Ухвала

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 646/1611/17

провадження № 61-34св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року у складі судді Теслікова І. І. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 14 вересня 2016 року.

В обґрунтування скарги зазначила, що 01 квітня 2016 року вона отримала постанову відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 19 листопада 2015 року про розшук майна боржника, яка була винесена державним виконавцем на підставі виконавчого листа Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 квітня 2011 року. У виконавчому листі зазначено про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») суми заборгованості за кредитною угодою від 12 вересня 2008 року та договором траншу від 12 вересня 2008 року №151/А-08-1.

01 червня 2011 року відкрито виконавче провадження. В подальшому ОСОБА_5 погасив ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у повному обсязі. 29 листопада 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції із заявою про повернення виконавчого документа без виконання.

20 березня 2012 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві та про припинення чинності арешту майна боржника і скасування опису й арешту майна.

01 червня 2011 року за виконавчим листом Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 квітня 2011 року відкрито виконавче провадження №26912228 у відношенні неї.

01 червня 2011 року державним виконавцем були направлені повідомлення про відкриття виконавчого провадження боржнику та стягувачеві та запити до Харківської ОДП, КП «Харківське районне БТІ» та до державної інспекції державного технічного нагляду в Харківській області, тривалий час у вказаному виконавчому провадженні будь-які виконавчі дії або інші документи відсутні. 19 листопада 2015 року винесена постанова про розшук майна божника ОСОБА_4, яка за її скаргою скасована ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 30 вересня 2016 року.

10 лютого 2017 року отримано постанову державного виконавця про стягнення з неї виконавчого збору у сумі 101 475,80 грн.

ОСОБА_5 стверджувала, що указана постанова є незаконною, оскільки її чоловіком у 2011 році сплачено ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитною угодою, на розрахунковий рахунок стягувача і ні на той час, ні станом на вересень 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» немає жодної майнової претензії.

Також зазначала, що постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні щодо її чоловіка не виносилась, а у виконавчому провадженні щодо неї така постанова була винесена більше ніж через 5 років, що жодним нормативним актом не передбачено.

У зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_5 просила скасувати постанову про стягнення з неї виконавчого збору у сумі 101 475, 80 грн, винесену 14 вересня 2016 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 липня 2017 року у задоволені скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що постанова від 14 вересня 2016 року головного державного виконавця Харківського районного управління юстиції Аль-Халябі Л. Р. про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 26912228 у зв'язку з невиконанням боржником у наданий строк рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2011 року щодо стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитною угодою від 12 вересня 2008 року № 151/А-08 та договором про видачу траншу від 12 вересня 2008 року № 151/А-08 у розмірі 1 014 757,97 грн винесена відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та підстави для її скасування відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, тому за умови закінчення виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору не виноситься; нове виконавче провадження відкрито не було; сума яка може підлягати до сплати у якості виконавчого збору становить 680 грн, а ніяк не 101 475, 80 грн, як зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик