ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7301/18
провадження № 2/753/5013/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, втому числі, щодо виділення в користування частини квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо (набуття права власності) дати та факту реєстрації власниками права власності на вказане майно в установленому законом порядку; не зазначено обгрунтування щодо підстав заявлення ОСОБА_2 вимог на користь повнолітніх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5; відсутнє обгрунтування щодо наявності висновку органу опіки та піклування щодо вимог відносно користування вказаним житлом неповнолітнім ОСОБА_6, зокрема в контексті положень ст.19 СК України, при цьому, Орган опіки та піклування серед учасників справи не зазначений, і обгрунтування цього також відсутнє.

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копія вказаної ухвали була отримана 19 січня 2018 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі).

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Недоліки заяви не були усунуті.

26 червня 2018 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 Щодо усунення недоліків, проте до вказаної заяви не було додано всіх копій (в тому числі, цієї заяви) для всіх вищевказаних учасників справи - всупереч вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України. Так, щодо ненадання вказаних копій то заявником не враховано, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (для всіх учасників справи).

Крім того, вказана особа звернулася до Дарницького районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вказаною заявою з недотриманням вимог ст.62 ЦПК України щодо позовних вимог, які заявлені на користь повнолітніх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме положенням, якими передбачено наступне, при цьому, вказаною статтею зокрема передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, засвідчені суддею, або копії з них засвідчені у визначеному законом порядку приєднуються до матеріалів справи, проте, до суду не було надано документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2 щодо заявлення вимог на користь повнолітніх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які фактично є третіми особами з самостійними вимогами.

Враховуючи викладене, вивчивши наявні матеріали, вважаю, що і відповідно до положень п.1) ч.4 ст.185 ЦПК України належить повернути заяву.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_4 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: