Справа № 587/2674/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М.,представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про захист споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди,

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, пославшись на те, що після проведення огляду транспортного засобу страховиком неодноразово направлялися запити до страхувальника з проханням надати копію схеми місця ДТП, підписаної учасником ДТП та поліцейським, оригінал протоколу про адміністративне правопорушення, рахунок, який складений авторизованою СТО та заяву на виплату до авторизованої СТО. Позивач не надав вказані документи, тому у виплаті страхового відшкодування було відмовлено. З приводу пені та 3%річних, то зазначали, що нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Договором страхування прямо передбачено, що страховик не відшкодовує непрямі збитки, викликані страховим випадком, у тому числі моральну шкоду. В додаткових поясненнях відповідач зазначав, що подушки безпеки водія та пасажира на застрахованому автомобілі не комплектувались до автомобіля та підлягали заміні, але при цьому позивач у наданих страховій компанії поясненнях стверджував, що інших пошкоджень окрім вказаних в поясненнях в застрахованому автомобілі не було. Тобто повідомив страховику завідомо неправдиві відомості про обставини пошкодження застрахованого автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді. Подушка безпеки водія та подушка безпеки пасажира, і як наслідок ремені безпеки застрахованого автомобіля, не відносяться до пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП від 07 червня 2017 року.
Зясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 10 березня 2017 року між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «ОСОБА_4 страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №18/17-Т/С, згідно умов якого було застраховано належний позивачу на праві власності автомобіль HYUNDAI Accent, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1. ( арк.с.8-12).
07 червня 2017 року внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав пошкодження, що відповідно до п. 22.2.2 договору визнається страховим випадком.
09 червня 2017 року позивачем було подано заяву про настання страхового випадку та на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «ОСОБА_4 страхування».
09 червня 2017 року було складено рахунок-фактуру, відповідно до якої вартість проведення ремонтних робіт складає 107215,90 грн. 16 червня 2017 року в присутності представника компанії було складено акт огляду пошкодження транспортного засобу.( арк.с.21).
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Відповідно до висновку №040 судової автотоварознавчої експертизи від 18 квітня 2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля HYUNDAI Accent,RB 1.6і, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов Z94CU41DACR108051, 2012 року випуску, згідно акту огляду КТЗ від 16.06.2017 року, без врахування фронтальної подушки безпеки водія, ременів безпеки водія та усіх необхідних супутніх робіт, передбачених технологією відновлювального ремонту, без врахування ПДВ на роботи, матеріали та з врахуванням ПДВ на складові частини, на дату розрахунку(16.04.2018 року) складає 104600 грн.( арк.с.58-77).
У відповідності з п.30.1 укладеного між сторонами договору страхування страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01 % від суми несвоєчасного виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення стразового відшкодування але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період нарахування пені і не більше10 відсотків від суми невиконаного зобовязання( т.1 ар.с.12). Страхувальник несе майнову відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання (окрім зобовязання по сплаті страхового платежу) шляхом сплати страховику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний робочий день прострочення виконання грошового зобовязання( п.30.2 договору).
Оспорюючи позов, представник відповідача зазначав, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу стало те, що останній всупереч умовам договору( п.26.1.3 договору) не надав страховій компанії докази настання страхової події, а саме схему ДТП, підписану учасниками ДТП та поліцейським та оригінал протоколу про адміністративне правопорушення, складений відносно позивача; позивач не виконав п.26.1.1 договору в матеріалах справи відсутня заява на виплату страхового відшкодування на авторизованому СТО; позивач не виконав п.26.2 договору в матеріалах стразової справи відсутній рахунок, який складений авторизованою СТО.
Разом з тим, з копії страхової справи вбачається, що позивачем надано страховій компанії всі документи, необхідні для висновку про настання страхового випадку і виплати страхового відшкодування.
З пояснень позивача в судовому засіданні та в заяві про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу( т. 1 ар.с.81) вбачається, що 7 червня 2017 року ОСОБА_3, рухаючись з с. Нижня Сироватка Сумського району в напрямку с. Старе село Сумського району відволікся від керування та врізався у відбійник, не спричинивши шкоди іншим транспортним засобам та майну інших осіб. Після ДТП він зателефонував а «гарячу лінію» відповідача на повідомив про страховий випадок, про що також повідомив поліцію( т.1 ар. с. 82).
Протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не складався, оскільки в діях позивача відсутній склад будь-якого правопорушення, в тому числі і правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, оскільки шкоди іншим транспортним засобам, крім свого власного, в результаті ДТП не було завдано.
Після ДТП 16 червня 2017 року експертом ОСОБА_5 був оглянутий пошкоджений автомобіль позивача, в результаті чого складений акт огляду від 16 червня 2017 року( т.1 ар. с. 88), в якому зазначені всі відомості про страховий випадок, а також характер пошкоджень автомобіля. Акт експерта ОСОБА_5 був підписаний позивачем ОСОБА_3, а також представником страхової компанії «ОСОБА_4 страхування» ОСОБА_4М.( т.1 ар.с.89).
У відповідності з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту КАСКО №18/17-Т/С від 10.03.2017 року, зокрема, п. 17.2 договору, згідно умов якого було застраховано належний позивачу на праві власності автомобіль HYUNDAI Accent, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1, розрахунок страхового відшкодування відбувається за умови відновлення застрахованого транспортного засобу на базі авторизованої СТО.
Такий розрахунок страхового відшкодування був проведений 9 червня 2017 року ФОП ОСОБА_6, одним з видів діяльності якої є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів( т.1 ар. с. 83-87). Зазначений розрахунок був наданий ОСОБА_3 відповідачу і знаходиться в матеріалах страхової справи.
Крім того, огляд пошкодженого автомобіля позивача проводився експертом ОСОБА_5 Огляд проводився 16 червня 2017 року на прохання замовника в особі директора підрозділу ПРАТ страхової компанії «ОСОБА_4 страхування» ОСОБА_4 у присутності останнього, а також в присутності позивача ОСОБА_3 В присутності зазначених осіб був також складений акт огляду пошкодженого транспортного засобу, розрахунок(калькуляція) проведення ремонтних( відновлювальних) робіт, який був наданий замовнику, тобто директору підрозділу ПРАТ страхової компанії «ОСОБА_4 страхування» ОСОБА_4М.( т.1 ар.с.135).
Крім того, на замовлення відповідача експертом ОСОБА_5 було проведено додаткове товарознавче дослідження щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивач( ар. с. 147 т. 1 ).
В подальшому позивачем було отримано рахунок-фактуру від 4 грудня 2017 року за результатами огляду пошкодженого автомобіля товариством з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Суми», у відповідністю з яким розмір страхового відшкодування становить 114058 гривень 10 копійок( т.1 ар. с. 181).
В судовому засіданні ОСОБА_3 надав копії документів, які вимагала страхова компанія і які він надав відповідачу, а саме висновок про результати медичного огляду на стан спяніння( т. 1 ар. с. 130), рапорт органів поліції про обставини настання страхового випадку( т.1 ар. с. 131), свої письмові пояснення з приводу обставин ДТП ( т.1 ар. с. 132), копію схеми ДТП( т.1 ар. с. 133).
Зазначені документи та матеріали були направлені ОСОБА_3 на адресу страхової компанії «ОСОБА_4 страхування» 27 листопада 2017 року і отримані відповідачем в особі директору підрозділу ПРАТ «СК Арсенал страхування» в м. Суми ОСОБА_4 ( т.1 ар.с. 134).
Отже, суд вважає, що позивачем були надані всі передбачені договором документи та матеріали, які свідчили про настання страхового випадку на підставі яких позивачу мало бути у обумовлені договором страхування строки виплачено страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль.
Оспорюючи розмір шкоди та, відповідно, страхового відшкодування, відповідач зазначив, що у страховика виникли сумніви щодо дійсності спрацювання подушок безпеки при зіткненні автомобіля, про яке зазначив позивач. Зокрема, позивач зазначив, що автомобіль рухався з невеликою швидкістю біля 40 км/год, а при зіткненні автомобіля на такій швидкості подушки безпеки та ремені безпеки не спрацюють. Якщо ж за поясненнями позивача подушки безпеки спрацювали, то позивач надає неправдиву інформацію, що також підтверджується повідомленням офіційного дистрибютора автомобілів торгової марки HYUNDAI ТОВ Хюндай Мотор Україна», який, ознайомившись з наданими відповідачем фотографіями, повідомив, що деталі «підлягали заміні, так як відповідно до бирок деталі було виготовлено пізніше дати виготовлення автомобіля».(т.1 ар. с. 148). Відповідач зазначав, що відповідно до п.28.4.3 договору повідомлення позивачем неправдивої інформації є підставою для відмови у страховому відшкодуванні.
Разом з тим, ТОВ Хюндай Мотор Україна» не повідомило номер подушки безпеки, яка не була ідентифікована. ТОВ Хюндай Мотор Україна» зазначило, що товариство не має можливості надати прямий номер подушки безпеки пошкодженого автомобіля( т.1 ар.с.150). Висновок відповідача про те, що серійний номер (бирки) подушки безпеки пошкодженого автомобіля не відповідає номеру подушки безпеки до автомобіля марки HYUNDAI Accent є уявним і таким, що не підтверджується належними доказами. Сам позивач в судовому засіданні послідовно стверджував, що до ДТП машина не ремонтувалась, подушки безпеки ним не мінялись, все устаткування автомобіля було заводським.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_5 пояснив, що він робив кілька звітів щодо експертної оцінки вартості пошкодженого автомобіля. Кілька звітів було зроблено на вимогу страхової компанії ПРАТ «СК Арсенал страхування», з якою в нього є договірні відносини на проведення даного виду робіт та послуг. Звітом №51 ( т.2 ар. с. 2-25) сума матеріального збитку без врахування ПДВ на роботи, матеріали, без врахування фізичного зносу, і з врахуванням ПДВ на запасні частини заподіяного власникові в результаті пошкодження автомобіля позивача HYUNDAI Accent, RB 1.6і, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов Z94CU41DACR108051, 2012 року випуску, на дату оцінки складає 126881 грн.( т. 2 ар. с.4).
Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про страхування" (далі - Закон) страхування може бути добровільним або обов'язковим.
Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Умовами п. 22.2 розділу 22 договору страхування визначено, що збитки внаслідок ДТП є страховим випадком.
З огляду на вище зазначене вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце при якій транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, та внаслідок якої заподіяні збитки, є страховим випадком.
Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про страхування".
Згідно із ч. 2 ст. 991 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про страхування" договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.
З п.п. 22.1, 22.2 договору страхування від 24 червня 2015 року укладеного між сторонами вбачається, що страховик взяв на себе зобовязання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 22.2 цього договору. До страхових ризиків, зокрема, відносяться «Збитки внаслідок ДТП» - будь яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
За п. 25.1 договору у разі настання страхового випадку, страхувальник зобовязаний: вживати заходів щодо рятування ТЗ та зменшення завданих збитків, негайно повідомити про настання події компетентні органи, страховика або його представника, а також викликати відповідні компетентні органи, протягом трьох робочих днів з моменту настання події письмово сповістити про це страховика, шляхом надання повідомлення про страховий випадок; приймати заходи щодо збереження слідів події; при ДТП пройти огляд на стан спяніння в порядку, передбаченому чинним законодавством тощо.
У п. 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що з урахуванням змісту ст. 979 ЦК та ст. 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК, п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.
Відповідно до п. 26.2 договору страхування розмір завданих збитків визначається на підставі документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (кошторис, калькуляція СТО, автотоварознавча експертиза, тощо).
Звертаючись до суду з позовом, на підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_3 надав до суду звіт про незалежну експерту оцінку розміру шкоди, який раніше надавав і відповідачу.
Оспорюючи розмір шкоди, відповідач послався на те, що 2 подушки безпеки та 2 ременя безпеки не могли бути пошкоджені, отже, їх вартість повинна бути виключена з загальної суми шкоди.
Експерт ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він оглядав пошкоджений автомобіль, візуально було видно, що модуль однієї з подушок безпеки має сліди корозії, іржі, бруду, що, можливо, і стало підставою для сумніву відповідача в тому, що подушка безпеки спрацювала.
В принципі не погоджуючись з позицією відповідача, позивач після пояснень в судовому засіданні експерта ОСОБА_5 пояснив, що вартість однієї з подушок безпеки ( яка працює у зборі з ременем безпеки) не має принципового значення і якщо у страхової компанії є сумніви щодо її спрацювання, він не заперечує проти виключення вартості подушки безпеки з загальної суми страхового відшкодування, яке вже тривалий час не виплачується відповідачем.
В судовому засіданні позивач та його представник заявили клопотання про призначення судово автотоварознавчої експертизи для встановлення вартості відновлювального ремонту належного позивачу пошкодженого автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1. Ухвалою суду від 27 березня 2018 року по справі була призначена судово автотоварознавча експертиза, на вирішення якої постанвлені питання: яка вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 без врахування наступних пошкоджень та усіх необхідних супутніх робіт, передбачених технологією відновлювального ремонту, а саме:
1)спрацювання фронтальної подушки безпеки водія?
2)спрацювання ременів безпеки водія? ( т.2 ар.с.54).
Відповідно до висновку №040 судової автотоварознавчої експертизи від 18 квітня 2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля HYUNDAI Accent,RB 1.6і, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов Z94CU41DACR108051, 2012 року випуску, згідно акту огляду КТЗ від 16.06.2017 року, без врахування фронтальної подушки безпеки водія, ременів безпеки водія та усіх необхідних супутніх робіт, передбачених технологією відновлювального ремонту, без врахування ПДВ на роботи, матеріали та з врахуванням ПДВ на складові частини, на дату розрахунку(16.04.2018 року) складає 104600 грн.( арк.с.58-77).
Таким чином, розмір страхового відшкодування становитиме 104600 гривень, які необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3
У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду доказів на підтвердження вартості страхового відшкодування в меншому розмірі.
Крім того, суд вважає обґрунтованими і вимоги позивача в частині стягнення 22 гривень 07 копійок пені, 103,66 гривень інфляційних витрат, 661,99 гривень - 3% річних за користування чужими коштами.
У відповідності з наданим позивачем розрахунком пені, яка має нараховуватися у відповідності з п.30.1 укладеного між сторонами договору страхування ( т.1 ар.с.12) розмір пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування становить 22 гривні 07 копійок (104600 грн. страхового відшкодування х 0,01% : 365 днів х 77 днів прострочки у виплаті страхового відшкодування).
Інфляційні збитки становлять 103,66 грн.( 104600 грн. страхового відшкодування х 100,1 : 100% - 104600 грн.).
Крім того, 3 відсотки річних за користування чужими коштами складають 661,99 грн.( 104600 грн. страхового відшкодування х 3% : 100% : 365 днів х 77 прострочки у виплаті страхового відшкодування).
Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 104600 гривень невиплаченого страхового відшкодування, 22 гривень 07 копійок пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 103,66 гривень інфляційних втрат, 661,99 гривень 3% річних за користування чужими коштами, а всього 105387 гривень 72 копійки.
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. ст. 12,81 ЦПК України, ст. 1166, 1167, 1172, 1187 Цивільного кодексу України, ст. 979, 989, 991 ЦК України, ст. 5,6, 16, 20, 26 Закону України "Про страхування", суд
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги задовольнити частково.
В іншій частині відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя