"26" червня 2018 р.
Справа № 642/2213/18
Провадження № 2/642/1090/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Тугай К.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 листопада 2003 року у ВРАГС Сватівського РУЮ Луганської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з відповідачкою. Більше півроку тому припинено шлюбні стосунки внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на життя, відсутності поваги один до одного, сварок, спільне господарство та спільний бюджет не ведуть.

Позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідач також надав заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, прохає слухати справу у його відсутності.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України за таких обставин, враховуючи згоду відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.

Сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2003 року у ВРАГС Сватівського РУЮ Луганської області, актовий запис №151, що підтверджується свідоцтвом серія 1-ПО №072827 від 22.11.2003.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ВЛ №066052 від 16.03.2007. Дитина мешкає з відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не створили міцної сімї, у липні 2017 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, наявності різних характерів припинили шлюбні відносини, та з цього часу проживають окремо.

Між сторонами відсутній майновий спір.

Примирення обидві сторони вважають неможливим.

Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини.

Керуючись ст. ст. 4,5, 12, 13,89, 200, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5), зареєстрований 22 листопада 2003 року у ВРАГС Сватівського РУЮ Луганської області, актовий запис №151.

Після розірвання шлюбу залишити сторонам прізвище: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Суддя Л.Л. Шрамко