Справа № 459/253/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/6555/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

27.01.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.11.2005 року у сумі 40995, 90 грн, що складається із: 4108, 54 грн.- заборгованість за кредитом; 31358, 98 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1928, 38 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.11.2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 4510,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк».17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ8006727). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2016 року становить 40995, 90 грн., що складається із: 4108, 54 грн. - заборгованість за кредитом; 31358, 98 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1928, 38 грн. - штраф (процентна складова).

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем у період часу з 26.01.2006 року по 21.03.2014 року систематично здійснювалися щомісячні платежі за користування кредитом, останній платіж виконано 23.03.2014 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом у січні 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк позовної давності є безпідставним. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Жарський І.Р. у судовому зсіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. Додатково пояснив, що строк дії картки, виданої ОСОБА_3 10.11.2005 року було продовжено до листопада 2011 року, після чого їй було видано нову картку, строк дії якої квітень 2016 року.

ОСОБА_3 та її представник у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи (а.с.146), тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

Як видно з копії заяви ОСОБА_3 від 10.11.2005 року, остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

У пункті 5.4 Правил користування платіжною карткою зазначено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.11.2005 року за відповідачем станом на 30.11.2016 року рахується заборгованість у сумі 40995, 90 грн., що складається із: 4108, 54 грн. - заборгованість за кредитом; 31358, 98 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1928, 38 грн. - штраф (процентна складова). На спростування розміру заборгованості відповідачем не надано жодних доказів.

21.09.2017 року представник відповідача подав до суду першої інстанції заяву про застосування до вимог банку наслідків пропуску строку позовної давності (а.с.81-83).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що строк дії кредитної картки згідно договору від 10.11.2005 року закінчився 10.11.2006 року. Оскільки кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки, який закінчився 10.11.2006 року, а з позовом до суду банк звернувся у січні 2017 року, після закінчення строку дії договору, банк не видавав боржнику нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 10.11.2005 року не виконав, тому не було підстав для пролонгації договору. Ураховуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коди особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_3 в період часу з 26.01.2006 року по 23.03.2014 року періодично здійснювалися щомісячні платежі за користування кредитом. Останній платіж було виконано 23.03.2014 року. Факт здійснення періодичного погашення заборгованості за кредитом визнала відповідачка у наданих суду письмових запереченнях (а.с.82).

Вчинення боржником дій із сплати заборгованості вважається таким, що перериває перебіг позовної давності.

Крім цього, із наданої банком виписки по рахунку платіжних карток, по яких виникла заборгованість, та роздруківки з комплексу банку стосовно строку дії платіжних карток, убачається, що відповідачці була видана картка за договором від 10.11.2005 року, строк дії якої - квітень 2016 року (а.с.122).

Із позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду у січні 2017 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, тому рішення суду як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, залишатись в законні силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2017 року скасувати та постановити нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 10 листопада 2005 року у розмірі 40 995 грн. 90 коп., а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1600 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги - 1760 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 02.07.2018р.

Головуючий

Судді: