Ухвала

Іменем України

18 червня 2018 року

м. Київ

справа №2-8147/09

провадження №61-22093ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2018 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня

2010 року позов відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 645 667 грн 48 коп. - заборгованість по кредиту, залишок простроченої заборгованості, пеня, судові витрати в сумі

1 820 грн., а всього - 647 487 грн 48 коп.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення. Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2010 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала до апеляційного суду заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2010 року, в якій вона просить переглянути рішення, скасувати та постановити нове, посилаючись на те, що вона виступала поручителем по зобов'язанням ОСОБА_5 за виконання кредитних зобов'язань, однак не була залучена до справи ні в якості співвідповідача, ні в якості третьої особи, однак вказаним рішенням порушені її права.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2018 року у прийнятті заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2010 року відмовлено.

У квітні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду

м. Києва від 16 березня 2018 року з пропуском строку, визначеного статтею

390 ЦПК України, на касаційне оскарження, оскільки подана через «Скриню» касаційного суду 26 квітня 2018 року, а ухвалу апеляційного суду проголошено 16 березня 2018 року. Проте заявник не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 11 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме запропоновано надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 11 травня 2018 року.

У заяві про поновлення строку ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки ухвалу проголошено без повідомлення учасників справи і направлено поштовим відправленням

23 березня 2018 року, для підтвердження чого надає докази.

Згідно з частинами першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливим його поновити.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК Українизаочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відмовляючи у прийнятті заяви ОСОБА_4, апеляційний суд, правильно виходив із того, що ОСОБА_4 не є стороною (відповідачем) у справі, з апеляційною скаргою не зверталася. Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 352 ЦПК УкраїниОСОБА_4 має право звернутися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, якщо вважає що суд вирішив питання про її права і обов'язки, а не із заявою про перегляд заочного рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не досліджено всі обставини справи, постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права є безпідставними, оскільки суд апеляційної інстанції обґрунтовано, повно та всебічно дослідив обставини справи та правильно визначив про необхідність відмови у прийнятті заяви ОСОБА_4, оскільки вона звернулася до апеляційної інстанції не з апеляційною скаргою, а з заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, не будучи стороною у справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтею 390 ЦПК України, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження судового рішення.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2018 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк