Справа №: 671/1006/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

з участю секретаря судового засідання

ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідачів: ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні частиною житлового будинку шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, в якому просила зобовязати відповідачів не чинити їй- позивачу перешкод в користуванні належною їй 25/100 частини житлового будинку № 2 по вул. Короленка в м. Волочиську Хмельницької області шляхом виселення відповідачів з цього приміщення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй на праві власності належить 25/100 житлового будинку з господарськими будівлями, розмір житлової площі 195,6 кв.м., які розташовані по вул. Короленка, 2 в м. Волочиську Хмельницької області, крім позивача є ще 5 власників житла.

Як зазначає позивач, на прохання відповідача ОСОБА_4 (племінниці позивача) вона- позивач надала ОСОБА_4 дозвіл на тимчасове проживання у вказаному будинку. Після одруження ОСОБА_4 з ОСОБА_5 позивач, з її слів, дала дозвіл і йому на проживання у будинку, а після народження у них доньки ОСОБА_6 остання також проживає у цьому будинку.

Позивач вказує, що ОСОБА_4 зареєстрована за спірною адресою з 14 серпня 1996 року, ОСОБА_5 з 02 квітня 2006 року, ОСОБА_6 з 10 жовтня 2014 року. Плату за проживання і користування приміщенням відповідачі позивачу, з її слів, не сплачували і не сплачують, а тільки проводять оплату за комунальні послуги, якими вони користуються.

ОСОБА_2, з її слів, у звязку з погіршенням стану здоровя виявила бажання переселитися на постійне місце проживання у житловий будинок № 2 по вул. Короленка в м. Волочиську, а тому в січні 2017 року направила відповідачам листа з проханням до 01 травня 2017 року звільнити приміщення будинку. Однак, незважаючи на попередження позивач не може вселитися в будинок через те, що відповідачі не бажають в добровільному порядку його звільнити.

Таким чином, як вказує позивач, відповідачі, як тимчасові мешканці, які не є членами її сімї, незаконно обмежують її право власності та чинять перешкоди позивачу у користуванні належним їй майном, тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 підтримали заявлені вимоги з викладених у позові підстав.

Відповідачі в суді проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим.

Зокрема, відповідач ОСОБА_4 пояснила (відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали аналогічні за змістом пояснення), що в 1996 році ОСОБА_4 на прохання її тітки (по матері)- ОСОБА_2 переїхала з Казахстану, де проживала зі своєю матірю, до м. Волочиськ Хмельницької області доглядати свою хвору бабусю, ОСОБА_7 (матір ОСОБА_2І.). ОСОБА_7 на праві власності належали 25/100 частки спірного будинку, а після її смерті право власності за заповітом перейшло до ОСОБА_2 14 серпня 1996 року за життя бабусі ОСОБА_4 була зареєстрована в будинку як член її сімї, а у 2005 році за згодою ОСОБА_2 був зареєстрований чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_5, після чого була зареєстрована і їх донька ОСОБА_6

Як пояснила відповідач ОСОБА_4, позивач пообіцяла їй, що передасть їй у спадщину житловий будинок, а тому ОСОБА_4, будучи впевненою у досягнутій домовленості, що підтверджувалась і складеним на її імя заповітом, усі свої заощадження вкладала у ремонт спірного житла та підтримання в належному стані будинку. Однак, нещодавно ОСОБА_2 вирішила виселити її та її сімю з будинку. При цьому іншого житла відповідачі не мають, перешкод позивачу у користуванні нею житловим будинком не чинять. Зважаючи на викладене, просила в задоволенні позову відмовити.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, кожен окремо, дали в суді аналогічні показання про те, що ОСОБА_4 приїхала з Казахстану для здійснення догляду за своєю бабусею- Курською М.В., доглядала її до смерті та ще за її життя вселилась до будинку по вул. Короленка, 2 в м. Волочиську, після її смерті з дозволу ОСОБА_2 заселився чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_5, згодом була зареєстрована і їх донька ОСОБА_2. Як зазначили свідки, відповідачами було здійснено капітальний ремонт житла, яке перебувало у надзвичайно поганому стані.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На

вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку

(квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх

права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

В силу ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або

використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились

безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути

зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що власником 25/100 частки будинку № 2 по вул. Короленка в м. Волочиську Хмельницької області є ОСОБА_13, зазначену частку вона успадкувала після смерті своєї матері- Курської М.В., яка померла 28 вересня 1996 року, що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.5), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6).

За вказаною адресою позивач не проживає, що не заперечили сторони у справі.

За життя ОСОБА_7 її онука та племінниця позивача- Мацишина І.В. вселилась у спірне житло та була зареєстрована у ньому 14 серпня 1996 року.

До смерті ОСОБА_7 ОСОБА_4 доглядала за нею та проживала разом з нею, що підтвердили в судовому засіданні свідки.

Відповідач ОСОБА_5 (чоловік ОСОБА_4В.) проживає у спірному житлі та зареєстрований у ньому з 02 квітня 2005 року, а ОСОБА_6 (донька ОСОБА_4 та ОСОБА_5В.) зареєстрована з 10 жовтня 2014 року.

Факт реєстрації та проживання за спірною адресою відповідачів також сторонами визнається.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з того, що відповідач ОСОБА_4 була заселена до спірного житла як член сім'ї своєї бабусі- Курської М.В., за життя останньої. А після її смерті члени сім'ї ОСОБА_4 були заселені та зареєстровані за згоди нового власника ОСОБА_2, тобто вони користуються житлом на законних підставах.

Посилання позивача на створення їй відповідачами перешкод у користуванні належним їй житловим будинком свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, окільки доказів створення таких перешкод позивачем не надано.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає передбачених законом підстав для виселення відповідачів, незаконність користування якими спірним житлом в суді не доведена.

До того ж, слід зауважити, що прізвище позивача (згідно з її паспортом) «Черноморець», тоді як у свідоцтві про право на спадщину за заповітом на 25/100 житлового будинку по вул. Короленка, 2 в м. Волочиську (серії ВЕВ № 394202), а також у витягу про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно № 11774595 від 08 вересня 2006 року значиться прізвище «Чорноморець».

Керуючись ст. ст. 77, 78, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 391 ЦК України, ст. ст. 64, 116, 156 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні частиною житлового будинку шляхом виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_2 (31200, АДРЕСА_1; паспорт серії НА № 275900)
Відповідач:ОСОБА_4 (31200, АДРЕСА_2)
Відповідач:ОСОБА_5 (31200, АДРЕСА_2)
Відповідач:ОСОБА_6 (31200, АДРЕСА_2)

Повне рішення складено 27 червня 2018 року.

Суддя О.М. Бабій