Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 522/24514/14-ц

провадження № 61-5028св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс»,

треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Північний»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 04 червня 2015 року у складі судді Погрібного С. О. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року у складі колегії суддів:

Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Парапана В. Ф.,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (далі - ТОВ «Інфокс»), треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Північний» (далі - КП «ЖКС «Північний»), про спонукання до виконання зобов'язання.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Одеської міської ради

від 05 квітня 2007 року № НОМЕР_1 «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» визначено виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення, а також з повірки квартирних засобів обліку споживання холодного та гарячого водопостачання. Зазначав, що проживає зі своєю сім'єю у квартирі

№ АДРЕСА_1 у якій 12 лютого

2004 року були встановлені лічильники холодної та гарячої води, що оформлено актом № 1181. За цим актом лічильники води підлягали періодичній повірці у першому кварталі 2006 року. Вважав, що відповідач повинен був у зв'язку зі спливом міжповірочного інтервалу провести періодичну повірку, у тому числі демонтаж, транспортування, і монтаж після такої повірки у відповідності до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Разом з тим, звернувшись до ТОВ «Інфокс» з нагадуванням про необхідність проведення періодичної повірки лічильників води, встановлених у його квартирі, отримав відмову з посиланням на невключення до житлово-комунального тарифу витрат на послугу з проведення повірки лічильників та Закони України «Про питну воду та питне водопостачання», «Про житлово-комунальні послуги». З отриманого рахунку-повідомлення від 04 липня 2014 року № 6010 йому стало відомо, що ТОВ «ІНФОКС», починаючи з 01 квітня 2014 року, незаконно нарахував плату за водопостачання за нормативами (нормами) споживання без урахування показників лічильника холодної води, встановленого в його квартирі. Поряд з незаконним нарахуванням плати за холодне водоспоживання за нормами відповідачем здійснюється незаконне нарахування плати за послугу водовідведення.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 просив суд: зобов'язати відповідача провести за власний рахунок періодичну повірку лічильника, встановленого у його квартирі; перерахунок нарахованої плати за період з 01 квітня 2014 року за холодне водопостачання та водовідведення, провівши її у відповідність до показників лічильника та перерахунок нарахованої оплати за стоки холодної води.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ТОВ «Інфокс» за власний рахунок провести періодичну повірку шляхом здійснення демонтажу, транспортування та монтажу лічильника холодного водопостачання, встановленого в квартирі АДРЕСА_1 тип лічильника КВ 1,5, заводський номер 355115, у порядку та спосіб, що не призведуть до обмеження або припинення централізованого холодного водопостачання у вказаній квартирі.

Зобов'язано ТОВ «Інфокс» провести перерахунок нарахованої плати за централізоване холодне водопостачання та водовідведення, починаючи

з 01 квітня 2014 року, обрахувавши її згідно з показниками лічильника холодного водопостачання, встановленого у квартирі АДРЕСА_1, тип лічильника КВ 1,5, заводський

номер 355115.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що рішенням міської ради відповідача визначено виконавцем житлово-комунальних послуг, якими користується позивач, а тому між сторонами існують договірні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення, розрахункові відносини з оплати за надані послуги. Посилаючись на Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача здійснення повірки лічильника та перерахунку нарахованої плати за централізоване холодне водопостачання та водовідведення.

У жовтні 2016 рокуТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що між позивачем та відповідачем не було укладено договір про надання послуг постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Крім того, витрати, понесені виконавцем чи виробником послуг повинні бути сплачені споживачами у складі ціни (тарифу) таких послуг, які встановлюються органами уповноваженими здійснювати встановлення тарифів. Крім того, до складу витрат ТОВ «ІНФОКС», які включаються до тарифу на послуги водопостачання та водовідведення, включені виключно ті витрати, які несе ТОВ «Інфокс»у зв'язку з повіркою, опломбуванням, обслуговуванням та ремонтом засобів обліку води, які є його власністю та перебувають на його балансі, а власником засобів обліку води є ОСОБА_3

08 лютого 2017 року ОСОБА_3подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Інфокс»існує спір з приводу обліку та оплати за надання позивачу відповідачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

Згідно з актом від 12 лютого 2004 року № 1181 у квартирі АДРЕСА_1 що належить позивачу, встановлено лічильник - прилад обліку холодної води, тип лічильника КВ 1,5, заводський номер 355115.

25 січня 2011 року позивач звернувся до відповідача через його філію «Інфоксводоканал» з листом, в якому просив здійснити періодичну повірку зазначеного приладу обліку.

Листом від 03 лютого 2011 року 47/75 та від 08 вересня 2014 року № Т-116 ТОВ «Інфокс» позивачу відмовлено у здійсненні періодичної повірки за рахунок підприємства.

Встановлено, що нарахування належних до сплати сум відвідачу здійснювалося без врахування показань засобів обліку.

Згідно з частиною 3 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції Закону від 15 червня 2004 року № 1765-IV ) порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідно до частини третьої пункту 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 21 липня 2005 року № 630 , періодична повірка, обслуговування та ремонт

(у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

За пунктом 11.2.1. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 5 липня 1995 року № 30, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21 липня 1995 року за

№ 231/767, періодична повірка, обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж лічильників води (що перебувають у власності фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності), результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду, здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з водопостачання (пункт 11.2.1 в редакції наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 04 січня 2005 року № 2).

Отже, в чинному законодавстві міститься норма, за якою періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Згідно з пунктом 1 рішення Одеської міської ради від 05 квітня 2007 року

№ 1173-V «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса», визначено виконавцями послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси підприємства та організації, незалежно від форм їх власності та підпорядкування, що виробляють чи постачають комунальні послуги для потреб споживачів, а саме: з постачання холодної води та водовідведення - підприємства, які здійснюють централізоване питне водопостачання та водовідведення; з повірки квартирних засобів обліку споживання холодного та гарячого водопостачання - підприємства, що надають послуги з холодного та гарячого водопостачання в м. Одесі.

За статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Аналогічні положення закріплено у частині 2 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за якими споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року,встановивши, щорішенням міської ради відповідача визначено виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення, якими користується позивач, обґрунтовано вважав, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення, та враховуючи вищевикладені вимоги закону, дійшов правильного висновку про наявне порушення прав ОСОБА_3, як споживача, зокрема, щодо повірки лічильника холодного водопостачання, встановленого у квартирі позивача, зобов'язавши відповідача провести перерахунок нарахованої плати за централізоване холодне водопостачання та водовідведення.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило