Справа № 182/3086/18
Провадження № 2/0182/2224/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.07.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чкалівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне.

19 жовтня 2015 року померла ОСОБА_2, не залишивши заповіту, що підтверджується довідкою Шевченківської сільської ради № 866 від 31.10.2017 року. ОСОБА_1 поховала її власним коштом, про що свідчить довідка Південної сільської ради № 955 від 20.10.2015 року. ОСОБА_2 була рідною сестрою її бабусі по матері ОСОБА_3, тобто є її двоюрідною бабусею. В шлюбі бабуся не перебувала, що підтверджується довідкою Шевченківської сільської ради № 864 від 31.10.2017 року, дітей не мала. Відповідно до ст.1265 ЦК України, вона є спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 1.6800 га., розташовану на території Шевченківської сільської ради, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером :01:012:0054. що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 073988, виданого Нікопольським районним відділом земельних ресурсів 20 січня 2004 року на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 397/1-р від 15.09.2003 року, зареєстрованого 20 січня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 47. Факт того, що право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.01.2004 року, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 23.11.2017 року. На день своєї смерті її двоюрідна бабуся була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Але фактично бабуся проживала разом з нею з квітня 2008 року по вул.Ватутіна, буд.1, с.Південне Нікопольського району, хоча і не була там зареєстрована, що доводиться актом про обстеження матеріально-побутових умов Чкалівської сільської ради від 26.09.2017 року. Причиною їх з бабусею спільного проживання став її похилий вік. Факт спільного проживання бабусі з нею доводиться і довідкою Південної, сільської ради № 956 від 20.10.2015 року. Звернувшись в шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі, вона отримала усне роз'яснення, що, проживаючи разом з бабусею, вона спадщину прийняла фактично, тому подання заяви не потрібне. Саме тому вона у встановлений ст.1270 ЦК України строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Звернувшись до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2518/02-31 від 11.11.2017 року, в якій державним нотаріусом Першої нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 вказано, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, так як не має факту прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, Враховуючи те, що бабуся з квітня 2008 року до дня своєї смерті проживала разом з нею, вона спадщину після її смерті прийняла фактично, але встановити цей факт може лише в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У звязку з викладеним, змушена звернутися до суду з цим позовом для визнання за собою права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її бабусі.

В судовому засіданні позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала. Суду пояснила, що спадщину прийняла фактично, зараз земля з її згоди перебуває в оренді.

Представник відповідача до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї,

Як встановлено в судовому засіданні, 19.10.2015 року померла ОСОБА_2 (а.с.8), не залишивши заповіту (а.с.24). Позивачка поховала її власним коштом (а.с.21). ОСОБА_2 доводилась рідною сестрою бабусі позивачки по матері (а.с.6, 9-11, 13-16), тобто є її двоюрідною бабусею. В шлюбі ОСОБА_2 не перебувала, дітей не мала (а.с.23). Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 1.6800 га., розташовану на території Шевченківської сільської ради, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером :01:012:0054, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 073988, виданого Нікопольським районним відділом земельних ресурсів 20 січня 2004 року на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 397/1-р від 15.09.2003 року, зареєстрованого 20 січня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 47 (а.с.17-20). На день своєї смерті спадкодавиця була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Але фактично проживала разом з позивачкою з квітня 2008 року по вул.Ватутіна, буд.1, с.Південне Нікопольського району, хоча і не була там зареєстрована (а.с.22, 24, 25). Звернувшись в шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі, позивачка отримала усне роз'яснення, що, проживаючи разом з бабусею, вона спадщину прийняла фактично, тому подання заяви не потрібне. Тому позивачка у встановлений ст.1270 ЦК України строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. А коли звернулась до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2518/02-31 від 11.11.2017 року (а.с.26).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6., допитані в судовому засіданні, пояснили, що є сусідами позивачки і добре знають її родину. Спадкодавиця, дійсно проживала з позивачкою більше 10 років, бо дуже любила Олю і просила її забрати та доглянути спадкодавицю до смерті, що Оля й зробила. У спадкодавиці не було сім»ї та рідних, тому Оля її й ховала.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті своєї бабусі ОСОБА_2, що померла 19 жовтня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 1.6800 га., розташовану на території Шевченківської сільської ради, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером :01:012:0054, у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_2, що померла 19 жовтня 2015 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7