Справа № 303/2413/18
2/303/1315/18
ряд. стат. звіту - 45
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Монич В.О.

секретар судового засідання Лаврів Е.І.

Справа №303/2413/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні та володінні житловим будинком шляхом примусового виселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні та володінні житловим будинком шляхом примусового виселення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що будинок №10 по вул. Кіса Роберта в м.Мукачево належить їй на підставі Договору купівлі-продажу від 19 вересня 2002 року, який зареєстрований в реєстрі за №1-5172 державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, тобто є єдиним власником даного будинку. Так, крім неї, в даному будинку зареєстровані його син та донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка ніде не працює та не навчається, а постійно вимагає від неї кошти, йде з дому і повертається десь через 5 або 10 днів в стані алкогольного сп'яніння, починала сварки та бійки на що неодноразово вона (ОСОБА_1Ю.) змушена була неодноразово викликати поліцію. Куди донька витрачає кошти їй невідомо. На неодноразові умовляння влаштуватись на будь-яку роботу і почати інше життя донька не реагує. За такої поведінки, а також враховуючи те, що донька почала вести себе агресивно, вона почала боятись за своє життя. Відповідач ОСОБА_4 добровільно знятись з реєстрації і залишити помешкання та почати інше життя не бажає, а подальше проживання в одному будинку з ОСОБА_2 не можливе. Будь-які кошти за комунальні платежі донька не надає, по господарству не допомагає. Тому на підставі вищенаведеного вона (ОСОБА_1Ю.) звертається до суду та просить зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні та володінні житловим будинком №10 по вул.Кіса Роберта в м.Мукачево, шляхом примусового її виселення без надання іншого житла.

Ухвалою суду від 07 травня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач - ОСОБА_1Ю, яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористалася.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, щовідповідно до копії Договору купівлі-продажу жилого будинку з земельною ділянкою посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі № І-5172, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1 купила жилий будинок літ. А житловою площею 54,70 кв.м., загальною площею - 102,00 кв.м. та земельну ділянку площею 1000 кв.м., надану для обслуговування та будівництва будинку, що знаходяться м.Мукачево, вул. Колгоспна, 10, Закарпатської області (а.с.6).

-2-

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №119788272 від 05 квітня 2018 року, вбачається, що відомостей щодо реєстрації будинку № 10, який розташований по вулиці Кіса Роберта в м.Мукачево Закарпатської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відсутні (а.с.7).

Відповідно до копії Довідки виданої КП Мукачівським міським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки №2470 від 12 жовтня 2017 року, домоволодіння №20, який розташований по вулиці Кіса Роберта в м.Мукачево Закарпатської області, належить на праві особистої власності - ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до копії Листа начальника Мукачівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області за №5545/106/26/1-18 від 10 квітня 2018 року ОСОБА_6, адвокату ОСОБА_7 надано відповідь про те, що 29 березня 2018 року о 02 годині 07 хвилин, до чергової частини Мукачівського ВП, по телефону 102, надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 29 березня 2018 року, о 02 годині 05 хвилин по вул. Кіса Роберта, 10, м.Мукачево, її дочка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, поводить себе неадекватно та вчиняє сварку. На місце пригоди викликано КШМД та направлено ОСОБА_2 на примусове лікування. Вказане повідомлення зареєстроване в журналі єдиного обліку Мукачівського ВП за №3420 від 29 березня 2018 року. Прийняте рішення: матеріали розглянуті згідно Закону України Про звернення громадян та списані в справу за вих.№5059/106/26/1-2018 від 03 квітня 2018 року (а.с.9).

Захист цивільних прав- це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 41 Конституції Українитастаттею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормою частини частини 1 статті 321 Цивільного кодексу Українивстановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статтей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

В той же час, суд звертає увагу на зміст відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно вимог статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

-3-

Статтею 156 ЖК УРС передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку, передбачені статті 116 ЖК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Нормою статті 157 Житлового кодексу України, встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Нормою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно статті 80 цього Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частин 1, 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статтей 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб,

-4-

інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 володіє, користується та розпоряджається будинком №10, який розташований по вул. Кіса Роберта в м.Мукачево Закарпатської області. У своїй позовній заяві зазначає, що за даною адресою також зареєстрована її донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка у свою чергу ніде не працює, в утриманні будинку не допомагає, зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє сварки та бійки вдома, а також зникає з дому на декілька днів. Вважає, що така поведінка доньки створює для неї небезпеку.

Однак, судом не встановлено і позивачем ОСОБА_1 не доведено обставин, які б свідчили про протиправну поведінку відповідача ОСОБА_2 (систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, або використовування його не за призначенням, або систематичне порушення правил соціалістичного співжиття) відносно позивача, вчинення відповідачем інших дій, спрямованих на обмеження прав позивача, як власника. Наявність одного звернення позивача ОСОБА_1 до поліції про протиправну поведінку доньки, як члена її сім'ї не носить систематичного характеру і, не може слугувати безумовною підставою для виселення з будинку, яка з дотриманням вимог національного законодавства отримала право користування будинком, та зазначені обставини суперечать вимогам статті 156 частини 4 Житлового кодексу України.

З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні та володінні житловим будинком шляхом примусового виселення - необхідно відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 150, 156, 157 Житлового кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні та володінні житловим будинком №10, який знаходиться по вулиці Кіса Роберта в місті Мукачево Закарпатської області, шляхом примусового виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс - 89600.

Відповідач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, місце реєстрації: м.Мукачево, вул.Кіса Роберта, буд.№10, Закарпатської області, поштовий індекс - 89600.

Головуючий В.О.Монич