19.06.2018 Справа № 756/3297/16-ц
унікальний № 756/3297/16-ц
провадження № 2/756/183/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Трінько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить визнати квартири АДРЕСА_1 та автомобіля Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя, визнати право власності: за ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 42,80 кв.м., житловою площею 28,20кв.м., визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 42,80 кв.м., житловою площею 28,20кв.м. Залишити у власності ОСОБА_2 право власності на автомобіль Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску, об'єм двигуна 1500,0куб.см. 14Л/С, вартістю 61314грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у вигляді половини його вартості позивачу у розмірі 30657,00грн. та суму судових витрат - 5624,00грн.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач та позивач зареєстрували шлюб 13.07.1988 року, від шлюбу подружжя має повнолітню доньку ОСОБА_5. За час перебування сторін у шлюбі, саме в інтересах сім'ї, була придбана у власність для спільного проживання сім'ї, ведення спільного господарства та побуту двокімнатна квартира АДРЕСА_3, котра була зареєстрована на відповідача - її чоловіка. Крім цього, за час шлюбу було придбано автомобіль Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску, об'єм двигуна 1500,0куб.см. 14Л/С котрий також був зареєстрований на відповідача - її чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи відсутність можливості добровільного вирішення спору, ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідачем по справі ОСОБА_2 було подано зустрічний позов та з урахуванням уточнень, позовні вимоги такі: просить визнати 60/100 частин квартири АДРЕСА_4 особистою приватною власністю ОСОБА_2, здійснити розподіл 40% частин квартири на позивача та відповідача по 20/100 частин квартири, припинити право власності ОСОБА_1 на 20/100 частин квартири АДРЕСА_4 з виплатою компенсації за її частку у спільній частковій власності в розмірі 124 058,60 гривень, визнати право власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 Визнати за ОСОБА_2 право власності на Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та стягнути з нього на користь ОСОБА_1, грошову компенсацію за її частку у розмірі 30 657,0гривень та стягнути на його користь судові витрати в розмірі 5 268,92грн. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено та зареєстровано шлюб 13.07.1988р., що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 13.07.1988р., актовий запис 3165, виданого Палацом реєстрації шлюбів та новроджених м. Києва. Від шлюбу в подружжя є спільна повнолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу придбавалось таке майно: двокімнатна квартира АДРЕСА_3 та автомобіль Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску, об'єм двигуна 1500,0куб.см. Після одруження у сторін не було особистих коштів на придбання даної квартири, вони з'явилися лише після отримання позивачем за зустрічним позовом грошових коштів від реалізації власного майна та отримання грошових коштів від своєї родини в боргу.26.06.2001р. гр.. ОСОБА_7 покупець квартири родини позивача передала позивачу грошові кошти в розмірі 54 200,00грн., що еквівалентно 10 000,00 доларів США, як частку позивача та частка його брата, що підтверджується нотаріальною заявою від 09.06.2016р. внесок осіб при придбанні даної квартири. вартість, якої склала 60 704,00грн., що еквівалентно на той період 11 200,00 доларів США з яких: 36 314,00грн. -60/100 частин квартири - ОСОБА_2, 17 886,00грн.-29/100 частин квартири надав у борг брат ОСОБА_2, та 6 504,00грн.-11/100 частин за власні заощадження сторін. У зв'язку з тим, що 60% квартири було придбано ОСОБА_2 за власні грошові кошти, одержані від продажу квартири родини його відповідно до його приватизованої частки не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, є його особистою приватною власністю. З огляду на викладене, враховуючи відсутність можливості добровільного вирішення спору, ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом та просить задовольнити запропонований ним варіант розподілу майна.

В судовому засіданні ОСОБА_8 та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. В зустрічному позові просили відмовити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні (заперечував проти задоволення позовних вимог. Зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_2 при подачі зустрічного позову було внесено на депозитний рахунок суду суму коштів в розмірі 124 058,60грн., як розмір компенсації частки відповідача квартири, оскільки на його думку, відповідачу належить на праві спільної сумісної власності 20% оспорюваної квартири.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника,представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права.

В судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтва про одруження НОМЕР_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 13.07.1988 року (а.с. 12).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2001р. ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 за ціною 10 246 грн, (а.с. 47, т.1).

Договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 було укладено 26.06.2001 року в Двадцять першій київській державній нотаріальній конторі, який було посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 2540.

01.08.2001року квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 в Київському міському бюро технічної інвентаризації за № 2942 у книзі №372-28.

Спірна квартира є двокімнатною і ізольованою. Розташована на 4-му поверсі 5-типоверхового будинку. Загальна площа 42,80 кв.м., в тому числі житлова площа -28,20 кв.м.( кімнати суміжні 1-17,80кв.м., 2-10,40кв.м.).

Згідно Звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкту оцінки від 20.12.2015р. СОД СПД ФОП ОСОБА_10, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 904 320гривень.

Позивач за зустрічним позовом посилався на те, що 60% квартири АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю, тому що він придбав цю частину за власні, дошлюбні грошові кошти, одержані від продажу квартири родини позивача відповідно до його приватизаційної частки.

73/100 частки квартири АДРЕСА_5, які належали ОСОБА_2 та його братові, матері ОСОБА_11, батькові ОСОБА_12 на підставі приватизації в рівних частках, були продані гр.. ОСОБА_7 За спільною згодою ОСОБА_12 гр.. ОСОБА_7 здійснювала оплату частками протягом півроку. Однак квартира АДРЕСА_6 була продана за 145256,00грн. що на той час еквівалентно 26 800,00 доларів США, а не за 18700грн., як зазначено в договорі.

Квартира АДРЕСА_1 була придбана за 60 704,00грн., що на той період було еквівалентно 11200 доларів США, а не за 10 246,00грн.. як зазначено в договорі.

Як вбачається з пояснення позивача за зустрічним позовом сума 60 704,00грн., що еквівалентно на той період 11 200,00 доларів США, яка була витрачена на купівлю квартири з яких: 36 314,00грн. -60/100 частин квартири - ОСОБА_2, 17 886,00грн.-29/100 частин квартири надав у борг брат ОСОБА_2, та 6 504,00грн.-11/100 частин за власні заощадження сторін.

Суд не приймає до уваги даній доказу, оскільки: договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_5 укладено у вересні 2001року, а договір купівлі- продаж квартири АДРЕСА_1 укладено в червні 2001року, окрім того згідно умов договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_5, оплата вартості квартири здійснюється частинами протягом півроку, який передував укладенню договору.

Таким чином, суд першої інстанції вважає встановленим, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було придбано сторонами за час перебування у шлюбі, докази того, що майно набуто за кошти, що належали одному із подружжя відсутні, а тому суд дійшов висновку, що спірна квартира є спільною власністю подружжя.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З підстав вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність визнання квартири за адресою: АДРЕСА_3 спільною частковою власністю подружжя та виділення в порядку поділу майна подружжя у власність позивачці та відповідачу по 1/2 частини квартири кожному.

Щодо поділу автомобіля Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1 слід зазначити, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 2007р. ОСОБА_2 купив автомобіль Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску, об'єм двигуна 1500,0куб.см. 14Л/С.

Відповідно до звіту № 1246/3 « Про незалежну оцінку вартості майна» від 28.03.2016 року ринкова вартість транспортного засобу Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1, складає 61 314 грн. грн. 00 коп. (а.с. 190-222, т.1).

Відповідно до ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Згідно зі ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги первісного позову в частині поділу речей підлягають задоволенню за варіантом, запропонованим позивачем зі стягненням різниці вартості поділеного спільного набутого майна подружжя.

Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Згідно частин 3, 4 статті 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

При цьому суд встановив, що автомобіль було придбано в шлюбі і він є спільним сумісним майном подружжя, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, тому вона має право на грошову компенсацію, є обґрунтованими.

Разом з тим, суд вважає, що оскільки позивач не просить поділити автомобіль, а просить грошову компенсацію від його ринкової вартості то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1/2 вартості автомобіля, в розмірі 30 657,00гривень.

Таким чином, позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню у вказаній частині.

Стаття 70 СК України визначає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1).

Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи часткове задоволення первісного позову і часткове задоволення зустрічного позову, сплачений сторонами судовий збір взаємозараховується.

Керуючись ст. 368 ЦК України, ст.ст. 21, 60, 65, 70 СК України, ст. ст. ст. ст. 3, 11, 365, 368, 356, 372, 392, 626 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 228, 247, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_7.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на ? частину квартири АДРЕСА_7.

Визнати за ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на ? частину квартири АДРЕСА_7.

Визнати за ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право власності на автомобіль Honda Civic (седан) державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 1500,00куб.см. 114Л/С.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 грошову компенсацію в розмірі 30 657,00грн. різниці вартості майна.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5624,00 грн та витрати пов'язані зі сплатою за послуги адвоката в розмірі 1000,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 268,92 грн та витрати пов'язані зі сплатою за оцінки вартості квартири та автомобіля в розмірі 1350,00грн.

В іншій частині первісного та зустрічного позовів - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко