Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/2216/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», третя особа ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», третя особа ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позові зазначало, що 12.04.2017 о 16.40 год. біля будинку 129 по проспекту Соборному у місті Запоріжжі, з вини водія Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» ОСОБА_4 була скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП). Вина водія у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений мікроавтобус MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб становить 71 066,72 грн. і 800,00 грн. витрати на проведення автотоварознавчого дослідження.

11 грудня 2017 у зв'язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості, позивач зменшив позовні вимоги та прохав стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 13 214,01 грн. та 800,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» матеріальну шкоду у розмірі 14 014,01 грн.. та судові витрати за оплату судового збору у розмірі 718,66 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначало, що дохід, отриманий ОСОБА_3 у вигляді відшкодування матеріальної шкоди не відноситься до переліку доходів, які звільняються від оподаткування податком на доходи фізичних осіб, визначених ст. 165 Податкового кодексу України, та відповідно до п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу включається до оподаткованого доходу платника податку.

Позивачем ОСОБА_3 надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2017 у справі № 333/3383/17 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, , громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працює водієм «Запоріжелетротранс», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Згідно встановлених постановою обставин 12 квітня 2017 р. о 16-40 годині, по вул. Складська, 2/67 у м. Запоріжжі ОСОБА_4 керуючи тролейбусом «ЛАЗ» бортовий номер 007, рухався по пр. Соборному з боку пл. Фестивальної в напрямку вул. Гагаріна в районі буд. 129 по пр. Соборному в м. Запоріжжя не витримав безпечну дистанцію, допустив наїзд передньою частиною на стоячий на зупинці мікроавтобус «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_3 Після даного зіткнення мікроавтобус «Мерседес» почав самовільний рух, в результаті чого наїхав передньою частиною на задню частину стоячого попереду на зупинці мікроавтобусу «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 Транспортним засобом понесено механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постанова набрала законної сили 11.07.2017 року, що підтверджується копією постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Мікроавтобус «Mercedes-Benz» Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_3

Мікроавтобус MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_3 (далі мікроавтобус), належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 053492 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 053492). Внаслідок передачі мікроавтобусу в оренду (на підставі Договору оренди транспортного засобу від 09.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6В.), на нього, відповідно до положень п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 07.09.1998 № 1388, видано тимчасовий реєстраційний талон ДАР № 504515, мікроавтобусу видано реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном ДАР № 504515.

Характеристики мікроавтобуса, марка MERCEDES-BENZ SPRINTER, рік випуску 2003, шасі № WDB9036632R591125 у договорі оренди транспортного засобу і тимчасовому реєстраційному талоні співпадають.

Для визначення розміру збитків ОСОБА_3І звернувся до субєкта оціночної діяльності оцінювача ОСОБА_7, який на підставі договору від 12.04.2017 № 40 здійснив автотоварознавче дослідження мікроавтобусу позивача. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля MERCEDES- BENZ SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 06.05.2017 №40, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 18.04.2017 року складає 71 066,72 грн.

21.07.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 913, в якій просив відповідача відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 71 866,72 грн., у т.ч. витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 800,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем здійснено виплату матеріальної шкоди ОСОБА_3 в сумі 57852,71 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №11531 від 30.10.2017 на суму 8 050,00 грн., № 11562 від 31.10.2017 на суму 16 100,00 грн., № 11570 від 01.11.2017 на суму 8 050,00 грн., № 11618 від 02.11.2017 на суму 8 050,00 грн., № 11621 від 03.11.2017 на суму 8 050,00 грн., № 11680 від 10.11.2017 на суму 9 552,71 грн.

При визнанні боргу у жовтні 2017 року на користь ОСОБА_3 відповідачем водночас нараховане та сплачено до бюджету суму податку з доходів фізичних осіб (71 866,72 х 18% = 12 936,01 грн.): платіжне доручення №11532 від 30.10.2017 на суму 1 800,00 грн., платіжне доручення № 11563 від 31.10.2017 на суму 3 600,00 грн., платіжне доручення № 11572 від 01.11.2017 на суму 1 800,00 грн., платіжне доручення №11619 від 02.11.2017 на суму 1 800,00 грн., платіжне доручення №11622 від 03.11.2017 на суму 1 800,00 грн., платіжне доручення №11681 від 10.11.2017 на суму 2 136,01 грн., всього 12 936,01 грн.

Відповідачем водночас нараховане та сплачено до бюджету суму військового збору (71 866,72 х 1,5% = 1 078,00 грн.): платіжне доручення №11533 від 30.10.2017 на суму 150,00 грн., платіжне доручення №11564 від 31.10.2017 на суму 300,00 грн., платіжне доручення №11573 від 01.11.2017 на суму 150,00грн., платіжне доручення №11620 від 02.11.2017 на суму 150,00 грн., платіжне доручення №11623 від 03.11.2017 на суму 150,00 грн., платіжне доручення №11682 від 10.11.2017 на суму 178,00 грн., всього 1 078,00 грн.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стосовно оподаткування сума відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції правомірно керувався Порядком оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-IV із змінами та доповненнями (далі - ПК України), яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (ст. 165 ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Пунктом 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи та фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПКУ.

Відповідно до п. 163.1 ст.163 ПК України обєктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Так, згідно з пп. «а» пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначено статтею 168 ПК України.

При цьому, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПК України.

Відповідно абзацу «а» п.176.2 ст.176 особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У відповідності до підпункту 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України обєктом оподаткування військовим збором є доходи визначені статтею 163 ПК України.

Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено статтею 164 ПК України.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України).

Суд вірно зазначив, що позов датовано і підписано позивачем 04.10.2017 року, з яким ОСОБА_3 звернувся до суду 05.10.2017 . А відшкодовувати матеріальну шкоду відповідач розпочав лише 30.10.2017 .

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, виходячи з наведених норм ЦК України, ПК України, сума відшкодування матеріальних збитків, у даному випадку після звернення позивача до суду, відшкодовується громадянину підприємством внаслідок заподіянню шкоди його майну, не включається до оподатковуваного доходу та не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 14 014,01 грн. підлягає стягненню з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс».

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: