Справа № 526/387/18
Провадження № 2/526/331/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 червня 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

13.03.2018 року позивач публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому просив стягнути з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі у розмірі 86308 грн. 32 коп. за кредитним договором № б/н від 26.08.2011 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.08.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Позивачем своєчасно було виконано свій обов'язок надати кредитні кошти. Однак відповідачем було порушено зобов'язання, встановленні умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у наслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 27.02.2018 р. заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору складає 86308 грн. 32 коп.

31.05.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову відносно нарахованої пені та суми штрафу (фіксованої частини та процентної складової). Того ж дня, відповідач копію відзиву направив позивачу.

13.06.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача, де вони не погодилися з доводами відповідача та просили позов задовільнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також зазначив, що уразі не явки відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, у позові просили відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконав.

Станом на 27.02.2018 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 86308,32 грн, яка складається з наступного:

- 7834,52 грн. тіло кредиту;

- 26102,03 грн. нараховано відсотків за користуванням кредитом;

- 47785,66 грн. нараховано пені;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 грн - штраф (фіксована частина);

- 4086,11 грн - штраф ( процентна складова).

Як вбачається з представленого розрахунку (а.с.5-7), відповідач ОСОБА_1 користувався коштами ПАТ КБ «Приватбанк», востаннє сплачував заборгованість 01.02.2018 року, втім цієї суми було недостатньо для погашення всієї наявної заборгованості.

У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», даний банк керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

У відповідності з ч. 2 ст.639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Отже, підписавши заяву з Умовами та Правилами надання послуг ПАТ КБ «Приватбанк» його клієнтам, відповідач ОСОБА_1 таким чином приєднався до вказаних Умов та Правил, які по суті є публічною офертою (а.с.10).

На підставі підписаної сторонами заяви, що разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» і з якими, відповідач ознайомлений та згодний, відбулося підписання між сторонами договору про надання банківських послуг. Після цього Відповідачу було надано строковий кредит у сумі 25000.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказані обставини свідчать про те, що 26.08.2011 року договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 дійсно був укладений і банк виконав передбачені договором зобовязання перед позичальником, в той час як позичальник після прийнятих на себе за договором зобовязань, почав неналежно виконувати покладені на нього договором зобовязання.

Суд вважає встановленими обставини укладення договору між сторонами, не настання обставин припинення дії договору (закриття картрахунку або інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору), а також обставини, що відповідач допустив прострочення, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту та процентам.

Пунктом 2.1.1.2.3. Умов Банку встановлено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банеку і клієнт дає свою згоду Банку в будь який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. При ознайомленні з матеріалами справи встановлено, що Банком неодноразово було змінено кредитний ліміт.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що Банк у відповідності до умов договору має підстави, як вимагати з позичальника повернення тілу кредиту і сплату процентів, так і застосовувати неустойку у вигляді штрафів або пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, головним критерієм в оцінці правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того самого виду порушення.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 гривен, що розраховується як: пеня = базова відсоткова ставка по договору/30 (нараховується за кожний день прострочки кредиту) + 50 гривен (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту.

Тобто, умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення (порушення строків виконання, несвоєчасне виконання) грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, але не менше встановленого договором (наказів банку) розміру пені за місяць з можливістю збільшення такого мінімального розміру у разі виникнення прострочення за другий місяць поспіль.

Відповідно до матеріалів цивільної справи встановлено, що розмір штрафу (фіксована частина), який стягується з відповідача становить 4086,11 грн. Хоча відповідно до довідки про умови кредитування за використання кредитної картки «Універсальна» встановлено, що відповідач погоджувався та підписував інші умови, які передбачені п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривен + 5 % від суми позову.

Тобто застосування штрафу в такому розмірі не обґрунтовано та встановлено з порушення договору, укладеного відповідачем з ПАТ КБ «ПриватБанк», а також застосування і штрафу і пені повязано з порушенням позичальником строків виконання грошових зобовязань за договором.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а відтак про безпідставність вимог банку в цій частині.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2003 цс15 від 21.10.2015 року, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України в даному випадку суд не вбачає.

Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру нарахованої позивачем пені за порушення строків погашення позики з 47785,66 грн. до 33936,55 грн., тобто суми тіла кредиту 7834,52 грн та нарахованих відсотків 26102,03 грн.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору б/н від 26.08.2011 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на суму 67873,10 грн .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, позовні вимоги задоволено на 78,6 %, то суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1384,93 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10,11, 15, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

вирішив :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість у розмірі 67873 (шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_2)) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, ) судового збору у розмірі 1384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн 93 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.06.2018 року.

Головуючий: С. А. Киричок