ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Харків

Справа № 611/428/18

Провадження № 22-ц/790/3421/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Сінченко І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року в складі судді Андросова О.М. по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківської області при виконанні судового рішення, боржник - ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківської області Мєдвєдєвої І.М. при виконанні судового рішення, в якій прохає визнати незаконними бездіяльність державного виконавця Мєдвєдєвої І.М. у виконавчому провадженні № 46589687 за виконавчим листом № 611/23/15-ц, виданим 17 лютого 2015 року Барвінківським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди.

Свою скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківської області знаходиться зазначений вище виконавчий лист.

Постановою в.о. начальника ВДВС Барвінківського районного управління юстиції Харківської області Баннікова А.С. від 19 лютого 2015 року відкрите виконавче провадження № 46589687 з виконання вказаного вище виконавчого листа.

ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

В порушення вказаних вище вимог, на думку скаржника, державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюму Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мєдвєдєвою І.М. не здійснено заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом № 611/23/15-ц, виданим Барвінківським районним судом Харківської області 17 лютого 2015 року і Законом України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюму Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, що суд вважає за можливе. В наданих до суду письмових поясненнях державний виконавець заперечує проти задоволення скарги і зазначає, що ним вжито всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи з виконання рішення суду.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківської області при виконанні судового рішення у виконавчому провадженні № 46589687 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що в ухвалі суду недостовірно зазначено, що на даний час рішення суду виконується шляхом звернення стягнення на одержану боржником пенсію, з якої щомісячно утримується стягувачу 274 грн. 60 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець здійснив усі передбачені законом дії щодо примусового виконання рішення суду, і таке виконання на даний час здійснюється.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що на виконанні у відділі ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківської області знаходиться виконавчий лист № 611/23/15-ц, виданий 17.02.2015 року Барвінківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди.

Постановою в.о. начальника ВДВС Барвінківського районного управління юстиції Харківської області Баннікова А.С. від 19 лютого 2015 року відкрите виконавче провадження № 46589687 з виконання вказаного вище виконавчого листа.

На даний час вказане рішення суду виконано частково, станом на 01 травня 2018 року заборгованість складає 2011 грн., рішення суду виконується шляхом звернення стягнення на одержувану боржником пенсію, з якої щомісячно утримується і перераховується стягувачу 274 грн. 60 коп.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Державним виконавцем було вжито заходи щодо виявлення коштів боржника у національній та іноземній валютах, інших цінностей, у тому числі коштів на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, але зазначених коштів та цінностей виявлено не було.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Стаття 68 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Сума стягнення з ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 46589687 становить 3000 грн., тобто не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Державним виконавцем Мєдвєдєвою І.М. 15 вересня 2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку надіслано для виконання до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, і зазначеною установою постанова виконується, станом на 01.05.2018 року залишок боргу ОСОБА_3 становить 2011 грн., що підтверджується наданим державним виконавцем звітом Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про здійснені відрахування та виплати.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмови у задоволені скарги ОСОБА_1 З матеріалів справи не вбачається та судом першої інстанції не встановлено, що під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено наявність іншого майна ніж отримана ОСОБА_1 пенсія.

Доводи апеляційної скарги процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки, а також особистого тлумачення представника позивача норм діючого законодавства України.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2018 року

Головуючий:

Судді -