Номер провадження 2/243/1699/2018
Номер справи 243/4075/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» червня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю:

- секретаря судового засідання Кобець О.М.,

- відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3 міської ради Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_4, яка померла 27 лютого 2014 року, доводилася йому дружиною.

Після її смерті залишилася спадщина: 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1038 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Молодіжна (Піонерська), 14, кадастровий номер :01:002:0516, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 439069 від 19 березня 2009 року.

Інша 1/3 частка належить ОСОБА_1.

ОСОБА_4 не залишила заповіту.

ОСОБА_2 прийняв спадщину і звернувся до нотаріуса із відповідною Заявою. Була заведена спадкова справа, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43337959 від 22 березня 2016 року.

Проте, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на земельну ділянку, оскільки відсутні відомості про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку.

Відповідно до Звіту незалежної оцінки майна від 27 жовтня 2017 року вартість 2/3 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Молодіжна (Піонерська), 14, кадастровий номер :01:002:0516, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, становить 34533,00 грн.

Посилаючись на положення ст.ст.1225, 1268, 1297 ЦК України просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1038 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Молодіжна (Піонерська), 14, кадастровий номер :01:002:0516.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 15 червня 2018 року надав суду Заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити (а.с.53).

Відповідач ОСОБА_1, судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 15 червня 2018 року надав суду Заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення (а.с. 52).

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Донецької області ОСОБА_5, яка діє на підставі Довіреності від 08 червня 2018 року за № 964/02.01-15 (а.с.33), будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, не зявилася. 11 червня 2018 року направила на адресу суду Відзив на позовну заяву в якому зазначила, що на підставі Рішення ОСОБА_3 міської ради від 27 листопада 2008 року № 16-XXIX-5 ОСОБА_6 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, Договорів оренди землі за № 63 від 19 березня 2009 року.

Тобто, ОСОБА_3 міська рада відповідно до повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України виконала всі дії щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 0,1038 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Піонерській (нині Молодіжна), 14.(а.с. 34)

22 червня 2018 року представник ОСОБА_3 міської ради Донецької області ОСОБА_5 до суду надала Клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с.57).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 1966 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серії VIII-УР № 112167 (а.с.7).

27 лютого 2014 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 І-НО № 763263, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 135 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, яка складається з 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1038 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Молодіжна (Піонерська), 14, кадастровий номер :01:002:0516, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 439069 від 19 березня 2009 року, виданого на підставі Рішення сесії ОСОБА_3 міської ради від 27 листопада 2008 року № 16- XXIX-5, Договору купівлі-продажу земельної ділянки серії ВМВ № 776919 від 05 лютого 2009 року № 502 (а.с.9).

Відповідно до Рішення ОСОБА_3 міської ради від 27 листопада 2008 року № 16- XXIX-5 «Про придбання права спільної власності на земельну ділянку громадянками ОСОБА_4, ОСОБА_8, їм було надано у безоплатну спільну власність земельну ділянку площею 0,1000га, що знаходиться в їх фактичному користуванні для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Піонерській, 14 у м. Святогірську. Надано ОСОБА_4, ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,0038 га по вул. Піонерській, 14 в м. Святогірську для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у їх власності: ОСОБА_8 1/3 частка, згідно Свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого 22 жовтня 1997 року за № 1-2513, ОСОБА_4 2/3 частки згідно Договору дарування від 28 грудня 1994 року та Свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого 27 жовтня 1989 року за № 1-4159 (а.с.35).

Згідно Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року

№ 3613-VI, який набув чинності 01 січня 2013 року. Згідно Розділу VII Перехідних та прикінцевих положень До 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Єдина інформаційна система Державного земельного кадастру почала своє функціонування з 01 січня 2013 року.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, зареєстрованого в Реєстрі за № 2741, право власності на 1/3 частки земельної ділянки загальною площею 0,1038 гектарів, що розташована в місті Святогірську м. Словянська Донецької області по вулиці Піонерська під № 14, переданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 439070, виданого Відділом Держкомзему м. Словянська 19 березня 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 64, належить ОСОБА_1 (а.с.13).

Спадщина вважається належною спадкоємцю з часу її прийняття.

Складність у оформленні спадкових прав полягає у тому, що відсутні відомості про право власності на 2/3 частини земельної ділянки за ОСОБА_4

Відповідно до Постанови приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_10 від 18 травня 2017 року, у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який сформовано 04 квітня 2017 року за № НВ-017, відсутні відомості про право власності гр. ОСОБА_4, померлої 27 лютого 2014 року на 2/3 частки земельної ділянки № :01:002:0516, розташованої за адресою: Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Піонерська, 14 (а.с.11).

Частиною 2 ст. 158 Земельного кодексу України визначено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) (надалі ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України).

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна від 27 жовтня 2017 року, вартість 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1038 га, кадастровий номер :01:002:0516, що розташована за адресою: Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Молодіжна (Піонерська), 14, становить 34533 грн. (а.с.20-22).

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Отже, з моменту державної реєстрації зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку позивач набув права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю.

Між тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивач не може, оскільки відсутні відомості про право власності на 2/3 частини земельної ділянки за ОСОБА_4

Згідно із ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 317, 319 ЦК України закріплено права власника майна вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та вчиняти будь-які дії, які не суперечать закону, не залежно від місця його проживання та місцезнаходження майна.

Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України являється частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Оскільки за життя ОСОБА_4 була власником 2/3 частин земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0516, що розташована за адресою: Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Молодіжна (Піонерська), 14, відповідно Державного акту Серії ЯЖ № 439069 від 19 березня 2009 року, Рішення ОСОБА_3 міської ради від 27 листопада 2008 року № 16-XXIX-5 та Договору купівлі-продажу земельної ділянки серії ВМВ № 776919 від 05 лютого 2009 року № 502, однак складність у оформленні спадкових прав полягає у тому, що відсутні відомості про право власності на 2/3 частини земельної ділянки за ОСОБА_4 у Державному земельному кадастрі, суд приходить до висновку про обґрунтованість за законність позовних вимог ОСОБА_2, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328,392 Цивільного кодексу України, Пленумом Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», правовим висновком викладеним в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року, справа №6-319цс15, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1038 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Молодіжна (Піонерська), 14, кадастровий номер :01:002:0516.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_11