АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/526/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 47 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - судді - доповідача Нерушак Л.В.

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

за участю секретарів Анкудінова О.І., Наконечної М.М.

учасники процесу:

позивач законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4;

відповідач ОСОБА_5, Черкаська міська рада;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Черкаської міської ради та апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Троян Т.Є у залі Соснівського районного суду м. Черкаси № 220 о 12 год. 50 хв., у справі за позовом законного представника недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Черкаської міської ради про скасування пункту рішення суб`єкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту, - :

в с т а н о в и в :

20.04.2016 року законний представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, Черкаської міської ради про скасування пункту рішення субєкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається, що ОСОБА_3 є власником 7/10 частин житлового будинку № 185 по вул. Василини у м. Черкаси. Іншим співвласником домоволодіння з часткою 3/10 на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2001 року є ОСОБА_5.

Рішенням Черкаської міської ради від 15.09.1955 року № 664а за домоволодінням була закріплена у постійне користування земельна ділянка площею 0,1124 га. По фактичному користуванню розмір земельної ділянки по обмірам КП «Земля» становить 0,0605 га, по даним БТІ 0,0568 га.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 09.10.2015 року ОСОБА_3 була визнана недієздатною, а опікуном призначено ОСОБА_4.

Згідно рішення Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність» земельну ділянку площею 294 кв. м. по вул. Василини, 185 безоплатно передано у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_5 на підставі п.1.4 Рішення. Підставою розподілу земельної ділянки став план розподілу земельної ділянки, що був затверджений нотаріально посвідченою заявою від 23.09.2010 року між співвласником будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Вказана заява стала підставою для виготовлення плану меж земельної ділянки, що є обовязковою складовою технічної документації. Вказувалось, що межа земельної ділянки ОСОБА_5 із боку земельної ділянки ОСОБА_3 була позначена не по існуючому паркану, а в сторону її зменшення.

Частка земельної ділянки позивача ОСОБА_3 по плану розподілу земельної ділянки значно менша від тієї, що мала б бути, відповідно до частки у домоволодінні. Крім того, вказаний план розподілу земельної ділянки неможливо приймати до уваги, оскільки він був підписаний особою, що не розуміла значення своїх дій, ОСОБА_3 що підтверджено даними висновку судово-психіатричного експерта № 26.

В позові зазначається, що земельна ділянка в розмірі, яку сторони вказали при затвердженні розподілу земельної ділянки (га) органами місцевого самоврядування у встановленому порядку не виділялась. Враховуючи вказані факти, а також те, що позивач ОСОБА_3 позбавлена можливості обслуговувати стіну сараю літ. ОСОБА_7 представник в інтересах позивача просила суд визнати незаконним та скасувати п.1.4 рішення Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність». Визнати недійсним державний акт серії ЯМ 424536 від 20.12.2011 року на право власності на земельну ділянку площею 294 кв., що виданий на ім`я ОСОБА_5.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2018 року позов законного представника недієздатної ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Черкаської міської ради про скасування пункту рішення субєкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту - задоволено.

Скасовано п.1.4 рішення Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність».

Визнано недійсним державний акт ЯМ 424536 від 20.12.2011 року про право власності на земельну ділянку за адресою: м. Черкаси, вул. Василини, 185, площею 0,0294 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що виданий на імя ОСОБА_5.

Стягнуто з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 275,60 грн. ( двісті сімдесят пять гривень 60 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 275,60 грн. ( двісті сімдесят пять гривень 60 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник Черкаської міської ради - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 оскаржили рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційні скарги.

Представник Черкаської міської ради ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, тобто є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Черкаська міська рада звертає увагу суду на те, що рішення Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 було прийнято в межах повноважень та згідно до вимог чинного законодавства і ніяким чином не були порушені норми права, зазначені в рішенні суду першої інстанції, а саме : 1) до повноважень Черкаської міської ради належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності (ст. 12 ЗК України).

2) Відповідач ОСОБА_5 набув право власності на земельну ділянку із земель комунальної власності за рішенням Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 (ст. 116 ЗК України);

3) Відповідач ОСОБА_5 набув право власності на земельну ділянку в розмірі 294 кв. м. за згодою іншого співвласника, відповідно до заяви про визначення та погодження розподілу земельної ділянки, яка знаходиться в м. Черкаси по вул. Василини, 185 від 23.09.2010 року № 3971.

Також представник Черкаської міської ради ОСОБА_8 вказує, що заява про визначення та погодження розподілу земельної ділянки, яка знаходиться в м. Черкаси по вул. Василини, 185 ,на сьогоднішній день не скасована і є чинною, оскільки питання про визнання зазначеного правочину недійсним представником позивача не ставилось. Зокрема у заяві від 23.09.2010 року № 3971 засвідчено нотаріусом справжність підпису ОСОБА_3, особу її було встановлено та дієздатність перевірено. Черкаська міська рада просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018 року по справі № 712/4731/16-ц та відмовити в задоволенні позову законного представника недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Черкаської міської ради про скасування пункту рішення суб`єкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту повністю. Стягнути на користь Черкаської міської ради судові витрати.

В своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 вказує, що, на його думку, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також порушені вимоги процесуального законодавства, які призвели до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції розглянув справу не в межах позовних вимог, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке не може залишатись чинним. ОСОБА_5 в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції задовольнив даний позов на підставі того, що земельна ділянка площею 605 кв. м. не надавалась співвласникам у власність чи користування. Така підстава не була вказана в позові, а тому, на думку ОСОБА_5, суд першої інстанції не мав права виходити за межі позовних вимог. Також в апеляційній скарзі вказано, що висновок суду про те, що не врахований попередній розподіл при складанні нового плану розподілу, не відповідає фактичним обставинам справи. Як не відповідає дійсності висновок суду, що порушуються законні права та інтереси позивача, оскільки даний висновок не обґрунтований. ОСОБА_5 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційні скарги на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи: представників позивача та представників відповідача, які зявилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, а висновок суду про задоволення позовних вимог представника недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_4 не відповідає вимогам закону та обставинам справи, оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини справи та невірно застосував норми матеріального права, допустив порушення вимог процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом , у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог законного представника недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог, посилаючись, що п. 1.4 рішення Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 « Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність» суперечить нормам ст.ст. 12, 88, 116 Земельного кодексу України. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що земельна ділянка площею 605 кв. м не надавалась співвласникам у власність чи користування.

Колегія суддів апеляційного суду з висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки висновки суду є необґрунтованими, не відповідають обставинам справи та вимогам закону, суд в порушенням норм процесуального права, вийшов за межі позовних, що є підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: місто Черкаси, вул. Василини, буд.185.

Так, ОСОБА_3 є власником 7/10 частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого держнотконторою 05.11.2001 року. ОСОБА_5 є власником 3/10 частин житлового будинку на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом 10.12.2001 року № 9358 (а.с.6.)

Рішенням Черкаської міської ради від 15.09.1955 року № 664а за домоволодінням, яке знаходиться за адресою : м. Черкаси, вул. Василини, 185 була закріплена у постійне користування земельна ділянка площею 0,1124 га. По фактичному користуванню розмір земельної ділянки по обмірам КП «Земля» становить 0,0605 га, по даним БТІ 0,0568 га.

23.09.2010 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за номером в реєстрі 3971 посвідчено заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_3, згідно якої підписанти надали згоду на визначення і погодження розподілу земельної ділянки, яка знаходиться в місті Черкаси, вулиця Василини, номер 185, згідно плану розподілу земельної ділянки, який додається до заяви (а.с.12).

Згідно вказаного плану розподілу земельної ділянки по вул. Василини, 185 загальна площа земельної ділянки - 605 кв.м., з них площа земельної ділянки ОСОБА_5 294 кв.м., площа земельної ділянки ОСОБА_3 311 кв.м.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпесередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно п. 17 ст. 186 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Як вбачається із матеріалів справи для того, щоб безоплатно отримати земельну ділянку, ОСОБА_5 звернувся до Черкаської міської ради із заявою про безоплатне надання земельної ділянки у власність, до якої було додано посвідчену нотаріусом заяву про надання позивачем ОСОБА_3 згоди на визначення і погодження розподілу земельної ділянки, яка знаходиться в м. Черкаси, вул. Василини, 185 та інші відповідні документи.

Рішенням Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність» земельну ділянку площею 294 кв.м. по вул. Василини, 185 було безоплатно передано ОСОБА_5 у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі рішення Черкаської міської ради № 2-591 від 09.06.2011 року ОСОБА_5 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку ЯМ 424536 від 20.12.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування.

Згідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги Черкаської міської ради, що рішення Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 було прийнято в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства і ніяким чином не порушує норми права щодо позивача, так як саме до повноважень Черкаської міської ради належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Тому ОСОБА_5 набув право власності на земельну ділянку із земель комунальної власності за рішенням Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591. Крім того, встановленою обставиною є факт, що ОСОБА_5 набув право власності на земельну ділянку в розмірі 294 кв. м. за згодою іншого співвласника ОСОБА_3, відповідно до заяви про визначення та погодження розподілу земельної ділянки, яка знаходиться в м. Черкаси по вул. Василини, 185 від 23.09.2010 року № 3971, посвідчену нотаріально.

Отже, виходячи із встановлених обставин справи, право ОСОБА_3 не було порушено ні ОСОБА_5, ні Черкаською міською радою , тому доводи апеляційних скарг є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів інвентирізаційної справи на домоволодіння № 185 по вул. Василини в м. Черкаси, які також досліджувались і судом першої інстанції, вбачається, що частки співвласників у даному домоволодінні змінювались. Так, первісно вони становили 2/5 та 3/5 частини.

19.09.1978 року працівниками ЧОБТІ було проведено розрахунок ідеальних часток, виходячи з вартості будинку, господарських споруд та огорожі та їх визначено у співвідношені: квартира № 1 вартістю 1031 7/10; квартира № 2 вартістю 493 3/10. При цьому співвідношення у житловому будинку літ. А-1 визначено наступним чином: кв. № 1 49 %АДРЕСА_1 51 %.

Дані матеріали інвентаризаційної справи також містять схему розподілу земельної ділянки за вказаною адресою між співвласниками за їхньою згодою, виконану 06.05.1970 року, у відповідності до якої загальна площа ділянки становить 568 кв.м., земельна ділянка Тусінова 292 кв.м., Казанцева 276 кв.м. Вказаний розподіл був зареєстрований в Черкаському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації.

Акт від 06.05.1970 року містить підписи співвласників та засвідчує проведення розподілу земельної ділянки між ними у приведеному у схемі співвідношенні.

Судом першої інстанції також було встановлено, що 06 травня 1970 року колишні співвласники даного домоволодіння здійснили розподіл земельної ділянки по вул. Василини, 185 в м. Черкаси.

Відповідно схеми розподілу земельної ділянки, складеної між співвласниками домоволодіння Тусіновою та Казанцевим та акту про розподіл земельної ділянки від 06.05.1970 року співвласники затвердили розподіл ділянки площею 568 кв.м., з яких земельна ділянка, якою користується Тусінова складає 292 кв. м., Казанцев 276 кв. м. Згідно інвентаризаційної справи загальна площа земельної ділянки під житловим будинком складала 1124 кв. м.

Як розяснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», що оскільки порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів, яке між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок, і для яких зазначена угода також є обов`язковою.

Однак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги вищезазначену угоду сторін, що призвело до неправильного вирішення спору та безпідставного задоволення вимог позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2015 року, яким ОСОБА_3 визнана недієздатною і над нею встановлено опіку. Позивач вказував, що згідно даних висновку судово-психіатричного експерта № 26, складеного 20.01.2017 року, встановлено, що ОСОБА_3 виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді органічного психічного розладу, що виник внаслідок хронічної гіпертонічної, атеросклеротичної дисциркулярної енцефалопатії з недостатністю III ступеню та внаслідок перенесеного геморагічного інсульту (01.07.2005) з крововиливом у лівий бічний мозковий шлуночок (та наступним його оперативним видаленням) з домінуючим вираженими емоційно-вольвими, мнестико-інтелектуальними розладами, що позбавляло її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними у вказаний період часу.

Таким чином, на думку представника позивача, даний висновок № 26 вказує на те, що ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними станом на день підписання нотаріальної угоди від 23.09.2010 року.

Однак, апеляційний суд звертає увагу, що заява про визначення та погодження розподілу земельної ділянки, яка знаходиться в м. Черкаси по вул. Василини, 185 на сьогоднішній день не скасована і є чинною, оскільки питання про визнання зазначеного правочину недійсним представником позивача не ставилось і не вирішувалось. Зокрема, в заяві від 23.09.2010 року № 3971 засвідчено нотаріусом справжність підпису ОСОБА_3, особу її було встановлено та дієздатність перевірено.

Крім того, апеляційний суд вважає, що при вирішенні даного спору, з підстав наведених у позовній заяві, врахуванню підлягає і наступне.

Статтею 40 ЦК України, яка регламентує момент визначення фізичної особи недієздатною, визначено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2015 року про визнання ОСОБА_3 недієздатною, яким, зокрема, обґрунтовуються вимоги позовної заяви, не містить такого визначення, а тому посилання суду на вказане рішення від 09.10. 2015 року про визнання позивача недієздатною є необґрунтованим і не відповідає вимогам закону.

З приведених підстав не може враховуватись судом при вирішенні даного спору і наведений висновок судово-психіатричної експертизи № 26 від 20.01. 2017 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення Черкаської міської ради від 09.06.2011 року № 2-591 та визнання недійсним державного акту ЯМ 424536 від 20.12.2011 року про право власності на земельну ділянку за адресою: м Черкаси, вул. Василини, 185, площею 0,0294 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що виданий на ім`я ОСОБА_5.

Доводи апеляційної скарги міської ради є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції, який неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про задоволення вимог позивача щодо скасування п.1.4 рішення Черкаської міської ради від 09.06. 2011 року № 2-591 та визнання недійсним державного акта від 20.12. 2011 року , виданого на імя ОСОБА_5

Також є обґрунтованими та підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5, оскільки суд дійшов помилкового висновку, що Черкаською міською радо прийнято рішення всупереч вимогам земельного законодавства. Як вказується в даній апеляційній скарзі, що суд, ухвалюючи таке рішення, фактично втрутився в діяльність органу місцевого самоврядування.

Згідно вимог закону саме міська рада визначає, який розмір земельної ділянки надається громадянину у власність чи користування. Як вбачається із матеріалів справи, що земельна ділянка межує з трьох боків з іншими землевласниками, та жодний із суміжних землевласників немає претензій з приводу меж, так як межі земельної ділянки з 1970 року не змінювались і не зміщувались . Самозахвату землі під час розгляду справи судом не встановлено. Судом також встановлено, що попередній розподіл земельної ділянки був проведений в 1970 році між співвласниками, тому він є обовязковим для всіх наступних співвласників, на що суд першої інстанції не звернув уваги, тому дійшов помилкового висновку про задоволення вимог позивача. Співвласник може здійснювати будь які добудови та перебудови , однак це не є підставою для перегляду встановленого раніше розподілу земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 також вказує, що позивач безпідставно посилається у своїх позовних вимогах, що виділений згідно розподілу земельних ділянок від 23.09. 2010 року розмір земельної ділянки не співпадає із теперішньою часткою позивача, оскільки частки в майні неодноразово змінюються, але це не дає підстав для зміни розміру земельної ділянки, тому такі вимоги не підлягають задоволенню судом. Саме в звязку з переходом права власності на будинок до ОСОБА_3 земельна ділянка площею 292 кв. м перейшла до неї після ОСОБА_10, до якої відповідно вона перейшла від Тусінової. Тому висновок місцевого суду, що не врахований попередній розподіл при складанні нового плану розподілу не відповідає фактичним обставинам справи.

Колегія апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_11 та вважає, що вказані доводи є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Також апеляційний суд дійшов висновку, що доводи відповідача ОСОБА_11 про те, що суд дійшов хибного висновку про порушення прав та законних інтересів позивача , є підставними та підлягають задоволенню, оскільки навіть, незважаючи на посилання позивача, що підписаний нею план розподілу земельної ділянки від 23.09. 2010 року, підписаний ОСОБА_3 в момент, коли вона не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними , не порушує права позивача, в користуванні якої залишається такий же розмір земельної ділянки, який відповідає її частці в будинку. Крім того, ні позивачем , ні представником не надано жодного доказу у справі, що права позивача порушено. Оскільки позивачем не доведено, що її право порушено, то відповідно не підлягає задоволенню позов, оскільки захисту підлягає лише порушене право.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційних скарг є обґрунтованими, та підлягають задоволенню апеляційним судом, оскільки повністю спростовують висновки суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд, вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Черкаської міської ради про скасування пункту рішення суб`єкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту, то судові витрати покладаються на позивача, які слід стягнути за подачу апеляційної скарги, відповідачами.

Однак, як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_3 є недієздатною особою, її інтереси представляє законний представник, а згідно до вимог п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» таку особу звільнено від сплати судового збору, тому дані судові витрати не підлягають стягненню з позивача, а покладаються на рахунок держави.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що помилково сплачений законним представником позивача ОСОБА_4 судовий збір за подання позову підлягає поверненню на підставі поданої заяви про повернення сплаченого судового збору до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради та апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2018 року у справі за позовом законного представника недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Черкаської міської ради про скасування пункту рішення суб`єкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимогах законного представника недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_12 до ОСОБА_5, Черкаської міської ради про скасування пункту рішення суб`єкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту відмовити повністю.

Судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційних скарг віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови , в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.І.

Судді Василенко Л.І.

ОСОБА_13