Справа № 202/6456/17
Провадження №2/202/397/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 червня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з іноземного елементу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в вересні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з іноземного елементу.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві посилалась на те, що 27 червня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб на території Російської Федерації, який 15.07.2016 року був розірваний рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яке набрало чинності 26.07.2016 року. 28.07.2012 року від шлюбу, на території Російської Федерації, у них народилася донька ОСОБА_3. З осені 2013 року вона разом з донькою ОСОБА_3 проживають за її місцем реєстрації в Дніпропетровську. Батько дитини проживає за місцем своєї реєстрації в Російській Федерації. Донька є громадянкою України. Протягом 4 років донька знаходиться на її утриманні та піклуванні, відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, тому виникла необхідність у зверненні до суду. Просила суд: стягнути зі ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28.07.2030 року.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Вказала, що відповідач є працездатною особою, інших стягнень за виконавчими документами не має.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог частини 1 статті 415 Цивільно-процесуального кодексу України, Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року в редакції Протоколу від 28.03.1997 року та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, судом було складено та направлено до відповідного запитуваного органу Російської Федерації через Міністерство юстиції України доручення про вручення документів, а саме: позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з іноземного елементу, який проживає за адресою: 425400, Російська Федерація, Республіка Марій Ел, Совєтський район, с.м.т. Совєтське АДРЕСА_1. Також відповідно до вимог частин 1, 2 статті 415 Цивільно-процесуального кодексу України, Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, судом було складено та направлено до відповідного запитуваного органу Російської Федерації через Міністерство юстиції України доручення про виконання окремих процесуальних дій, а саме: допит відповідача по справі ОСОБА_2, який проживає за адресою: 425400, Російська Федерація, Республіка Марій Ел, Совєтський район, с.м.т. Совєтське АДРЕСА_1.

Совєтським районним судом ОСОБА_4 ОСОБА_5 у складі судді Крутіхіной С.Н. при секретарі судового засідання Войкової І.А. 13 лютого 2018 року, було допитано в якості відповідача ОСОБА_2, про що було складено протокол. Відповідно до протоколу судового засідання від 13 лютого 2018 року ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними. Вказав, що до осені 2014 року він допомагав матеріально позивачці і кожен місяць перераховував по 5000 рублів. Потім в Банку перестали приймати перекази в Україну. З позивачем неможливо ні про що домовитися. Зазначив, що не заперечує проти матеріальної допомоги на дитину, однак йому необхідні гарантії, що в подальшому він зможе бачитися з дитиною. Офіційно не працює та отримує дохід від неофіційної роботи приблизно 10000 рублів в місяць. Інших дітей на утриманні не має.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Суд, заслухавши позивача, матеріали допиту відповідача, які надійшли на виконання доручення про здійснення окремих процесуальних дій, дослідивши письмові докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 27 червня 2011 року зареєстрували шлюб в відділі ЗАГС адміністрації муніципального утворення «Совєтський муніципальний район» ОСОБА_5 Російської Федерації, актовий запис №112. Шлюб розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2016 року. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою №667/2013 про реєстрацію особи громадянином України та довідкою з місця проживання №3108 від 11.12.2015 року (а.с.6,7,8.).

Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини.

Згідно зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, таким чином, беручи до уваги, те, що відповідач офіційно працює, то суд вважає, що справедливим та співмірним буде присудити стягувати щомісячно зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки працездатний, інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводяться.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Згідно зі ст.ст. 180, 181,182,183,184,192 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 4,13,141,259, 263-265, 354,498,499 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( 425400, Російська Федерація, Республіка Марій Ел, Совєтського району, с.м.т. Совєтське, АДРЕСА_3) про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з іноземного елементу - задовольнити.

Стягувати щомісячно зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: 425400, Російська Федерація, Республіка Марій Ел, Совєтського району, с.м.т. Совєтське, АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: 425400, Російська Федерація, Республіка Марій Ел, Совєтського району, с.м.т. Совєтське, АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст складено 18.06.2018 року.

Суддя Л.П. Слюсар