РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідачів ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі відповідачі), в якому просить стягнути з кожного з відповідачів на його користь заборгованість в сумі по 27 127 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником мережі магазинів «Все від 2 гривень». В мережу його магазинів, зокрема входить магазин розташований за адресою: вул. Київська, 40, м. Рівне (ринок «Андріївський»). В даному магазині період з 04 лютого 2016 року по 05 квітня 2016 року на підставі цивільних договорів на виконання робіт від 04 лютого 2016 року надавали послуги з реалізації товарів відповідачі. В магазині, крім них трьох, інші особи не працювали. Ключі від магазину були лише в одному екземплярі та знаходилися у вказаних осіб. Також в магазині ведеться відеоспостереження, а територія ринку «Андріївський» перебуває під охороною.

06 квітня 2016 року на його прохання в магазині, де працювали відповідачі, за їх участю та із залученням незалежних сторонніх осіб було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей магазину, в результаті якої було виявлено недостачу в розмірі 81 381 грн. 46 коп., що було зафіксовано в ОСОБА_9, який підписано всіма учасниками інвентаризації.

Відповідно до укладених між ним та відповідачами цивільних договорів відповідачі взяли на себе повну майнову відповідальність за матеріальні цінності, які ним прийняті та реалізовуються в торговій точці та зобовязання вживати усіх заходів щодо збереження майна, яке ними прийнято та реалізовується у торговій точці, і відшкодувати повну вартість у разі втрати або пошкодження такого майна

Після оформлення результатів ревізії відразу 06 квітня 2016 року відповідачам було запропоновано написати розписки, розділивши суму недостачі між ними трьома, що вони і зробили, зазначивши в розписках його як власника магазину. Того ж дня відповідачі визнавали заборгованість, обговорювали в який спосіб повернуть кошти (чи готівкою, чи іншим товаром тощо), погодились написати розписки та написали їх без зазначення своїх паспортних даних. Розписки були написані в присутності свідків, також сама подія зафіксована на записі відеокамери.

Таким чином з відповідачами було узгоджено здійснити новацію боргу, який виник на підставі договорів на виконання робіт, у позикове зобовязання, що оформлено договорами позики.

В умовах договорів позики визначено, що кожна з відповідачів зобовязується повернути 1/3 нестачі, а саме 27 127 грн. 00 коп. до 06 серпня 2016 року. Проте після спливу строку борг так і не було повернено.

Відповідачами не виконано умови укладених договорів позики та не повернуто йому борг, а відтак він підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідачі в поданих на позовну заяву запереченнях вказали, що позов не визнають в повному обсязі, оскільки позовні вимоги заявлені до них безпідставно, а наведені в позові обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

В квітні 2016 року в магазині «Все від 2 гривень», в якому вони працювали, представниками ОСОБА_8 було проведено ревізію, за результатами якої було, начебто, виявлено недоліки в кількості товару та грошових коштів на суму 81 381 грн. 74 коп. При цьому, з результатами ревізії, їх не було ознайомлено, не вказано яких саме товарів не вистачає, та або в якій сумі відсутні грошові кошти.

Водночас, після проведення такої ревізії, представники позивача в ультимативній формі, погрожуючи розправою та притягненням до кримінальної відповідальності, висловили вимогу здійснити написання розписок для подальшого розрахунку. В підтвердження таких вимог ними було зачинено вхідні двері магазину та затримано їх майже до дванадцяти годин ночі. ОСОБА_10 можливістю, залишити приміщення було складання відповідної розписки, за результатами якої, після проведення повторної ревізії, на них міг бути покладений обов'язок відшкодування завданих збитків. Однак, на наступний день, представники позивача відмовилися провести повторну ревізії для виявлення причин такої значної розбіжності, а навпаки затребували від них складання нових розписок на значну більшу суму. При цьому, такі свої вимоги вони жодним чином не аргументували. На прохання здійснити повторне складання розписок їм було відмовлено, натомість представники позивача повторно вдалися до залякування, зачинивши їх в приміщенні магазину, та викликавши невідомих осіб, які погрожували їм фізичною розправою. У звязку із цим, ОСОБА_3 було викликано поліцію для їхнього визволення та захисту від вказаних осіб.

За результатами, виклику працівників поліції, ними було зроблено заяви щодо вчинення представниками позивача від його імені вимагання, за наслідком чого було зареєстроване відповідне кримінальне провадження. Крім того, вони заробітної плати в два останні місяці не отримали.

Також, не відповідає дійсності твердження позивача з приводу того, що єдиний ключ від магазину перебував в розпорядженні продавців, оскільки лише один ключ дійсно перебував в розпорядженні продавців, а решта ключів перебували в розпорядженні позивач та його представників, які також мали право доступу до приміщень магазину в будь-який час.

Крім того, твердження позивача про новацію зобов'язання є таким, що суперечить вимогам закону та фактичним обставинам справи. Розписка за своєю суттю не може свідчити про те, що має місце домовленість сторін за наявних обставин справи, це акт односторонньої дії самого працівника, і жодним чином не свідчить про згоду роботодавця здійснити заміну відшкодування завданих збитків на позикове зобовязання.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задовольнити. Вказали, що заявлені позивачем обставини справи повністю підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами, відеозаписом з камери спостереження магазину та показаннями свідків.

06 квітня 2016 року, визнаючи свою заборгованість, яка виникла на підставі договорів на виконання робіт, з урахуванням вимог ст. 1053 ЦК України, сторони здійснили новацію вказаного боргу у позикове зобовязання. Це було здійснено шляхом написання розписки кожною з відповідачів на користь позивача на 1/3 суми виявленої нестачі, а саме 27 127 грн. 00 коп., яку кожна з них зобовязувалась повернути до 06 серпня 2016 року. В розписках зазначили позивача як власника магазину «Все від 2 гривень». Проведення новації підтверджено належним чином, текст боргової розписки містить безумовне та однозначне зобов'язання стосовно певної грошової суми на користь позивача від імені відповідача. Аналіз змісту розписки дає підстави стверджувати, що сторона відповідача визнала наявність боргу в певному розмірі станом на визначену дату, що свідчить про природу правових відносин між сторонами спору. Таким чином, в кінцевому результаті у відповідачів виникло зобовязання з повернення боргу по договору позики. Проте після спливу строку борг так і не було повернено.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні.

Представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки як слідує з позовної заяви в даному випадку мала місце втрата працівниками майна належного роботодавцеві, відтак, в такому випадку матеріальна шкода мала б бути відшкодована у спосіб визначений трудовим законодавством та трудовим договором. Разом з тим, позивач належним чином не довів вину відповідачів у заподіянні шкоди, а розписка надана за не існуючим зобовязанням, або у разі якщо особа є обєктивно не винною у заподіянні шкоди, та/або не має жодних законних підстав для покладення майнової відповідальності за дії інших осіб на таку особу, то така розписка є нікчемною в силу закону.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 також просила відмовити в задоволенні позову, оскільки між позивачем до відповідачем ОСОБА_3 склалися трудові правовідносини, що підтверджується укладеним між ними трудовим договором та трудовою книжкою відповідача. Позивачем не доведено, що нестача виникла з вини відповідачів та не вказано чого саме виникла нестача, матеріальних цінностей чи грошових коштів. За умовами цивільного договору, укладеного між ФОП ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_3 остання брала на себе повну майнову відповідальність лише за матеріальні цінності, які нею прийняті та реалізовуються в торговій точці, а не грошові кошти. Окрім того вказаний договір був укладений саме з ФОП ОСОБА_8, а не фізичною особою ОСОБА_8 Позивачем не вказано, які саме умови договору було порушено відповідачем. ФОП ОСОБА_8 мав забезпечити зберігання матеріальних цінностей в магазині, а він такого зберігання належним чином не забезпечив. Також, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, однак договір між ним та відповідачами про бригадну відповідальність не укладався.

Сторонами були заявлені клопотання про витребування доказів та допит свідків, які судом задоволені. В прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову відповідачів ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 2017 року відмовлено (а.с.60).

Заслухавши представників позивача, відповідачів та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах, роздрібну торгівлю іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах та неспеціалізовану оптову торгівлю (а.с.152,153), не перебуває в процесі припинення.

За договором №16 суборенди нежитлового приміщення від 24 червня 2015 року приватний підприємець ОСОБА_8 взяв в тимчасове користування торгову площу для розташування кіосків №167, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 40А, м. Рівне (ринок «Андріївський» (а.с.154, 155).

04 лютого 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було укладено цивільний договір на виконання робіт, згідно якого ОСОБА_5 взяла на себе зобовязання своєчасно і добросовісно виконувати роботу: за заявкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 належно приймати та реалізовувати товар, який постачається на торгову точку, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 40а, а фізична особа-підприємець ОСОБА_8 зі свого боку взяв зобов'язання своєчасно здійснювати оплату виконаної роботи ОСОБА_5 (а.с.40-41).

Аналогічні договори 04 лютого 2016 року були укладені з відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.42-43, 44-45).

Окрім того, між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 були укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 25 листопада 2014 року, за яким ОСОБА_3 зобовязувалася виконувати обовязки продавця непродовольчих товарів, продавця-консультанта (а.с.57).

Відповідачі працювали в магазині «Все від 2 гривень», який розташований за адресою: вул. Київська, 40, м. Рівне (ринок «Андріївський»). ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виконували обовязки продавця та касира, а ОСОБА_4 виключно продавця.

06 квітня 2018 року у вказаному магазині була проведена інвентаризація, за результатами якої складено акт. Згідно акта інвентаризації в магазині «Все від 2 гривень» Андріївський від 06 квітня 2016 року, в магазині, розташованому по вул. Київській, 40а, знаходиться товар з залишковою матеріальною вартістю на суму 230 665 грн. 46 коп. Під час інвентаризації було виявлено нестачу на суму 81 381 грн. 74 коп. Перерахунок товару було проведено ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_10

Після проведення інвентаризації відповідачами написані розписки, згідно яких вони вказали, що працюють продавцями в мережі магазинів «Все від 2 гривень», а саме в магазині, який знаходиться за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне. 06 квітня 2016 року в даному магазині було проведено інвентаризацію та складено акт, згідно якого було виявлено нестачу товару на суму 81 381 грн. 74 коп. Оскільки вони є матеріально відповідальними особами магазину, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне, то зобовязуються повернути по 1/3 суми нестачі кожна, по 27 127 грн. 00 коп. ОСОБА_8 до 06 серпня 2016 року. Признають, що нестача виникла з їхньої вини (а.с.5,6,7).

Відповідач ОСОБА_3, допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала, що працювала в магазині «Все від 2 гривень», який розташований за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне (ринок «Андріївський»). З нею був укладений трудовий договір та цивільний договір на виконання робіт. В даному магазині 06 квітня 2016 року при проведенні ревізії, в якій вона, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_16 та ще троє дівчат брали участь, було виявлено нестачу в розмірі 83 000 грн., яка виникла за останній місяць. Перед цим ревізія була проведена у березні 2016 року, за результатами якої була виявлена незначна нестача у сумі 200 грн. Після проведення ревізії її та інших відповідачів примусили написати розписки, а 07 квітня 2018 року при повторному перерахунку їх змусили написати ще одні розписки. При написанні розписок на них чинила моральний тиск ОСОБА_10 Також свідок показала, що за касу і прийом товарів відповідала вона і ОСОБА_5, а ОСОБА_4 ні, вона виконувала обовязки продавця залу. Загалом вони працювали позмінно по двоє осіб. Договір про бригадну відповідальність з ними не укладався. Орієнтовно в місяць вони отримували заробітну плату в сумі 5 000 грн. і за останній місяць їм виплатили лише аванс в сумі 1 000 грн., заробітна плата в повному обсязі виплачена не була. Матеріальні цінності вони з магазину не виносили, їхньої вини у виявленій нестачі немає, і з результатами ревізії вона не погоджується. Ключі від магазину були не тільки в них, а і у ОСОБА_10

Відповідач ОСОБА_4, допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала, що працювала в магазині «Все від 2 гривень», який розташований за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне (ринок «Андріївський»). З нею був укладений цивільний договір на виконання робіт. Разом з нею ще працювали ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які виконували функцію касира, а вона продавця, прийом товарів вона не здійснювала, доступу до каси не мала. Приблизно за місяць їм повідомили, що буде проведена інвентаризація із залученням інших працівників з метою узгодити їхню бухгалтерію з бухгалтерією, яка знаходиться в м. Львові. 06 квітня 2016 року в даному магазині була проведена ревізія. При проведенні ревізії, в якій вона, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ще дівчата з інших магазинів брали участь, було виявлено нестачу. Чи була це нестача матеріальних цінностей, чи грошових коштів не встановлено. Товар з магазину вона та інші відповідачі не виносили, гроші також не брали, яким чином виникла нестача вона пояснити не може, з результатами ревізії погоджується. Перед цим ревізія була проведена у березні 2016 року, за результатами якої була виявлена незначна нестача у сумі 200 грн. Після проведення ревізії її та інших відповідачів примусили написати розписки, ОСОБА_10 зачинила двері та повідомила їх про те, що поки вони не напишуть розписки з магазину їх ніхто не випустить, а тому вони були змушені написати розписки. На другий день 07 квітня 2016 року вони провели повторний перерахунок, однак сума нестачі не змінилася і юрист позивача розяснила, що їм доведеться відшкодувати дану нестачу в повному обсязі, і вони можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності. Крім того, свідок показала, що орієнтовно в місяць вони отримували заробітну плату в сумі 5 000-6 000 грн. і за останній місяць їм виплатили лише аванс в сумі 1 000 грн., заробітна плата в повному обсязі виплачена не була. Ключі від магазину були не тільки в них, а і у ОСОБА_10 та позивача. Магазин був лише під охороною, система сигналізації в магазині встановлена не була. Договір про бригадну відповідальність з ними не укладався.

Відповідач ОСОБА_5, допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала, що з 2013 року працювала в магазині «Все від 2 гривень», який розташований за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне (ринок «Андріївський»). З нею був укладений цивільний договір на виконання робіт. Разом з нею ще працювали ОСОБА_4 та ОСОБА_3, вона та ОСОБА_3 виконували функцію касира, а ОСОБА_4 продавця. 06 квітня 2016 року в даному магазині була проведена ревізія. При проведенні ревізії, в якій вона, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ще четверо дівчата з інших магазинів брали участь, було виявлено нестачу у сумі 81 000 грн., з якою вона не погоджується. Товар з магазину вона та інші відповідачі не виносили. Перед цим ревізія була проведена у березні 2016 року, за результатами якої була виявлена незначна нестача у сумі 200 грн. Після проведення ревізії її та інших відповідачів примусили написати розписки, ОСОБА_10 зачинила двері та повідомила їх про те, що поки вони не напишуть розписки з магазину їх ніхто не випустить, а тому вони були змушені написати розписки. На другий день 07 квітня 2016 року вони провели повторний перерахунок, однак сума нестачі не змінилася, була викликана поліція. Крім того, свідок показала, що орієнтовно в місяць вони отримували заробітну плату в сумі 4 000-5 000 грн., працювали позмінно по двоє осіб, акти прийому-передачі між собою не складали. Ключі від магазину були не тільки в них, а і у позивача. Належної охорони в магазині не було. Договір про бригадну відповідальність з ними не укладався.

Свідок ОСОБА_10, яка є старшим спеціалістом ТОВ «Все від 2 гривень», в судовому засіданні показала, що є керівником магазину «Все від 2 гривень», який розташований за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне (ринок «Андріївський»). В даному магазині відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 працювали продавцями та касирами, ОСОБА_4 продавцем, на підставі укладених з ними цивільних договорів на виконання робіт. ОСОБА_3 також надавала послуги саме на підставі цивільного договору, а не трудового. При укладенні цивільних договорів акт приймання-передачі товару з відповідачами не підписувався, договір про бригадну відповідальність не укладався. В обовязки відповідачів входило приймання та реалізація товару, зберігання матеріальних цінностей та передача грошових коштів, також відповідно до укладених договорів відповідачі несли повну матеріальну відповідальність. Заробітна плата відповідачів кожного місяця була різна, однак їм виплачували не менше 70 грн. за один день. 06 квітня 2018 року за вказівкою керівництва у всіх магазинах «Все від 2 гривень», в тому числі і у вказаному магазині, була проведена інвентаризація. За результатами інвентаризації даного магазину виявлено нестачу в розмірі 80 000 грн. Чи була це нестача матеріальних цінностей, чи грошових коштів не встановлено і вона пояснити також не може. Для проведення інвентаризації були залучені працівників інших магазинів. Товар перераховували двічі, а саме 06 і 07 квітня 2016 року. Відповідачі не відмовлялися підписувати акт інвентаризації, з його результатами погоджувалися та добровільно написали розписки, написати які запропонувала вона їм, після дзвінка до позивача. Відповідачі не могли пояснити причини виникнення нестачі. Жодний тиск на відповідачів при написанні розписок не здійснювався, двері до магазину ніхто не закривав, відповідачі мали можливість вийти з магазину. На наступний день при проведенні перерахунку були інші працівники магазинів, відповідачі та адвокат ОСОБА_1, після проведення перерахунків відповідачі повторно написали розписки. Відповідачі дійсно зверталися до правоохоронних органів, в зв'язку з вчиненням на них тиску, однак справу було закрито. Магазин був лише під охороною, система сигналізації в магазині не встановлена, ключі від магазину були тільки у відповідачів, в неї ключів не було. Проникнень до магазину не зафіксовано, винесення товару відповідачами також. Заробітна плата за березень 2016 року відповідачам виплачена не була, в звязку з виявленою нестачею.

Свідок ОСОБА_16, яка є товаришем позивача, в судовому засіданні показала, що проводила тренінги з продавцями магазинів «Все від 2 гривень». 06 квітня 2016 року ОСОБА_10 попросила її приїхати і допомоги розібратися в ситуації, яка виникла в одному з магазинів «Все від 2 гривень». Коли вона приїхала в магазині були відповідачі, ОСОБА_10 та працівники інших магазинів. Спочатку вона була лише спостерігачем, однак після виявленої нестачі, яка була близько 81 000 грн., також допомагала проводити розрахунки. Відповідачі не заперечували результати проведеної ревізії, однак не могли пояснити яким чином виникла нестача. Акт інвентаризації підписаний відповідачами без заперечень. Ініціатором написання розписок була ОСОБА_10, однак відповідачі не заперечували щодо їх написання і думали, яким чином будуть повертати кошти, жодного тиску на них ніхто не чинив, двері в магазин не були закриті. На момент написання розписок в магазині були відповідачі, вона та ОСОБА_10 На наступний день 07 квітня 2016 року було повторно проведено перерахунок, за результатами якого виявлено таку саму нестачу, як і за день до того. Відповідачам було запропоновано переписати розписки, оскільки в перших розписках не були вказані паспортні дані всіх відповідачів.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 06 квітня 2016 року була запрошена ОСОБА_10, як працівник одного з магазинів «Все від 2 гривень», для участі в незалежній комісії, яка проводила інвентаризацію магазину «Все від 2 гривень» розташованого за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне (ринок «Андріївський»). При проведенні інвентаризації були присутні відповідачі, вона, ОСОБА_10 та працівники з інших магазинів. Вона рахувала товар, а одна із відповідачів записувала результати перерахунку. Товар був перерахований двічі. Після перерахунку була виявлена нестача в розмірі орієнтовно 80 000 грн. Було складено акт інвентаризації, який підписаний всіма працівниками, які здійснювали перерахунок, відповідачі погоджувалися з результатами проведеної інвентаризації. Вона була присутня в магазині до 19 год. 00 хв., після підписання акта інвентаризації пішла. Також, їй відомо, що в той день аналогічна інвентаризація проводилася по всіх магазинах «Все від 2 гривень».

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 06 квітня 2016 року, як продавець одного з магазинів «Все від 2 гривень», була присутня під час інвентаризації магазину «Все від 2 гривень», який розташований за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне (ринок «Андріївський»). При проведенні інвентаризації були присутні відповідачі, вона та працівники з інших магазинів. Вона рахувала товар. Товар був перерахований двічі. Після перерахунку була виявлена нестача в розмірі більше 80 000 грн. Відповідачі погоджувалися з результатами проведеної інвентаризації, однак казали, що можливо не врахована якась накладна. В її присутності відповідачам не пропонували писати розписки і при їх написанні вона присутня не була.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 06 квітня 2016 року проводилися контрольні ревізії по всіх магазинах мережі «Все від 2 гривень» і вона була запрошена, як працівник одного з магазинів, для участі в ревізії магазину «Все від 2 гривень», розташованого за адресою: вул. Київська, 40а, м. Рівне (ринок «Андріївський»). Вона рахувала товар. Товар був перерахований двічі. Після перерахунку була виявлена нестача в розмірі орієнтовно 80 000 грн. Було складено акт інвентаризації, який підписаний всіма працівниками, які здійснювали перерахунок, відповідачі погоджувалися з результатами проведеної інвентаризації. Після підписання акта інвентаризації вона пішла, при написанні розписок присутня не була. Також вказала, що під час ревізії двері магазину були замкнені.

Свідок ОСОБА_17, яка є сестрою ОСОБА_3 та бувшою колегою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в судовому засіданні показала, що працювала разом з ОСОБА_3 в одній мережі магазинів «Все від 2 гривень». В магазинах час від часу виникали нестачі, які вираховувалися із заробітної плати працівників, або працівники відпрацьовували борг. З відповідачами вона в одному магазині не працювала, однак в магазині де вона працювала при інвентаризації була присутня ОСОБА_10 Працювала вона по трудовому договору, заробітна плата була орієнтовно від 5 000 грн. і більше, заробітну плату виплачували після проведення інвентаризації. При інвентаризації 06 квітня 2016 року вона присутня не була, а прийшла вже 07 квітня 2016 року. ОСОБА_10 змусила відповідачів написати розписки.

Як слідує з позовної заяви та пояснень представників позивача, які надані в судовому засіданні, позивач наполягає на тому, що відповідачі виконували роботу саме на підставі цивільних договорів на виконання робіт, укладених з ними 04 лютого 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 06 квітня 2016 року в магазині, де працювали відповідачі, було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей магазину, в результаті якої було виявлено недостачу в розмірі 81 381 грн. 46 коп. Після оформлення результатів ревізії 06 квітня 2016 року відповідачами написано розписки і таким чином з відповідачами було узгоджено здійснити новацію боргу, який виник на підставі договорів на виконання робіт, у позикове зобовязання, що оформлено договорами позики. Відповідачами не виконано умови укладених договорів позики, а відтак з них підлягає стягненню заборгованість за укладеними договорами позики.

Разом з тим, відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тим ж сторонами (новація).

З аналізу вказаних норм вбачається, що новація - це угода про заміну первинного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання.

Юридичною підставою для зобов'язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов'язання.

Угода про заміну первинного зобов'язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов'язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі.

Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформлюється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов'язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов'язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (частина друга статті 1053 ЦК України); дійсність первинного зобов'язання.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28 лютого 2018 року у справі №346/3978/15.

Надані відповідачами для позивача ОСОБА_8 розписки не свідчать про те, що між сторонами до складання розписки існували якісь договірні зобов'язання і була домовленість про новацію, оскільки у розписках від 06 квітня 2016 року зазначено, що нестачу відповідачі зобовязані повернути фізичній особі ОСОБА_8 і в них не йде мова про будь-яке первинне зобов'язання або взагалі про нове зобов'язання.

Зокрема, характерною рисою, без наявності якої жодна угода не може вважатися новацією є те, що сторони первісного і нового зобовязання мають бути тими ж самими. В даному випадку цивільні договори на виконання робіт від 04 лютого 2016 року, на виконання умов яких, як вказує позивач, відповідачі зобовязані відшкодувати недостачу, укладені між відповідачами та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 В той час, як в розписках вказано, що відповідачі зобовязуються повернути одну третю суму недостачі кожна фізичній особі ОСОБА_8 Відтак сторонами цивільних договір від 04 лютого 2016 року та договорів позики від 06 квітня 2016 року є різні особи.

Обов'язковою умовою новації є намір сторін припинити діюче боргове зобов'язання та змінити його новим - позиковим. Така воля сторін повинна бути виражена у договорі новації або прямо випливати з нього. Однак, договори позики, оформлені у вигляді розписок відповідачів від 06 квітня 2018 року, не можуть бути розцінені як новація боргу, так як у договорах не передбачено існування на момент їх укладення наміру сторін припинити діюче зобов'язання та замінити його новим зобов'язанням, не передбачено, що зобов'язання припиняються за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим. Крім того, у договорах позики від 06 квітня 2018 року не зазначено, що вони є договорами новації.

Таким чином, укладені між сторонами спору договори позики, є не новацією, позивачем не доведено спірне зобов'язання, відтак в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_8, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_4.

Повне судове рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя О.О. Першко