Провадження №2/447/23/18
Справа №447/1023/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

30.05.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Миколаївського району Львівської області, третя особа управління держгеокадастру у Миколаївському районі, ОСОБА_3 про визнання права користування земельною ділянкою ,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із даною позовною заявою. В обґрунтування позову вказує, що після смерті батька ОСОБА_4 вона успадкувала житловий будинок №22 по вул.. Симоненка в смт. Розділ, Миколаївського району, Львівської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.10.1997 року. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 800 м.кв. Цей житловий будинок належав її батькові на підставі договору про надання в безтермінове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 16.04.1957 року та акта про прийняття в експлуатацію від 05.09.1990 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради народних депутатів від 29.01.1992 року №3, зареєстрованого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 11.08.1994 року.

Договір було укладено між її батьком та виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської районної ради трудящих від 13.04.1957 р. №100.

На даний час вона має намір оформити право приватної власності на земельну ділянку, якою користується після смерті батька і яка закріплена за житловим будинком, однак у ОСОБА_2 селищній раді Миколаївського району,Львівської області їй повідомлено, що вона є землекористувачем земельної ділянки площею 0,07 га.

За її замовленням ТзОВ «Гео Буд» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно якої вбачається, що площа належної їй земельної ділянки становить 0,062 га., у звязку з чим просила визнати за нею право користування земельною ділянкою площею 800 м.кв. для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: смт. Розділ, вул.. Симоненка 22, Миколаївського району, Львівської області в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер 24.03.1980 року та визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 селищної ради №про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» від 28.02.2014 року № 527.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні позовній заяві та просили таку задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що в сільській раді немає жодних відомостей про належність батьку позивачки ОСОБА_4 земельної ділянки площею 800 м.кв. для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: смт. Розділ, вул.. Симоненка 22, Миколаївського району, Львівської області .

Третя особа - управління держгеокадастру у Миколаївському районі, в судове засідання не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про день час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив в такому відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача , представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також: спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За п.п. а), б), в), г) ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 126 ЗК України (редакція станом на 1 листопада 2007 рік), Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, передану у власність на підставі відповідного рішення органу влади, місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка успадкувала житловий будинок № 22 по вул.. Симоненка в смт. Розділ Миколаївського району Львівської області після смерті батька ОСОБА_4. Даний житловий будинок належав її батькові на підставі договору про надання в безтермінове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності та акту про прийняття в експлуатацію від 05.09.1990 року . Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом, житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 800 м.кв., однак згідно даних, які знаходяться в виконавчому комітеті ОСОБА_2 селищної ради Миколаївського району Львівської області розмір земельної ділянки становить 0,07 га. Під час виготовлення документів та прийняття рішення виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради народних депутатів від 29.01.1992 року №3, на підставі якого її батькові згідно договору про надання в безтермінове користування земельної ділянки для будівництва індивідкального житлового будинку на праві приватної власності була надана земельна ділянка за адресою вул. Симоненка №22 в смт. Розділ, Миколаївського району, Львівської області заміри вказаної земельної ділянки не здійснювалися, а тому була допущена помилка, яку в подальшому ніхто не виправив. На даний час визнання за позивачем права володіння земельною ділянкою площею 800 м.кв. призведе до порушення прав власників суміжних земельних ділянок, а тому суд приходить до переконання, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Миколаївського району Львівської області, третя особа управління держгеокадастру у Миколаївському районі, ОСОБА_3 про визнання права користування земельною ділянкою відмовити.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Карбовнік І. М.