Справа № 178/48/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
19 червня 2018 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Берелет В.В.,
секретаря: Кирсань Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кринички цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування курсантом витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що станом на 01 жовтня 2017 року в Академії наявна заборгованість за утримання у вищому навчальному закладі зі сторони ОСОБА_2 Встановлено, що відповідно до наказу начальника академії ОСОБА_2 зараховано на перший курс навчання. Наказом начальника академії (по стройовій частині) ОСОБА_2 зараховано у списки особового складу академії, поставлено на всі види забезпечення, призначеного на посаду курсанта. 15 серпня2017 року між Міністерством оборони України та ОСОБА_2 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України. ОСОБА_2 було написано рапорт про відрахування його з числа курсантів академії у звязку з небажанням продовжувати навчання та зобовязання ним провести відшкодування вартості навчання. наказом начальника академії зі старшим солдатом ОСОБА_2 розірвано контракт про проходження військової служби у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу. Після чого його виключено зі списків особового складу академії. У відповідності до вимог Порядку, ОСОБА_2 необхідно відшкодувати витрати, повязані з його утримання в академії, тому посилаючись на зазначені обставини просять стягнути з відповідача7947, 72 грн. та судові витрати.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
У відповідності до вимог Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і
військову службу" ( 2232-12 ) витрат, пов'язаних з їх утриманням у
вищому навчальному закладі (далі - витрати).
Відповідно до пп.3, 7 Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Згідно п.8 Порядку сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби,
Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та
Держспецтрансслужби.
Вимогами ст.25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини пятої статті 26 цього Закону,, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Ураховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 280-282, 315 ЦПК України, суд
Позовні вимоги заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_3

р