Справа №463/2765/17
Провадження №2/463/428/18
УХВАЛА

судового засідання

12 червня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання представника відповідача ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про зобовязання до вчинення дій -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобовязати останнього скасувати постанову від 16.11.2016р. «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» та зобовязати відповідача призначити позивачу страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.09.2014р. Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою зобовязано відповідача розглянути справу про страхові виплати за поданою позивачем заявою і доданими до неї документами в т.ч. копією акта № 82 про нещасний випадок та прийняти рішення згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». При цьому, в мотивувальній частині цієї постанови зазначено, що оскільки оригінал акта № 82 втрачено, відповідачу належить прийняти його копію, яка зберігається в пенсійній справі. Незважаючи на судове рішення, яке набрало законної сили відповідач ухилявся від обовязку його виконання, а в кінцевому, прийняв постанову від 16.11.2016р. про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг, вказавши однією з підстав те, що позивачем подано довідку МСЕК про встановлення інвалідності без встановлення відсотків втрати працездатності. Таку відмову відповідача у призначенні страхових виплат вважає такою, що суперечить чинному законодавству, у звязку з чим просить зобовязати останнього скасувати цю постанову, а також зобовязати призначити страхові виплати.

Повноважний представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У вирішенні даного клопотання судом оголошено перерву. В останньому судовому засіданні представник відповідача підтримав таке клопотання. Позивач, будучи присутнім в судовому засіданні 31.01.2018р. проти обґрунтованості такого клопотання заперечив.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що таке не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а останній в свою чергу, згідно п. 2 ч. 1 цієї статті, є спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Під час розгляду цивільної справи № 1094цс17 Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017р. зазначив, що характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обовязках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема повязаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відтак, не всі спори участь в яких приймає субєкт владних повноважень є публічно-правовими, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення субєктного складу спірних правовідносин (участь у них субєкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2014р. Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову (а.с.5-8), якою зобовязано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Львові розглянути справу про страхові виплати на підставі поданої ОСОБА_3 заяви та доданих до неї документів та прийняти рішення відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон № 1105-XIV від 23.09.1999р.).

При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції зазначив, що законодавчі норми не містять обовязку подання до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків для здійснення страхових виплат саме оригіналів таких документів, зокрема і акта про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, а факт настання страхового випадку, що спричинив позивачу професійно зумовлену травму сторонами не заперечується.

Таким чином, оскільки постанова відповідача від 16.11.2016 № 1307/1, на підставі якої позивачу відмовлено у страхових виплатах, прийнята на виконання судового рішення, її прийняття не може вважатись таким, що є результатом здійснення відповідачем публічно-владних управлінських функцій. Враховуючи те, що в цій постанові встановлено неправомірність дій відповідача щодо не розгляду заяви позивача, спір про правомірність відмови у призначенні страхових виплат є приватноправовим, оскільки обумовлений він порушенням приватного права позивача на отримання страхових виплат.

З огляду на це, справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства, і тому в задоволенні клопотання представника відповідача належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 255, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про зобовязання до вчинення дій.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 18.06.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.