Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 635/2907/16-ц

провадження № 61-6925св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П.,

Гуцал Л. В., Піддубного Р. М.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення.

Позовна заява мотивована тим, що з 11 червня 1993 року він перебуває з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі за рахунок позичених коштів вони придбали житловий будинок з земельною ділянкою, розташований по

АДРЕСА_1 та здійснили капітальний ремонт зазначеного житлового будинку. Житловий будинок та земельна ділянка оформлені на ОСОБА_4 На теперішній час, відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні спірним будинком, у зв'язку з чим, він звертався до дільничного інспектора.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив суд зобов'язати

ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у користуванні спірним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами та усунути перешкоди в користуванні шляхом вселення позивача в зазначений житловий будинок.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 липня

2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами розташованим по АДРЕСА_1, загальною площею 338,40 кв. м, житловою площею 130,70 кв. м.

Вселено ОСОБА_2 у житловий будинок АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сторони мають рівні права на користування майном, проте між сторонами склалися неприязні стосунки, позивач дійсно має перешкоди у користуванні та розпорядженні спірним будинком, його позбавлено доступу до будинку, тому право позивача підлягає захисту.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2016 року в частині зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що захисту підлягає лише порушене право, тому відсутні підстави вважати, що за наявності судового рішення про вселення відповідач буде чинити позивачу перешкоди у користуванні спірним майном.

У листопаді 2016 рокуОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про вселення відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом не надано належної оцінки усім доказам у справі, не з'ясовано дійсні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11 червня 1993 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 436. 13 лютого 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу про придбання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_4 При укладенні зазначеного договору ОСОБА_2 надавав згоду на придбання будинку.

Статтею 60 ЦПК України 2004 року на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для вселення ОСОБА_2 у спірне майно, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні спірним нерухомим майном в майбутньому, не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, захисту підлягає лише порушене право.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило