Справа № 565/1329/17
Провадження № 2/565/77/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

20 червня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області -

під головуванням судді Незнамової І.М.

при секретарі Алексейчик А.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

В суд звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення на її користь на утримання неповнолітнього сина аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримала повністю та пояснила, що приблизно в березні-квітні 2006 року, в межері інтернет, вона познайомилися з ОСОБА_2 Після знайомства, вони почали спілкуватися і вперше зустрілися у м.Львові, де деякий час гостювали у її родичів. Далі вони почали зустрічатися і через деякий час відповідач приїхав до неї додому і познайомився з її батьками. Вона також їздила на зустрічі до ОСОБА_2 в м.Ковель Волинської області, де той мешкав. В листопаді 2006 року вони заручилися, на той час вона вже була вагітна. Заручини святкували також у м.Львів, де відповідач подарував їй перстень із власноручним написом «Дорогому сонечку від ОСОБА_2 27.11.2006». Після цього ОСОБА_2 переїхав жити до неї в м.Кузнецовськ, де вони разом із ним проживали у квартирі її батьків. Відповідач радів її вагітності, разом вони планували весілля, однак через смерть батька ОСОБА_2 вирішили відкласти реєстрацію шлюбу на один рік. Вагітність у неї протікали тяжко, з кінця 2006 року по січень 2007 року включно вона лежала в лікарні на збереженні. Коли вона знаходилась в лікарні, то відповідач в той час перебував за місцем свого постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. 05 червня 2007 року вона народила сина, про що повідомила ОСОБА_2 Разом із відповідачем вони вибрали для сина імя і назвали його ОСОБА_3. Дитину вона реєструвала у відділі РАГС сама, без відповідача і, оскільки у них не був зареєстрований шлюб, батька дитини записали з її слів. ОСОБА_2 обіцяв, що після одруження визнає сина і змінить запис про батька у свідоцтві про народження дитини. Також вони охрестили дитину. На хрещенні сина був також присутній і відповідач, що зафіксовано на відеозапису, який наданий суду, як доказ, де зафіксовано, що ОСОБА_2 визнавав дитину і приймав вітання, однак через два місяці, після народження сина, відповідач відмовився від дитини і почав заперечувати батьківство. Після цього ОСОБА_2 жодного разу не приїздив до неї і не відвідував дитину. Коли сину виповнився один рік, то вона разом з дитиною та своїм батьком поїхала до ОСОБА_2 в м.Ковель Волинської області, однак той до дитини не вийшов. Її батько вмовляв відповідача хоча б поглянути на сина, але той відмовився. Після того, відповідач навіть перестав відповідати на її телефонні дзвінки, тому вона була змушена звертатися до суду із позовом про визнання батьківства. Стверджує, що з листопада 2006 року і до моменту народження дитини вони з ОСОБА_2 проживали однією сімєю, як чоловік та дружина, в квартирі її батьків, вели спільне господарство. Просить визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2, будучи належнимчином повідомленим про день, час і місце слухання справи, повторно не зявився, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідач до суду не подавав відзиву на позов та доказів у справі.

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_4 показав, що він є рідним братом позивачки. У 2006 році він проживав у м.Львові. Тоді ж йому стало відомо, що його сестра ОСОБА_1 познайомилася із ОСОБА_2 і призначила відповідачу зустріч у м.Львові. Приблизно в середині 2006 року його сестра приїхала до нього у Львів і повідомила, що також приїде і її знайомий ОСОБА_2 По приїзду відповідача, він з ним познайомився, однак ОСОБА_2 йому дуже не сподобався, про що він сказав сестрі. Йому відомо, що сестра із відповідачем почали зустрічатися, а потім і разом проживати у батьків в м.Кузнецовськ Рівненської області. Далі ОСОБА_1 повідомила, що вагітна від ОСОБА_2 Також сестра з відповідачем спланували заручини, які відбувалися в листопаді 2006 року у м.Львові, де ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 перстень. Як сестра, так і ОСОБА_2 раділи вагітності, будували плани на майбутнє. Після народження дитини, відповідач визнавав сина, був присутній на хрестинах, а згодом почав заперечувати своє батьківство. Стверджує, що ОСОБА_1 інших стосунків, окрім, як із ОСОБА_2, не мала.

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_5 показав, що він є батьком позивачки. Вказав, що у 2006 році дочка познайомила його та дружину із ОСОБА_2 Восени 2006 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 їздили гостювати до його матері в м.Трускавець Львівської області, також вони неодноразово їздили до його сина в м.Львів. Згодом їм стало відомо, що дочка вагітна. В листопаді 2006 року у м.Львові святкували заручини, де відповідач подарував дочці перстень. Після цього молоді почали разом проживати у їх квартирі в м.Кузнецовську, разом вели господарство, планували подальше життя. Після народження дитини, ОСОБА_2 приїжджав на хрестини зі своїм братом, визнавав сина, однак після хрестин поїхав до себе в м.Ковель Волинської області і більше дитину не відвідував. Коли дитині виповнився один рік, то вони їздили до відповідача у м.Ковель, однак ОСОБА_2 відмовився дивитися на дитину та вказав, що не визнає сина.

Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши інші докази, наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Підставами для такого висновку суду стало наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2007 року в м.Кузнецовську Рівненської області народився ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №054111 від 12 червня 2007 року.

Із зазначеного свідоцтва про народження вбачається, що реєстрація дитини здійснена на підставі ч.1 ст.135 СК України, де батьком зазначено, зі слів позивачки, ОСОБА_6.

Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 17 липня 2017 року за №2524/05 слідує, що у квартирі №87 будинку №24б по м-ну Вараш м.Вараш (Кузнецовськ) Рівненської області зареєстровані і проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (син); ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (мати); ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (батько); ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (брат).

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року призначено судово медичну експертизу з використанням аналізів ДНК по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів. Проведення експертизи доручено бюро судово медичної експертизи Головного управління охорони здоровя та медичного забезпечення Київської міської держадміністрації, за адресою: м.Київ, вул.Докучаєвська, 4.

Із повідомлення відділення судово медичної, генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи від 23 травня 2018 року за №11/922 вбачається, що провести судово медичну експертизу генетичної ідентифікації неможливо, тому що, незважаючи на неодноразове призначення дати відбору крові, ОСОБА_2 на відбір зразків крові не зявився.

В судовому засіданні були досліджені фотознімки та відеозапис хрестин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із дослідженого вбачається, що ОСОБА_2 перебував на хрестинах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, віз візок з дитиною із храму додому, виявляв турботу до дитини, а під час святкування приймав вітання від гостей, які називали ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на що той позитивно реагував.

Із дослідженого в судовому засіданні цінника від перстня із золота 585 проби, вагою 3.75 гр. слідує, що на звороті цінника наявний напис «Дорогому сонечку від ОСОБА_2 27.11.2006».

Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 до експертної установи не зявився, ухвала суду про призначення судово медичної експертизи з використанням аналізів ДНК повернута без виконання, а також те, що зібраними в судовому засіданні доказами доведено походження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від ОСОБА_2, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Із довідки ФОП ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_1 працює менеджером зі збуту і її заробіток з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року становить 19262 (девятнадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 31 коп.

З довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 19 липня 2017 року №1073 слідує, що ОСОБА_1 з 01 липня 2017 року не отримує державних соціальних допомог.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працевлаштована, тобто має стабільний заробіток, а відтак може нести обовязок по утриманню дитини в порядку вимог ст.141 СК України нарівні із батьком дітей. Жодних доказів на спростування зазначеного позивачка суду не подала.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлений ОСОБА_1 розмір аліментів є завищеним, а тому приходить до висновку, що, в даному випадку, слід визначити аліменти, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня предявлення позову, тобто з 20 липня 2017 року, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, таким чином частково задовольнивши вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.2,3,81,89,263,264,265,268,280,281,282,284,352,354,355 ЦПК України, ст.ст.125-128,135,180-182,191 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_3, який народився 05 червня 2007 року у м.Кузнецовську Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: Волинська область, м.Ковель, вул.Чубинського, буд.№7, кв.№5, місце фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, кв.№7) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, кв.№87) на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти стягувати з 20 липня 2017 року, з моменту звернення до суду із позовом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за вимогу майнового характеру.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з вимогою немайнового характеру.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем може бути оскаржене заочне рішення до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 розділу XIII Перехідних положень,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2018 року.

Головуючий