АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/10688/17

Провадження № 22-ц/787/1143/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2018 року, ухваленого в складі судді Харечка С.П., повний текст якого виготовлено 03 травня 2018 року, у справі № 569/10688/17,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, покликаючись на те, що відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а коштів які вона заробляє недостатньо для належного забезпечення повноцінного розвитку дитини. Відповідач, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2852 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: с. Колоденка Рівненський район, Рівненська область, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, з наступною індексацією відповідно до закону , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову , а саме 07.07.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач працездатний, не має на утриманні інших осіб, а тому спроможний сплачувати аліменти в розмірі по1500 грн. на кожну дитину.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про визначення розміру аліментів у розмірі по 746 грн. на кожну дитину. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що не заперечує проти необхідності стягнення аліментів, однак вважає, що вони мають буди стягнуті у розмірі що не перевищує 70% від його заробітної плати. Крім того, судом не враховано його матеріальний стан, а саме те, що він має невелику заробітну плату у розмірі 3750 грн. , а стягнутий розмір аліментів по1500 грн. поставить його у скрутне матеріальне становище та залишить без засобів до існування.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що відповідач володіє значними коштами від продажу автомобіля та має у власності земельну ділянку, а відтак спроможний сплачувати аліменти для гармонійного розвитку дітей у розмірі 2852 грн. на кожну дитину.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному об'ємі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, ОСОБА_1 вказує що доводи апеляційної скарги безпідставні та просить їх відхилити.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони являються батьками неповнолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 Діти знаходиться на утриманні матері.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимогст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено,що прожитковий мінімум, необхідний для нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, продуктів харчування,а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг,необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, для дітей віком до 6 років з 01січня 2018 року становить - 1492 грн., від 6 до 18 років становить1860 гривень, а з 1 липня 2018 року становить відповідно 1559 грн. та 1944 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан позивача, відповідача та стан його здоров'я, відсутність у платника аліментів інших утриманців, нестабільний дохід, а також внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів неможливості виплачувати аліменти на дитину у визначеному судом розмірі відповідачем не надано, а судом таких доказів не здобуто. Навпаки, відповідач є особою працездатного віку, може працювати чи займатися підприємницькою діяльність, тому може сприяти як утриманню так матеріальному забезпеченню належним чином своїх дітей.

Крім того, позивач не надала належних та достатніх доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2852 грн. на кожну дитину. Покликання позивача, в апеляційній скарзі на те, що відповідач продав у 2015 році автомобіль, а тому є ймовірність вважати, що він володіє значними коштами і може сплачувати аліменти у розмірі вказаному у позовній заяві, не заслуговують на увагу, оскільки достатні та належні докази в матеріалах справи відсутні.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (ч.6 ст.81 ЦПК України)

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384,390 ЦПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області 26 квітня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: