Справа № 473/4827/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"19" червня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенськ Миколаївської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

29.12.2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 29737,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачу ОСОБА_1, яку було ідентифіковано 23.01.2013 року як отримувача наданих послуг банку при отриманні кредитної картки «Універсальна», а 23.12.2013 року було переоформлено цю кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна GOLD», відповідно до умов кредитного договору Банк надав кредитні кошти в сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач ОСОБА_1, незважаючи на це, порушила його, оскільки своєчасно не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 29.11.2015 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 29737,62 грн., яка складається з заборгованості:

- за кредитом у сумі 14690,53 грн.;

- за процентами у сумі 12554,82 грн.;

- за пенею та комісією у сумі 600 грн.;

- штрафів у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 1392,27 грн. (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не зявився, в позові просить розгляд справи провести за його відсутності, підтримує позовні вимоги, згоден на винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, надалапояснення, про те, що за телефонним дзвінком особа, яка представилась працівником ПАТ КБ «Приватбанк», запропонувала повідомити її ПІН-код та номер платіжної картки з тим, щоб убезпечити збереження коштів, і вона повідомила номер платіжної картки, через деякий час з картки були зняті грошові кошти в сумі 12800 грн. Про вказані шахрайські дії відповідач повідомила банку та органи міліції (поліції).

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 23.12.2013 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна GOLD» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою.

Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника ОСОБА_1 ознайомилася та згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку, які були надані їй у письмовій формі і своїм підписом підтвердила повну інформацію про умови кредитування ПриватБанку.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі.

З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також штрафи, проте свої зобовязання не виконав.

Так, як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 29.11.2015 року у відповідача ОСОБА_1 є заборгованість по кредиту в сумі 14690, 53 грн.

Крім того, позивачем нараховано заборгованість по процентам в сумі 12554,82 грн., виходячи з процентної ставки, яка змінювалася банком: до 01.09.2014 року 2,3 % на місяць (27,60 % річних); з 01.09.2014 року 2,7 % на місяць (32,4 % річних), з 01.04.2015 року 3,5 % на місяць (42 % річних).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Судом встановлено, що зміна базової процентної ставки за користування кредитними коштами відбулася відповідно до наказів від 18 серпня 2014 року № СП-2014-6915682 та від 18 лютого 2015 року № СП-2015-6552838. При цьому нові тарифи із підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів.

Згідно розрахунку боргу позичальника останню витрата по картрахунку позичальником здійснено до 07.02.2015 року, останній продовжував користуватися виключно кредитними коштами, отриманими до вказаної дати.

За таких обставин проценти за весь період користування кредитом мали бути нараховані, виходячи з процентної ставки, що діяла до 07.02.2014 року 27,6 % річних.

При цьому судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості по процентам, наданим позивачем станом на 24.02.2014 року заборгованості по процентам не було. Перерахунку підлягає розрахунок заборгованості по процентам за період з 25.02.2014 року по 29.11.2015 року і таким чином, заборгованість по процентам станом на 29 листопада 2015 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 7 230,68 грн. (виходячи з незмінного розміру (14690,53 грн.)заборгованості за тілом кредиту, включаючи прострочену, за періоди, вказані позивачем у розрахунку, помноженої на процентну ставку 27,60 % річних, з подальшим діленням набутих сум на 360 (п. 2.1.1.12.6 Умов і Правил) та множенням на кількість днів, протягом якого здійснюється нарахування процентів (642 дні)). (14690, 53 грн.*27,60%/360*642)

Пунктом 1.1.5.5 Умов передбачено, що банк не несе відповідальності у випадку, коли інформація про рахунки клієнта, карти, контрольну інформацію клієнта, відправлене СМС повідомлення ПІН-код, ідентифікатор користувача, паролі системи Приват24, пароль (ніке) Мобілбанкінг чи проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам в результаті недобросовісного виконання клієнтом умов її зберігання і використання та/або прослуховування чи перехват інформації в каналах звязку під час використання цих каналів.

За п.1.1.5.14 клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему Мобілбанкінг, систему Приват 24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації.

Відповідач ОСОБА_1 допустила необережність і стороннім особам повідомила номер платіжної картки, які такою інформацією скористались і перерахували з її кредитної картки грошові кошти в сумі 12800 грн. на інші рахунки. Про вказаний факт повідомила сама ОСОБА_1 в судовому засіданні 28.01.2016 року.

ОСОБА_1 04.02.2014 р. звернулася до Вознесенського РВ УМВС України в Миколаївській області з відповідною заявою про те, що невстановлена особа шахрайським способом за допомогою телефонного дзвінка отримала інформацію щодо її банківського рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» і незаконно зняла грошові кошти з її кредитної картки в сумі 12800грн., чим потерпілій завдано матеріальної шкоди. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч.1 КК, внесені до ЄРДР 04.02.2014 р. (а.с. 44).

Постановою слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП України в Миколаївській області від 29.03.2018 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000262 по факту шахрайства відносно ОСОБА_1 було закрито в звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З огляду на вищевказане та враховуючи надані сторонами належні та допустимі докази, суд прийшов до висновку про те, що саме з причин повідомлення відповідачем ОСОБА_1 дочці, невідомим особам даних платіжної картки про що вона сама не заперечує, відбулося зняття грошових коштів з її кредитної картки.

Що стосується нарахованої неустойки, то суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Зокрема штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно п. 2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг за порушення зобовязань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених цими Умовами.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі №6-2003цс15.

Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобовязань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня в сумі 600 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню 922,39 грн. судового збору (1218 грн. (сплачений судовий збір) х 75,73 % (відсоток задоволених позовних вимог))

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ідент. номер НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства «ПриватБанк» (рахунок 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором 14690,53 грн., за процентами у сумі 7 230,68 грн., заборгованості за пенею та комісією у сумі 600 грн.. а всього у сумі 22 521,21 грн. (двадцять дві тисячі пятсот двадцять одна грн. двадцять одна коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 ідент. номер НОМЕР_1 на користь АТ «ПриватБанк» (рахунок 3111, МФО 305299, ) судові витрати в сумі 922,39 грн. (девятсот двадцять дві грн. тридцять девять коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: О.Є.Старжинська