Єдиний унікальний номер: 378/8/18
Провадження № 2-з/378/5/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2018 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Яременко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області заяву заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 378/8/18,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною заявою звернувся заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_1, просить по цивільній справі № 378/8/18, яка перебуває у провадженні Ставищенського районного суду Київської області накласти арешт та заборонити вчиняти певні дії, зокрема відчуження, поділ або об'єднання щодо спірних земельних ділянок.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірних земельних ділянок до постановлення рішення у справі, оскільки вже після подання позову відповідачем ОСОБА_2 вчинено дії щодо поділу спірної земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0038 площею 0,8799 га на дві окремі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рокитнянської селищної ради з кадастровими номерами :08:001:0045 та:08:001:0046, та державним реєстратором Рокитнянської РДА 01.12.2016 до Реєстру внесено відомості щодо рішення за № 32678056 та за № 32678113 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказані ділянки за ОСОБА_2

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У провадженні Ставищенського районного суду Київської області перебуває справа № 378/8/18 за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, Державного реєстратора Рокитнянської РДА ОСОБА_3В, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання недійсними розпоряджень, свідоцтв про право власності на земельну ділянку, скасування рішень про державну реєстрацію та витребування майна з чужого незаконного володіння.

По даній справі прокурор з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить:

- визнати недійсним розпорядження голови Рокитнянської РДА від 14.03.2008 року № 101 про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,9999 га для ведення особистого селянського господарства на території Рокитнянської селищної ради;

- визнати недійсним розпорядження голови Рокитнянської районної державної адміністрації від 11.12.14 за № 392 про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0037 площею 0,12 га з ведення особистого селянського господарства для індивідуального садівництва;

- визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0037 площею 0,12 га для індивідуального садівництва, виданого ОСОБА_2 за № 31175657 від 17.12.2014 та скасувати рішення про його реєстрацію за № 18094723;

- скасувати рішення про державні реєстрації речових прав та їх обтяжень від 01.12.2016 за ОСОБА_2 на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рокитнянської селищної ради: площею 0,8263 га з кадастровим номером :08:001:0045, та площею 0,0536 га з кадастровим номером :08:001:0046,

- витребувати у ОСОБА_2 на користь держави в особі Київської ОДА землі водного фонду площею 0,0270 га на території Рокитнянської селищної ради за межами населеного пункту.

Як зазначено в заяві про забезпечення доказів, відповідачем ОСОБА_2 вже після подачі позову вчинено дії з метою поділу спірної земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0038 площею 0,8799 га на дві окремі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номерами :08:001:0045 та :08:001:0046, на підтвердження чого прокурором надано інформаційні довідки щодо відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, до яких, в томі числі, відносяться і такі види як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити ці обєкти нерухомого майна у власність інших осіб. Після цього виконання рішення суду про задоволення позову в частині вимоги про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння вказаного відповідача стане неможливим.

З метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині заборони будь - яким особам у будь який спосіб вчиняти певні дії, зокрема відчуження, поділ або об'єднання спірних земельних ділянок, оскільки у разі вчинення таких дій у випадку задоволення позову прокурора, виконання рішення суду може бути утруднено, або взагалі буде неможливим.

Такий вид забезпечення буде співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду, в той час як накладення арешту на спірне майно не є співмірним із заявленими позовними вимогами, та не є належним чином обґрунтованим у заяві.

При цьому, суд стосовно відмови у забезпеченні позову шляхом накладання арешту також виходить із того, що відповідно до п. 5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом МЮУ 15.12.99 N 74/5, зареєстрованої в МЮУ 15.12.1999 за № 865/4158, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам, що може призвести до безпідставної заборони користуватись майном, його безпідставного вилучення та передачі іншим особам, що є обмеженням та порушенням права власності.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «ОСОБА_4 проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Безумовно, заборона вчинення певних дій щодо спірних земельних ділянок є втручанням у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й необхідним, оскільки воно спрямовано на забезпечення виконання рішення суду. Крім того, така заборона не перешкоджає відповідачу ОСОБА_2 вільно володіти та користуватись цими ділянками. Ці обставини свідчать про те, що заборона вищевказані щодо земельних ділянок відповідає ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та не порушує ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст. ст. ст.ст.149-153, 259, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити будь-яким особам вчиняти певні дії, зокрема відчуження, поділ або об'єднання земельних ділянок, належних на праві власності відповідачу ОСОБА_2, розташованих на території Рокитнянської селищної ради Київської області:

- площею 0,8263 га з кадастровим номером :08:001:0045 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства,

- площею 0,0536 га з кадастровим номером :08:001:0046 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства,

- площею 0,12 га з кадастровим номером :08:001:0037 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Н. М. Марущак