У Х В А Л А

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 755/7029/16-ц

провадження № 61-7401ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2018 року Заступник прокурора міста Києва подав касаційну скаргу в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику, зокрема, необхідно було надати докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу 13 грудня 2017 року, тому останній день строку на касаційне оскарження судового рішення (з урахуванням вихідних днів) припадав на 02 січня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявник подав заяву, у якій зазначив, що прокуратура міста Києва неодноразово зверталася до суду першої інстанції із заявами про вступ у справу, однак ці заяви судом не розглянуто. У розгляді справи апеляційним судом заявник участі не брав, а повний текст оскаржуваного рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року отримано його представником лише 06 лютого 2018 року, що підтверджується відміткою на рішенні суду першої інстанції та ксерокопією заяви про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копій судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

На доданій до матеріалів касаційної скарги копії рішення Апеляційного суду міста Киїєва від 13 грудня 2017 року відсутній будь-який запис щодо дати отримання копії судового рішення. Водночас на ксерокопії заяви про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копій судових рішень відсутній вхідний штамп суду із зазначенням дати, коли вказана заява надійшла до суду першої інстанції.

Інших доказів, що свідчать про дату отримання представником прокуратури міста Києва копії оскаржуваного рішення, заявником не надано.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Заявник послався на те, що копію оскаржуваного рішення апеляційного суду отримав 06 лютого 2018 року, проте жодного належного доказу на підтвердження цих обставин не надав, у зв'язку з чим суд касаційної інстанції позбавлений можливості розглянути питання щодо поважності причин, наведених Заступником прокурора міста Києва у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, станом на 23 червня 2018 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2018 року заявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник