Провадження № 2/760/3417/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Каліщук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зняття арешту з майна, -
31.07.2017 року позивач ОСОБА_1, в особі свого представника - адвоката ОСОБА_2, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зняти арешт з його мана, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14.02.2014 в рамках виконавчого провадження №42049665, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №4827730.
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 20.12.2011 Солом'янський районний суд м. Києва прийняв заочне рішення у справі №2-1836/11, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором №007-2008-2200 від 26.06.2008 р. в розмірі 1 018 409, 67 грн. та судовий збір у розмірі 1 700, 00 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн.. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист №2-1836/11 від 06.03.2012.
Під час виконання рішення суду даний виконавчий лист двічі повертався стягувачу, а саме: 30.12.2013 та 27.01.2015 та був втретє пред'явлений до виконання 11.04.2016.
13.04.2016 р. державним виконавцем Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №50796859.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.06.2017 у справі №760/6992/17 було знято арешти з майна ОСОБА_1, накладені в рамках виконавчих проваджень за виконавчим листом №2-1836/11 від 06.03.2012.

Після цього з метою перевірки зняття вказаних арештів у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було сформовано інформаційну довідку №92465668 від 20.07.2017 р. з якої вбачається, що інформація щодо обтяжень майна ОСОБА_1 зі сторони Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві - відсутня.

Проте згодом позивачу стало відомо про наявність у реєстрі обтяжень арешту на нерухоме майно ОСОБА_1, обтяжувачем у яких виступає Солом'янське районне ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.02.2014, винесеної в рамках виконавчого провадження №42049665, яке було відкрито на підставі виконавчого листа №2-1836/11 від 06.03.2012.

Однак, як було встановлено, виконавчі дії за вказаним виконавчим листом не проводяться, строк для пред'явлення його до виконання сплинув, а тому наявність арештів, які накладені у рамках попередніх виконавчих провадженнях, що відкривались на підставі виконавчого листа від 06.03.2012 р. у справі №2-1836/11 є невиправданим та таким, що порушує права позивача, як власника майна.

В судове засідання учасники справи не з'явились, від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча неодноразово про місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. При таких даних, враховуючи, що відповідач в судове засідання свого представника не направив, про причини своєї його неявки суд не повідомив, з заявою про відкладення справи до суду не звертався, а також від нього не надійшов відзив, суд знаходить можливим з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України розглянути справу в даному судовому засіданні у відсутності відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечує представник позивача, відповідно до його заяви.

Вивчивши матеріали справи і оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

20.12.2011 Солом'янським районним суд м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором №007-2008-2200 від 26.06.2008 р. в розмірі 1 018 409, 67 грн. та судовий збір у розмірі 1 700, 00 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн..

06.03.2012 на виконання даного рішення суду було видано виконавчий лист №2-1836/11, який неодноразово пред'являвся до виконання.

В рамках відкритих виконавчих проваджень № 31760965 та №32099232 за вказаним виконавчим листом неодноразово накладались арешти на нерухоме майно боржника ОСОБА_1, а які були скасовані рішенням Солом'янського районного суду від 30.06.2017.

Проте, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26.07.2017 вбачається, що 28.02.2014 було зареєстровано обтяження № 4827730, а саме арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1.

Відповідно до вищезазначеної інформаційної довідки підставою для накладення арешту на майно позивача була постанова ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві № 42049665 від 14.02.2014.

З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.02.2014 вбачається, що вона була винесена в рамках виконавчого провадження № 42049665 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1836/11 від 06.03.2012.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 27.01.2015, винесену в рамках виконавчого провадження № 42049665, виконавчий лист № 2-1836/11 від 06.03.2012 було повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Аналогічні положення були закріплені і в ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадженні» в редакції, яка була чинна на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу від 27.01.2015.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частино п'ятою даної статті також визначено, що у всіх інших випадках (які не передбачені ст. 59 даного Закону) арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, з урахуванням того, що виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, в рамка якого було накладено арешт на майно позивача, було повернуто стягувачу, однак під час винесення постанови про повернення виконавчого документу державним виконавцем не було вирішено питання щодо знаття арешту з майна позивача, і наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності на майно та реалізації його законних прав та інтересів, суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арешту з майна позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 321, 386 ЦК України, ст.ст. 6,7, 12-13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої сліжби Солом'янського районного управління юстиції в м. києві від 14.02.2014 в рамках виконавчого провадження №42049665, зареєстрованого в Єдиному реєстррі заборон відчуження обєктів не рухомого майна за № 4827730.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: В.В. Лазаренко