Справа № 755/2631/17
"31" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарях: Наумовій О.С., Ліщук А.О., Олійник І.В., Неділько Л.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 про знесення незаконної прибудови, -
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить ухвалити рішення про знесення прибудови на рівні другого поверху за адресою: АДРЕСА_1, як незаконної прибудови, яка порушує будівельні норми і права інших мешканців.
Мотивуючи тим, що 09 жовтня 2014 року на підставі рішення Київської міської ради №270/270 створено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».
13 лютого 2015 року за вказаним Комунальним підприємством, відповідно до розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації №61, закріплено на праві господарського відання управління об'єктами житлового і нежитлового фонду, зокрема будинок АДРЕСА_1.
24 травня 2016 року від мешканця квартири АДРЕСА_2 надійшла заява про самовільну прибудову його сусідів з низу, які мешкають у квартирі №79 вказаного будинку, у вигляді закритої лоджії.
При подальшому обстеженні, працівниками ЖЕД було з'ясовано, що дана прибудова влаштована зі сторони будинку де балкони не передбачені на рівні другого поверху. Відповідний проект на прибудову та її подальше узаконення у встановленому законом порядку не відбувалось. Дана прибудова є (закритою лоджією), що збільшує житлову площі і площу опалення.
На неодноразові вимоги ЖЕД надати дозвільні документи на незаконну прибудову або демонтувати її, відповідальна особа по квартирі АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 не реагувала та вимоги приписів не виконала, що змушує позивача звернутися до суду із вказаною заявою.
У судовому засіданні представник позивача Майданик В.Ю. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, виходячи з доводів якими обґрунтовується позовна заява. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Додатково пояснив, що ОСОБА_1 не притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, а саме за порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями. Разом з тим, відповідач не зверталась до органів місцевого самоврядування для надання дозволу на перепланування житла чи узаконення прибудови за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно не надала документів, що при здійсненому переплануванні не відбулось істотного відхилення від проекту, яке не суперечило б суспільним інтересам або не порушувало права інших осіб та встановлених будівельних норм.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, або відзиву на позовну заяву суду не надано.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до довідки №1081 виданої 28 вересня 2016 року Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано шість осіб: ОСОБА_1 - відповідач у справі, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Власником особового рахунку була ОСОБА_10, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).
На підставі рішення Київської міської ради №270/270 від 09 жовтня 2014 року було створене Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та віднесено його до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 18-19).
Будинок АДРЕСА_1 на підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року №61 та відповідно до Акту приймання-передачі житлових будинків переданий для обслуговування Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 20, 16-17).
У судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована, а власником особового рахунку на даний час є ОСОБА_1 - відповідач у справі.
Відповідно до Акту від 25.05.2016 року, затвердженого начальником ЖЕД-409 Д. Данильченком при обході території було виявлено самовільно добудований балкон на другому поверсі за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Згідно Актів від 08.06.2016 року, 20.07.2016 року, 25.08.2016 року, затверджених начальником ЖЕД-409 Д. Данильченком, відповідачу ОСОБА_1 було вручено приписи за №494, №655 та №797 про необхідність надання дозвільних документів на надбудову балкону на другому поверсі (а.с. 9, 10, 11).
За даними приписів від 06.06.2016 року №494, від 19.07.2016 року №655 та від 25.08.2016 року №797 мешканців квартири АДРЕСА_1 повідомлено про необхідність надання відповідних дозвільних документів на прибудову або повернення в початковий стан помешкання згідно проектного плану. Попереджено про відповідальність, передбачену за порушення правил користування житловими будинками та приміщеннями (ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення). В разі невиконання припису повідомлено про складання протоколу та направлення документів до суду (а.с. 13, 14).
Проте, відповідачем не надано відповідних дозвільних документів на прибудову або повернення в початковий стан помешкання згідно проектного плану.
Відповідно до ст. 100 Житлового кодексу України виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.
Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).
Як убачається із копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, означена квартира знаходиться на другому поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 2 кімнат жилою площею 29,6 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м., ванної кімнати - 2,0 кв.м., вбиральні - 0,9 кв.м., коридору - 4,7 кв.м. Однак після перепланування було добудовано лоджію розмірами 3,9 х 2,0 м, яка не передбачена проектним планом квартири (а.с. 15).
Таким чином, судом встановлено, що за рахунок прибудови лоджії було збільшено загальну площу квартири АДРЕСА_1 на 7,8 кв.м.
Як убачається із листа Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.08.2017 року №6949/15/4/103 за період з 2012 по 2017 рік звернень ОСОБА_1 стосовно узаконення прибудови за адресою: АДРЕСА_1 до Дніпровської РДА не надходило (а.с. 60).
Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
За положеннями ч. 4 ст. 189 ЖК України особи винні у незаконному переобладнанні та/або переплануванні жилих будинків (квартир), інших жилих приміщень, призначених та придатних для постійного або тимчасового проживання, нежилих приміщень, розташованих у жилих будинках, та/або використанні їх не за призначенням несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством.
Статтею 29 Закону України «Про планування і забудову територій», передбачено, що дозвіл на виконання будівельних робіт визначається як документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт» від 30.09.2009р. № 1104, встановлено, що для проведення будівельних робіт необхідно мати дозвіл на виконання будівельних робіт, який засвідчує право на виконання таких дій замовником та підрядником.
Положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що право на виконання будівельних робіт надається після отримання дозволу Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю.
Згідно із ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.
Згідно ДБН-3.2 реконструкція житлового будинку це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі, а прибудова це вид реконструкції, спрямований на збільшення площі забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку. Така прибудова, відповідно до наказу державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, повинна бути погоджена за певним порядком.
За ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не доведено, що прибудова за адресою: АДРЕСА_1, погоджена за певним порядком. На письмові вимоги позивача про надання дозвільної документації на прибудову відповідач приписи не виконала.
Як вказано в ч. 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що, він є мешканцем квартири АДРЕСА_2 і його квартира розташована поверхом вище квартири, в якій проживає відповідач. Незаконна прибудова порушує його права як мешканця цього будинку, оскільки завдяки цій прибудові до його квартири через вікно неодноразово намагались потрапити невстановлені особи, забравшись на дах прибудови.
Таким чином, у судовому засіданні на підставі належних та допустимих доказів достеменно встановлено факт прибудови на рівні другого поверху за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим будівництва)», позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення.
Оскільки відповідачем не надано затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил на вказану прибудову, не отримано відповідної дозвільної документації на її будівництво, суд приходить до висновку, що вказана прибудова здійснена самочинно, що порушує права інших мешканців, зокрема квартири АДРЕСА_2. А тому, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6, прибудова на рівні другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 підлягає знесенню як незаконна власником (користувачем) земельної ділянки, за рахунок відповідача, з одночасним відшкодуванням ОСОБА_1 підтверджених витрат на її знесення.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 141, 206, 258-259, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 157, 164-166 СК України, суд, -
Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 про знесення незаконної прибудови - задовольнити.
Знести прибудову на рівні другого поверху, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, як незаконну,за рахунок ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням ОСОБА_1підтверджених витрат на її знесення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити рішення суду до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Астахова