою позивачем квитанцією (а.с.1).

Керуючись: ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 109, 116 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 10, 12, 19, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: адресою: 71501, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Козацька, б.28, до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: 72131, Запорізька область, Приморський район, с. Болгарка (до перейменування Коларівка), вул. Заводська, б.3, проживає за адресою: 72131, Запорізька область, Приморський район, с. Болгарка (до перейменування Коларівка), вул. Садова (до перейменування Коларова), б.59, про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: адресою: 71501, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Козацька, б.28, права користування власністю: житловим будинком №59, який розташований по вул. Садова (до перейменування Коларова) в с. Болгарка (до перейменування Коларівка) Приморського району Запорізької області.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: 72131, Запорізька область, Приморський район, с. Болгарка (до перейменування Коларівка), вул. Заводська, б.3, з житлового будинку №59, що розташований по вул. Садова (до перейменування Коларова) в с. Болгарка (до перейменування Коларівка) Приморського району Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: 72131, Запорізька область, Приморський район, с. Болгарка (до перейменування Коларівка), вул. Заводська, б.3, проживає за адресою: 72131, Запорізька область, Приморський район, с. Болгарка (до перейменування Коларівка), вул. Садова (до перейменування Коларова), б.59, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: адресою: 71501, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Козацька, б.28, витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Приморським районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Апеляційний суд Запорізької області апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

06.07.2018