АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

15 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі судді-доповідача СоколовоїВ.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2018 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, та за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю понад п'ять років та зміну черговості права на спадкування,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2018 у задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_7 про зупинення провадження у справі - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід державного бюджету штраф в сумі 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3524 гривень.

Не погодились із вказаним судовим рішенням в частині стягнення штрафу з ОСОБА_7, відповідачі, 25.05.2018 їх представником до суду першої інстанції подано апеляційну скаргу.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звернутися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до п.п. 11 п. 16-1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України», з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України» представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст.. 131-2 Конституції України у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року здійснюється виключно прокурором або адвокатом.

Справа 753/17403/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5639/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Положення ч. 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка немає процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Так, апеляційна скарга підписана представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який діяв на підставі укладених з відповідачами договорів та виданих ордерів. Проте в ордерах від 11.01.2018 вказано про здійснення представництва лише у Дарницькому районному суді м. Києва. Документи, що підтверджують його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні та ОСОБА_7 до апеляційної скарги не долучені. Враховуючи, що саме ордером підтверджуються повноваження адвоката, суд приходить до висновку про відсутність повноважень у ОСОБА_7 на подання апеляційної скарги.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що в порядку п. 1 ч. 5 ст. 357 України, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦК України та заявник має право подати клопотання про поновлення строку для подачі апеляційної скарги.

У зв'язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 та ч. 6 ст. 147 цього Закону, суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2018 - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: