Справа № 450/3593/17 Провадження № 2/450/825/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виселення з житлового будинку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд, висилити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з будинку, що належить їй на праві власності та розташований за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Кротошин. вул. Княгині Ольги, буд. 74.

В обґрунтування своїх вимог покликається, на те, що вона є одноособовим власником будинку за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Кротошин, вул. Княгині Ольги, буд. 74, Відповідачі, які проживають у її будинку протягом пяти років принижують її, позбавляють її права на проживання та людського існування. Позивачка неодноразово зверталася в правоохоронні органи, проти усі її звернення залишилися без розгляду. Відповідачі словесно принижують її, що призвело до різкого погіршення стану здоровя останньої. Окрім того ОСОБА_10 чоловік онуки позивача, який проживає у спірному будинку, проте там не зареєстрований, сильно побив позивачку, внаслідок чого та отримала закриту черепно-мозкову травму, забій мяких тканин тімяної ділянки голови, захворіла на ішемічну хворобу серця, стенокардію напруги, постінфарктний кардіосклероз з латемічною дилатацією камер серця, відносну недостатність AV-клапанів, гіпертонічну хворобу третього ступеня, гіпертензивне серце з приводу чого проходила курс лікування з 05.12.2014 року по 16.12.2014 року у ПЦРЛ. Крім того невістка позивачки ОСОБА_7 на початку грудня 2014 року погрожувала позивачці вбивством шляхом отруєння. Позивачка зазначає, що її вигнали з приміщення кухні і вона змушена варити собі їжу у сусідів. Неодноразово позивачці допомагали сусіди, які надали їй прихисток після того як її позивачку вигнали із її будинку, викликали швидку, купували ліки, допомагали їжею. Вважає, що відповідачі незаконно проживають у вищевказаному будинку. Тому з метою захисту своїх прав позивач вимушена звернутися до суду.

04.01.2018 року провадження у справі відкрито.

25.01.2018 на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому відповідач вважає таку необґрунтованою і безпідставною та зазначає що в житловому будинку, де зареєстровані відповідачі та літній кухні, що розміщена поруч, знаходяться відповідні приміщення для приготування їжі. На час ремонту літньої кухні, дві газові плити були перенесені в приміщення сараю, що знаходиться поруч. Після завершення ремонту, узгодивши попередньо з позивачем, одну газову плиту ми залишили в сараї, з метою приготування їжі для худоби. Таким чином, на території домогосподарства знаходяться дві повноцінні кухні та три газові плити (в будинку, літній кухні та сараї). У всіх приміщеннях позивач має безперешкодну можливість користуватись та готувати. Твердження позивача щодо будь-яких перешкод у користуванні вказаними чи будь-якими іншими приміщеннями є надуманими, оскільки жодних дій щодо перешкоджання позивачці в приготуванні їжі відповідачі не чинять, навпаки після завершення ремонту умови тільки покращились. Щодо пояснень позивача відносно харчування у сусідів, то остання підтримує хороші дружні відносини із сусідами і відповідачам дивно, що її періодичне гостювання в них, окреслюється позивачем як «надання прихистку». Також, позивач зазначає, що неодноразово зверталась до державних органів та органів місцевого самоврядування щодо порушення її прав, зокрема щодо її побиття відповідачем ОСОБА_10. Проте, варто зазначити, що усі звернення були також надуманими та не містили жодних доказів протиправної поведінки будь кого з відповідачів, підтвердженням чого є відсутність будь-яких адміністративних чи кримінальних проваджень та відповідно процесуальних документів, які б свідчили про наявність вини будь кого з відповідачів. Навпаки, коли ОСОБА_1 впала та отримала травму голови їй одразу була надана первинна медична допомога. Таким чином, твердження позивача про те, що відповідачі позбавляють її права на проживання є безпідставними та надуманими, а предмет спору відсутній. Позивачем до позовної заяви не було долучено жодних належних та допустимих доказів, які б доводили факт вчинення перешкод саме у користуванні житловим будинком та застосування до відповідачів заходів запобігання та громадського впливу. Просить у задоволенні позову відмовити.

Протокольною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 січня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

27.02.2018 року до матеріалів справи долучено заперечення на відзив.

27.02.2018 року в судовому засіданні судом відмовлено в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, задоволено клопотання представника позивача про допит свідків, відмовлено в задоволенні клопотання про обовязкову явку в судове засідання відповідачів, задоволено клопотання представника відповідачів про допит свідків, задоволено клопотання про допит позивач ОСОБА_1 в якості свідка.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав наведених в заяві. Просив суд позов задоволити.

Допитана в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 як свідок суду пояснила, що рідні не надають їй. можливості для нормального проживання у її власному будинку, знущаються з неї, не допомагають, позбавляють можливості у приготуванні їжі. Підтримала свої вимоги з підстав наведених у позовній заяві та додала, що її син, відповідач ОСОБА_3 Не приїжджав до неї в лікарню. Вказала, що її звернення з приводу поведінки відповідачів у справі, її родичів, у правоохоронні органи, не були належно розглянуті. Просила суд позов задоволити з підстав наведених у ньому.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечили з підстав наведених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_3 допитаний в судовому засіданні в якості свідка суду пояснив, що не чинив перешкод матері ОСОБА_1 у користуванні її будинком. Зазначив, що їхнє домогосподарство відвідали працівники поліції, оскільки остання скаржилась та заперечувала добудову ним ванної кімнати у будинку, в звязку з тим нею був здійсненний виклик працівників правоохоронних органів. Додатково повідомив, що мати, позивачка по справі, не звертається до відповідачів зі скаргами з приводу будь-яких питань, не висловлює будь-яких просьб щодо допомоги, які б ними були проігноровані. Пояснив, що будинок складається з чотирьох кімнат, в одній із яких живе позивачка, а приготуванням їжі остання займається у літній кухні. Разом з тим, у будинку знаходиться приміщення кухні, до якого у позивачки вільний доступ. Окрім того, відповідач в судовому засіданні ствердив, що позивачка чинить перешкоди у покращенні житлово-побутових умов всім членам сімї, зокрема, під час проведення на території домогосподарства мережі «Інтернет», остання викликала працівників поліції та представників сільської ради. Вказані роботи було припинено на вимогу позивачки, і мережа «Інтернет» не підключена до сих пір. Категорично заперечив покликання позивачки на те, що він, відповідач по справі, її син не відвідував останню у медичному закладі при проходженні нею курсу стаціонарного лікування. Хоча визнав, що робив це не настільки часто, як би хотілось, оскільки постійно працює.

Відповідачі ОСОБА_7 Т, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Та ОСОБА_10 не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечив, вказав, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що знайома із сімє понад 10 років і є найкращою подругою дружини відповідача. Їй відомо тільки про одну конфліктну ситуацію яка мала місце у їхній сімї. Вказала, що ОСОБА_1 постійно відвідує сусідку ОСОБА_12, оскільки остання є її подругою. Вказала, що син ОСОБА_13, відповідач по справі, постійно приносить їжу матері. Загалом у будинку знаходиться близько трьох газових плиток для приготування їжі. Чи відповідачами чинились перешкоди позивачці у користуванні будь-яким майно повідомити не може, оскільки їй такі факти невідомі. Погріб із продуктовими запасами завжди відкритий для доступу всім членам домогосподарства, зокрема, і позивачці. Разом з тим, свідок повідомила, що їй відомо про факт виклику позивачкою представників сільської ради, однак, заходів громадського впливу до відповідачів застосовано не було, при жодному візиті представників правоохоронних органів в домогосподарство сторін, присутньою не була. Свідок пояснила, що після народження у сімї маленької дитини, правнучки позивачки, останній надали можливість готувати їжу в приміщенні літньої кухні.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду пояснила, що проживає на відстані пятнадцяти будинків від будинку, у якому проживають сторони у справі. З відповідачами перебуває у дружніх відносинах, останні придбавають у свідка молоко. З позивачем, ОСОБА_1, не спілкується близько пяти років. Сварок, конфліктів між сторонами не спостерігала, однак їй відомо, що позивач є конфліктною особою. Додала, що після ремонту відповідач поставив газову плитку в стайні для готування їжі худобі. Доступ до підвалу мають усі члени родини, в тому числі і позивачка. Додала, що нечасто відвідує подвіря сторін, однак бачила, що позивачка готує їжу в літній кухні, а спить у своїй кімнаті в будинку. Про обставини, в звязку з якими позивачка переїжджала зі свого будинку, свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є дочкою подруги позивачки ОСОБА_12 та проживає на відстані дванадцяти будинків від будинку сторін. Вказала, що позивачка потребує уваги і турботи рідних, та надає позивачці першу медичну допомогу вже пять років. Восени 2017 року позивачка повідомила, що її побив зять, від чого вона отримала струс мозку і забій грудної клітини, стаціонарно лікувалась в медичному закладі, після чого два тижні жила у свідка вдома, оскільки боялась повертатись додому. Відповідач у справі ОСОБА_6, провідував матір у лікарні. Свідок пояснила, що вже більше року не відвідувала будинок позивачки, зі слів позивачки їй стало відомо, що останню виштовхували з її будинку родичі, однак особисто ніколи такого не спостерігала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення позивача допитаного в якості свідка, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 74, що розташований по вул. Княгині Ольги, в с. Кротошин, Пустомитівського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.10.2012 року ОСОБА_15 САЕ № 658349 та витягу про державну реєстрацію від 01.10.2012 року ОСОБА_15 СЕІ №636522.

З копії довідки виконавчого комітету Давидівської сільської ради Пустомитівського району львівської області від 30.08.2017 року № 525 вбачається, що у будинку № 74 по вул. Княгині Ольги в с. Кротошин, Пустомитівського району Львівської області зареєстровані ОСОБА_1 головна домогосподарства, ОСОБА_3 син, ОСОБА_6 син, ОСОБА_16 невістка. ОСОБА_8 онука, ОСОБА_4 онук, ОСОБА_9 онук, ОСОБА_17 онук, відповідно позивачка та відповідачі по справі.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право власності є непорушним.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно з ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

Згідно з вимог ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

У відповідності до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до положень ч. 3ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач покликається на те, що відповідачі порушують її право власності, щодо користування майном, а саме: житловим будинком, не допускають до повноцінного користування ним, завдають шкоду здоровю позивача.

Допитані в судовому засіданні свідки, які є сусідами, друзями та знайомими сторін, ствердили що сварок і скандалів не спостерігали на території спірного житлового будинку, як і вказала сама позивачка підтвердили, що між сторонами інколи виникали непорозуміння буває інколи між родичами. Зі слів свідків, відповідачі навпаки стараються покращувати умови проживання, робили ремонт, купляли нову техніку та необхідні речі до будинку. Окрім того, вказали що з огляду на похилий вік позивачки її твердження щодо поганого до неї ставлення її родичів, що проживають у її будинку, є доволі надуманими та непідтвердженими жодними доказами, та не можуть бути підставою для виселення з будинку відповідачів.

Покликання позивача на звернення у правоохоронні ограни, щодо протиправної відносно неї поведінки відповідачів, та вжиття заходів громадського впливу щодо них, не підтверджені матеріалами справи, оскільки відсутні відомості про притягнення відповідачів до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення щодо позивачки неправомірних дій.

Окрім того, судом встановлено, та підтверджено поясненнями свідків та матеріалами справи, що відповідачами під час проходження лікування та окрім того, неодноразово надавалася позиваці перша медична допомога, купувалися ліки, здійснювався супровід до лікувальних закладів та під час перебування у них.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований, непідтверджений жодними доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 317,319, 383, 391 ЦК України, 9, 109, 116, 150 ЖК УРСР суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з житлового будинку за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Кротошин, вул.. Княгині Ольги, 74 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2018 року.

СуддяОСОБА_18