Справа № 603/185/18
Провадження №2/603/142/2018
"02" липня 2018 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді: Іванчука В. М.
при секретарі: Швець Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 10.04.2007 року Лядською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №01.
Позов обґрунтовано тим, що 10.04.2007 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилось троє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач зазначає, що шлюб розпався з причини відсутності взаєморозуміння між сторонами, різними поглядами на сімейні відносини. За час перебування у шлюбі сторони мало часу проживали спільно, оскільки відповідач проживав та працював у м.Івано-Франківськ, що негативно впливало на сімейні стосунки. Між сторонами постійно виникали сварки та непорозуміння, які вдбувались у присутності їх дітей. Між сторонами відсутнє почуття любові та поваги один до одного, а тому, просить шлюб між ними розірвати. Також просить неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити проживати з нею та стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась. В поданій до суду заяві зазначила, що позовну заяву підтримує та просить її задоволити, справу розглянути у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.ст. 280,281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи та ухвалити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10.04.2007 року Лядською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №01.
Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалось, шлюб розпався з причини відсутності взаєморозуміння між сторонами, різними поглядами на сімейні відносини. За час перебування у шлюбі сторони мало часу проживали спільно, оскільки відповідач проживав та працював у м.Івано-Франківськ, що негативно впливало на сімейні стосунки, між сторонами постійно виникали сварки та непорозуміння, які вдбувались у присутності їх дітей. Між сторонами відсутнє почуття любові та поваги один до одного.
Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України).
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки сторони припинили подружні відносини, шлюб розпався і носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.
Неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, після розірвання шлюбу, враховуючи права дитини на належне утримання та виховання, суд вважає за доцільне залишити з матірю.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позовна вимога ОСОБА_1 про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища «Бабій» підлягає до задоволення.
Також позивач просить стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати, зокрема 1409,60 грн., сплаченого судового збору та 4000 грн. витрат на правничу допомогу.
Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи . До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.
Таким чином, у силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача в користь позивача сплачений судовий збір.
Також, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 4000 грн. за надання професійної правничої допомоги адвоката, згідно квитанції №01-18 від 23.03.2018 року.
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 141, 223, 263,264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_6 (с.Бобрівники, вул.Гора, 7, Монастириський район Тернопільська область) до ОСОБА_2 (вул. Гора, 7, с.Бобрівники, Монастириського району Тернопільської області) про розірвання шлюбу - задоволити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 10 квітня 2007 року в Лядській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №0І.
Неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити проживати із матірю ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "Бабій".
Заочне рішення може бути переглянуто Монастириським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_7