У Х В А Л А

"26" червня 2018 р.

м. Київ

справа № 755/9139/18

провадження № 2/755/4395/18

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання незаконним та скасування рішення нотаріуса, скасування запису, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач з позовом до відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання незаконним та скасування рішення нотаріуса, скасування запису.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання незаконним та скасування рішення нотаріуса, скасування запису, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання на 29 серпня 2018 року.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити ТОВ «Кей-Колект» вчиняти будь-які дії пов'язані із відчуженням квартири АДРЕСА_1.

Заяву мотивовано тим, що листом від 14.06.2018 року ТОВ «Кей-Колект» повідомлено ОСОБА_1 про намір реалізувати квартиру АДРЕСА_1 у разі незадоволення пропозиції зазначеної у листі.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред'явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову наведено у статті 151 ЦПК України.

Відповідно до положення ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Разом з тим, перевіривши виконання заявником вимог статті 151 ЦПК України під час звернення з даною заявою до суду, встановлено відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, яке підлягає застосуванню задля забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, тому суд позбавлено права на задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначене нерухоме майно.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України)

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п. 4 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову,

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, ураховуючи намір ТОВ «Кей-Колект» на реалізацію нерухомості, суд вважає правомірним заборонити «Кей-Колект» вчиняти будь-які дії, пов'язані із відчуженням квартири АДРЕСА_1, задля забезпечення розгляду цивільної справи, ухвалення рішення суду та подальшого його виконання.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання незаконним та скасування рішення нотаріуса, скасування запису - задовольнити частково.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, б. 69) вчиняти будь-які дії ,пов'язані із відчуженням квартири АДРЕСА_1.

В частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії даної ухвали суду.

Суддя: В.І. Галаган