Постанова

Іменем України

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 667/8089/15-ц

провадження № 61-8864св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СинельниковаЄ. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, та публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Базіль Л. В., Полікарпової О. М., Прокопчук Л. П., від 23 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги банк мотивував тим, що 25 листопада 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № HECFW, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 15 000 грн на термін до 16 лютого 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконала, не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим станом на 25 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 110 776,75 грн, яка складається з: 15 750 грн заборгованості за кредитом; 35 719,12 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 53 794,45 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штраф в розмірі 250 грн (фіксована частина), 5 263,18 грн штраф (процентна складова).

Із урахуванням зазначеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило позов задовольнити стягнути із ОСОБА_4 на свою користь вказану заборгованість.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона, у складі судді Мусулевського Я. А., від 08 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем зобов'язання добросовісно та належним чином по кредитному договору виконано, а тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі 16 206,23 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що борг відповідача по кредитному договору було погашено за рахунок продажу квартири на підставі договору купівлі-продажу від 24 лютого 2010 року, яка належала відповідачу та її чоловіку ОСОБА_6 12 квітня 2013 року Комсомольським районним судом м. Херсона визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 24 лютого 2010 року між ОСОБА_4, ОСОБА_6, від імені яких за дорученням виступав директор Херсонської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7, та ТОВ «Ключове рішення».

Із урахуванням вказаного рішення, 20 серпня 2015 року кошти у сумі 16 206,23 грн були повернуті позивачем на користь ТОВ «Ключове рішення», шляхом списання зазначених коштів із позичкового рахунку ОСОБА_4, а тому зобов'язання за кредитним договором відповідачем станом на 05 жовтня 2015 року залишилися невиконаними.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що кошти, отриманні від реалізації заставної квартири у сумі 16 206,23 грн, були зараховані банком на рахунок позичальника 24 лютого 2010 року в рахунок погашення кредитної заборгованості і знаходилися на рахунку позичальника до 20 серпня 2015 року (до часу їх повернення ТОВ «Ключове рішення»), а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором та штрафних санкцій є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У червні 2016 року ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року та залишити в силі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 лютого 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк дії кредитного договору № HECFW від 25 листопада 2009 року закінчився 16 лютого 2010 року, а 24 лютого 2010 року директором Херсонської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7, який діяв від імені відповідача та її чоловіка, укладено з ТОВ «Ключове рішення» договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Визнання недійсним вказаного договору не є підставою для задоволення позовних вимог банку, оскільки заборгованість за кредитним договором була погашена ще у 2010 році, а тому зобов'язання боржника перед банком припинились. ПАТ КБ «ПриватБанк» обрав завідомо незаконний та невірний спосіб захисту свої прав та інтересів, а також звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, про застосування якого було заявлено стороною спору. Судом апеляційної інстанції, у порушення статті 137 ЦПК України, у редакції від 2004 року, на вимогу відповідача не було витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку.

У червні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог банку та передати в цій частині справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що з моменту набрання чинності рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 квітня 2013 року після його перегляду Апеляційним судом Херсонської області, за результатом якого 14 жовтня 2013 року рішення районного суду залишено без змін, відновилися правовідносини сторін, відповідач знову став власником квартири, а грошові кошти банку так повернуті і не були. Тобто зобов'язання за кредитним договором не виконанні та не припиненні, а позивач має право нараховувати та стягнути кошти, нараховані відповідно до умов кредитного договору.

05 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5

24 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк».

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що 25 листопада 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № HECFGW, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредитні кошти в розмірі 15 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком остаточного погашення кредиту не пізніше 16 лютого 2010 року.

Як вбачається із змісту довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 08 лютого 2011 року № 30.1.0.0/2-110207/663 станом на 08 лютого 2011 року за кредитним договором № HECFGW заборгованість була відсутня. Кредит закритий та погашений.

Відповідно до розрахунку позивача, долученого до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором відповідача станом на 25 серпня 2015 року становить 110 776,75 грн, яка складається з наступного: 15 750 грн заборгованість за кредитом; 35 719,12 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 53 794,45 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи: 250 грн штраф (фіксована частина), 5263,18 грн штраф (процентна складова).

Забезпеченням зобов'язань за кредитним договором відповідно до пункту 8.3 зазначеного договору виступає застава майнових прав на отримання грошових коштів за договором міни (двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2) від 19 березня 2003 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 24 лютого 2010 року, за яким ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_6, від імені яких і за дорученням виступав директор Харківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7, продали, а ТОВ «Ключове рішення», від імені якого за дорученням виступав ОСОБА_8, придбало квартиру АДРЕСА_1 за 16 206,23 грн. Кошти, отриманні від реалізації квартири, були спрямовані на погашення кредитної заборгованості, що підтверджується копією виписки по особовому рахунку ОСОБА_4

12 квітня 2013 року Комсомольським районним судом м. Херсона, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 жовтня 2013 року, задоволено позов ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до ТОВ «Ключове рішення», треті особи: ОСОБА_7, ПАТ КБ «ПриватБанк», про визнання договору купівлі продажу недійсним. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 24 лютого 2010 року між ОСОБА_4, ОСОБА_6, від імені яких за дорученням виступав директор Харківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7, та ТОВ «Ключове рішення» недійсним.

Відповідно до платіжного доручення № 1 від 20 серпня 2015 року кошти в сумі 16 206,23 грн повернуті позивачем на користь ТОВ «Ключове рішення», шляхом списання зазначених коштів із позичкового рахунку ОСОБА_4

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, виходив із того, що зобов'язання за вказаним кредитним договором боржником належним чином не виконано, кредитні кошти банку не повернуто, а тому зобов'язання не є припиненим, оскільки договір купівлі-продажу квартири від 24 лютого 2010 року, яка належала відповідачу та її чоловіку, визнано недійсним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 квітня 2013 року, квартира повернута у власність боржника, а кошти від реалізації квартири, які раніше були спрямовані на погашення кредитної заборгованості у розмірі 16 206,23 грн, повернуті банком на користь ТОВ «Ключове рішення».

Судами зроблено правильний висновок про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки правочин, на підставі якого було зараховано грошові кошти на погашення заборгованості, був визнаний недійсним районним судом 12 квітня 2013 року, рішення якого набрало законної сили 14 жовтня 2013 року, а із даним позовом позивач звернувся до суду у жовтні 2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні заявлених вимог щодо стягнення із ОСОБА_4 відсотків за користування кредитним коштами, пені та штрафних санкцій, апеляційний суд обґрунтованого виходив із безпідставності таких вимог, оскільки заборгованість за кредитним договором була погашена 24 лютого 2010 року за рахунок коштів отриманих від реалізації заставної квартири у сумі 16206,23 грн, борг по кредитному договору фактично був відсутній до 20 серпня 2015 року, тобто до моменту коли банком було повернуто кошти ТОВ «Ключове рішення».

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду. Судомправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи), визначено суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи касаційних скарг та зміст оскарженого судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, та публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта