У х в а л а

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 381/4340/17

провадження № 61- 31678ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А.О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П., розглянув касаційну скаргу Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на постанову Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турської Лілії Вікторівни,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турської Л.В., в якій просив визнати неправомірними дії при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №51045162 від 18 серпня 2017 року, визнати її незаконною та скасувати.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3

Постановою Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року скасовано рішення суду першої інстанції та задоволено скаргу ОСОБА_3 Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турської Л.В. при ухваленні постанови від 18 серпня 2017 року про закінчення виконавчого провадження №51045162. Скасовано постанову головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турської Л.В. від 18 серпня 2017 року про закінчення виконавчого провадження №51045162.

19 квітня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) Фастівський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2018 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що виконуючи рішення суду, державний виконавець діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень від 29 вересня 2009 року №2832/5 та ним було проведено всі можливі дії, передбачені для його виконання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного судувважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 24 червня 2016 року старшим державним виконавцем Фастівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/381/168/15 щодо витребування земельної ділянки за НОМЕР_2 площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Фастівського району Київської області у садівничому товаристві «Вишняк»,із незаконного володіння ОСОБА_5 та зобов'язання ОСОБА_5 звільнити вказану земельну ділянку.

1 липня 2016 року винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_5 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100 грн.

Державним виконавцем 25 серпня 2016 року направлено вимогу від №03.3-22/10055-9, якою зобов'язано боржника виконати рішення суду в строк до 29 серпня 2016 року та попереджено про застосування штрафнихсанкції в розмірі 170,00 грн та примусовий привід через органи внутрішніх справу разі її невиконання.

Старшим державним виконавцем Маліцькою М.А. здійснено виїзд за адресою проведення виконавчих дій: АДРЕСА_1 та встановлено, що рішення суду боржником не виконано, що підтверджується актом від 31 серпня 2016 року.

Постановою про накладення штрафу від 31 серпня 2016 року на ОСОБА_5 було накладанно штраф в розмірі 170,00грн у зв'язку з невиконанням вимоги державного виконавця від 25 серпня 2016 року.

7 жовтня 2016 року державним виконавцем направлено вимогу про зобов'язання боржника виконати рішення суду до 17 жовтня 2016 року та попереджено про наслідки невиконання вказаної вимоги.

Державним виконавцем Маліцькою М.А.20 жовтня 2016 року здійснено виїзд за адресою проведення виконавчих дійта встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

Постановою про накладення штрафу від 20 жовтня 2016 року, на ОСОБА_5 у накладено штраф в розмірі 340,00 грн.

Державним виконавцем направлено до Фастівського відділення поліції заяву від 23 грудня 2016 року за вих. №03.3-22/14514-11 про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності відповідно до частини першої статті 382 Кримінального кодексу України.

Листом від 15 серпня 2017 року відділення поліції повідомило про те, що за інформацією, яка зареєстрована в книзі ЄО Фастівського ВП №8825, проведено перевірку, в ході якої встановлено, що правопорушення кримінального характеру боржником не вчинено, тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄДР. Також зазначено, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_5 проживає у м. Києві, копії матеріалів направлено до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві.

18серпня 2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії та рішення державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вчинені всі виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи скаргу частково, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державним виконавцем передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що акти державного виконавця від 31 серпня 2018 року та 20 жовтня 2016 року не відповідають пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень та те, що державним виконавцем було проведено не всі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (Hornsbyv. Greece, від 19 березня 1997 року, п. 40, Reportsof Judgments and Decisions 1997-II).

Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі &quсп;Фуклев проти України&quУк;, заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі &q?пр;Comingersoll S. A.&qul ; проти Португалії&q?ту;, заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції обгрунтовано виходив з того, що державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених законом дій та заходів для повного виконання рішення суду.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладені у оскаженому судовому рішенні висновки.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою та рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 на неправомірні дії та рішення головного державного виконавця не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суд на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л ИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на постанову Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турської Лілії Вікторівни.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик