Справа № 463/2417/17 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/7128/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляк Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

17.05.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 13 лютого 2013 року Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №126.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 13.02.2013 року. У сторін є малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки, сторони з вересня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету та не підтримують подружніх відносин, а примирення є неможливим, просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, щов оскаржуваному рішенні районний суд покликається на те, що розірвання шлюбу між подружжям суперечитиме інтересам їхньої малолітньої доньки - ОСОБА_5 та порушуватиме її законодавчо закріплене право на сім'ю. Вважає, що такий висновок суду не відповідає матеріалам справи. Зокрема, судом не враховано, що сторони досягли згоди щодо того,що їх малолітня донька - ОСОБА_5, після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем, а відповідач постійно братиме участь у вихованні доньки та до досягнення нею повноліття надаватиме матеріальну допомогу для забезпечення умов її життя. Зазначає, що вже більше одного року сторони не проживають разом, що не перешкоджає ОСОБА_4 бачитися та спілкуватися з дитиною, проводити з нею достатньо часу, брати участь у її вихованні. Вважає, що рішення про розірвання шлюбу між сторонами не суперечитиме інтересам доньки сторін, оскільки розвиток та виховання дітей є неможливим у сім'ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб та сім'ю, у якій відсутнє взаєморозуміння та наявні постійні сварки і суперечки, а також у якій батьки фактично проживають окремо.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, а тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 372 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу технічними засобоми.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.110 СК України передбачено право одного з подружжя на пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу.

Такий позов має бути обґрунтованим та містити покликання на дійсні підстави пред'явлення такого, що підтверджується належними та допустимими доказами, а також не суперечити та відповідати інтересам подружжя та за наявності їхнім малолітнім чи неповнолітнім дітям.

Вирішуючи позов одного з подружжя про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (ч.1 ст.112 СК України).

Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначає положення про розлучення дитини з сім'єю. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено 13.02.2013 року та зареєстровано Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №126, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 (а.с.6).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.7).

Відповідно до роз»яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з»ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_2 ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження того, що збереження шлюбу суперечить її інтересам чи інтересам малолітньої дитини, а причини позову про розірвання шлюбу свідчать про те, що погіршення сімейних стосунків носить тимчасовий характер, колегія суддів вважає, що з урахуванням інтересів малолітньої дитини, районний суд підставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Крім того, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з» явилися, що може свідчити про те, що вони втратили інтерес до такої.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.07.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.