Справа № 395/318/18 Провадження № 2/395/212/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в квітні 2016 року він надав відповідачу в борг 1400 кг меду загальною вартістю 50000 гривень. В установлений договором строк відповідач борг йому не повернув, хоча позивач неодноразово звертався до нього щодо повернення коштів. Зрозумівши, що відповідач не має наміру повертати боргові кошти, в січні 2018 року позивач звернувся до Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про те, що відповідач не повертає кошти, отримані ним в борг в сумі 50000 гривень. Під час розгляду заяви відповідач визнав наявність вказаного боргу та написав розписку, в якій зазначив, що зобовязується повернути борг в сумі 50000 гривен, але кошти так повернуті і не були.

У звязку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг по договору позики в сумі 50000 гривень та судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, до суду направив письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, до суду направив письмову заяву з проханням про розгляд справи без його участі та не заперечує проти задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін за наявними письмовими доказами у справі.

Безпосередньо вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними обставинами.

Відповідно до вимог ЦК України:

ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

У судовому засіданні безспірно встановлено, що в квітні 2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в борг 1400 кг меду загальною вартістю 50000 гривень. В установлений договором строк відповідач борг йому не повернув, хоча позивач неодноразово звертався до нього щодо повернення коштів. Зрозумівши, що відповідач не має наміру повертати боргові кошти, в січні 2018 року позивач звернувся до Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про те, що відповідач не повертає кошти, отримані ним в борг в сумі 50000 гривень. Під час розгляду заяви відповідач визнав наявність вказаного боргу та написав розписку, в якій зазначив, що зобовязується повернути борг в сумі 50000 гривен.

Проте відповідач відмовляється повернути заборгованість у добровільному порядку.

Згідно положенням ст. 58 ЦПК України доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки відповідачем до суду не надано доказів, що ставлять під сумнів справжність представленої позивачем письмової розписки від 16.02.2017 року про позику, суд вважає її безспірним доказом наявності угоди, бо вона повністю відповідає вимогам ст. ст. 77, 78 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Крім того, вказана розписка написана та підписана власноручно відповідачем, що ним не заперечувалося у ході судового розгляду у справі, що підтверджується його письмовою заявою у відповідності до якої він не заперечує проти задоволення позову.

Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що на підставі вказаної угоди відповідач одержав від позивача 1400 кг меду загальною вартістю 50000 гривень, але в обумовлений сторонами термін борг заявникові не повернув.

Вказані обставини беззаперечно встановленні в судовому засіданні, сторонами не заперечуються, що підтверджується їх письмовими заявами, сумніву у суду не викликають, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 133-135, 141 ЦПК України судовий збір у сумі 704,80 гривень, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг по договору позики в сумі 50000 гривень та судовий збір в сумі 704,80 гривень, а всього стягнути 50704 (пятдесят тисяч сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. А. Забуранний

копія

Справа № 395/318/18 Провадження № 2/395/212/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в квітні 2016 року він надав відповідачу в борг 1400 кг меду загальною вартістю 50000 гривень. В установлений договором строк відповідач борг йому не повернув, хоча позивач неодноразово звертався до нього щодо повернення коштів. Зрозумівши, що відповідач не має наміру повертати боргові кошти, в січні 2018 року позивач звернувся до Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про те, що відповідач не повертає кошти, отримані ним в борг в сумі 50000 гривень. Під час розгляду заяви відповідач визнав наявність вказаного боргу та написав розписку, в якій зазначив, що зобовязується повернути борг в сумі 50000 гривен, але кошти так повернуті і не були.

У звязку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг по договору позики в сумі 50000 гривень та судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, до суду направив письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, до суду направив письмову заяву з проханням про розгляд справи без його участі та не заперечує проти задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін за наявними письмовими доказами у справі.

Безпосередньо вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними обставинами.

Відповідно до вимог ЦК України:

ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

У судовому засіданні безспірно встановлено, що в квітні 2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в борг 1400 кг меду загальною вартістю 50000 гривень. В установлений договором строк відповідач борг йому не повернув, хоча позивач неодноразово звертався до нього щодо повернення коштів. Зрозумівши, що відповідач не має наміру повертати боргові кошти, в січні 2018 року позивач звернувся до Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про те, що відповідач не повертає кошти, отримані ним в борг в сумі 50000 гривень. Під час розгляду заяви відповідач визнав наявність вказаного боргу та написав розписку, в якій зазначив, що зобовязується повернути борг в сумі 50000 гривен.

Проте відповідач відмовляється повернути заборгованість у добровільному порядку.

Згідно положенням ст. 58 ЦПК України доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки відповідачем до суду не надано доказів, що ставлять під сумнів справжність представленої позивачем письмової розписки від 16.02.2017 року про позику, суд вважає її безспірним доказом наявності угоди, бо вона повністю відповідає вимогам ст. ст. 77, 78 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Крім того, вказана розписка написана та підписана власноручно відповідачем, що ним не заперечувалося у ході судового розгляду у справі, що підтверджується його письмовою заявою у відповідності до якої він не заперечує проти задоволення позову.

Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що на підставі вказаної угоди відповідач одержав від позивача 1400 кг меду загальною вартістю 50000 гривень, але в обумовлений сторонами термін борг заявникові не повернув.

Вказані обставини беззаперечно встановленні в судовому засіданні, сторонами не заперечуються, що підтверджується їх письмовими заявами, сумніву у суду не викликають, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 133-135, 141 ЦПК України судовий збір у сумі 704,80 гривень, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг по договору позики в сумі 50000 гривень та судовий збір в сумі 704,80 гривень, а всього стягнути 50704 (пятдесят тисяч сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний