РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/17449/16-ц

Пров. №2/766/5279/17

21 червня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

секретар Щербань А.В.,

розглянувши в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Страхового товариства "Домінанта", ОСОБА_2, про стягнення суми страхового відшкодування,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень просила стягнути з СТ "Домінанта" суму боргу в розмірі 50000,00 грн., 3% річних та збитки від інфляії у розмірі 9378,28 грн.; стягнути з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 25434,62 грн., та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.11.2015 року о 11-10 год., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Peugeot, державний номер НОМЕР_1, не надала перевагу у русі в м. Херсоні, Карантинний острів, 1, транспортному засобу Тойота, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, чим було порушено п.п. 10.11 Правил дорожнього руху, в результаті чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.12.2015 року ОСОБА_2 визнанно винною у вчиненні адміністративного правопорушення. ОСОБА_1, як власник пошкодженого транспортного засобу подала відповідну заяву до СТ "Домінанта" про виплату страхового відшкодування та настання страхового випадку, та всі необхідні документи, для відшкодування збитків. Ушкодження автомобіля було оцінено на суму 75434,62 грн., з яким СТ "Доманта" погодився. Станом на момент звернення до суду, нею не отримано страхового відшкодування.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.04.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

18.10.2017 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що обставин справи, щодо дорожньо-транспортної пригоди не оспорює, однак не згода з визначеною позивачем сумою.

18.10.2017 року представником відповідача ТДВ "СТ "Домінанта" подано до суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких просила відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що ТДВ "СТ "Домінанта" розраховано та виплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 23586,22 грн., в порядку, передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

18.12.2017 року позивачем подано уточнення до позовної заяви.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 січня 2018 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.02.2018 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду письмовий відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову.

27.02.2018 року представником відповідача ТДВ "СТ "Домінанта" подано до суду документи страхової справи №ЦВ-4600.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачам було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

29.04.2015 року між ОСОБА_4 та ТдВ "СТ "Домінанта" укладено поліс АЕ/4104608 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано транспортний засіб Peugeot, державний номер НОМЕР_1. Ліміт страхового відшкодування становить 50000,00 грн.

18.11.2015 року о 11-10 год., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Peugeot, державний номер НОМЕР_1, не надала перевагу у русі в м. Херсоні, Карантинний острів, 1, транспортному засобу Тойота, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, чим було порушено п.п. 10.11 Правил дорожнього руху, в результаті чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

19.11.2015 року ОСОБА_2 звернулась до ТДВ "СТ "Домінанта" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 18.11.2015 року.

20.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась ТДВ "СТ "Домінанта" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 18.11.2015 року.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

10.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась ТДВ "СТ "Домінанта" із заявою про виплату страхового відшкодування.

13.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась ТДВ "СТ "Домінанта" із досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 75434,62 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №2460 від 29.12.2016 року, ТДВ "СТ "Домінанта" сплачено на рахунок ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 23558,22 грн.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції яка діяла на момент дорожньо-транспортної пригоди, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи не встановлено, та позивачем не надано суду доказів вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, а відтак, суду не відомо реальна вартість ремонту, яи взагалі автомобіль відновився тощо.

Позивач зазначає, що страхового відшкодування нею не отримано, однак, вказане не підтверджено, оскільки з платіжного доручення №2460 від 29.12.2016 року, вбачається, що ТДВ "СТ "Домінанта" сплачено на рахунок ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 23558,22 грн.

На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення матеріальних збитків позивачем надано ремонтну калькуляцію від 09.12.2016 року, з якої не вбачається хто її виконав та на підставі чого, також, не надано доказів реального відновлення транспортного засобу та сплати у заявленому до стягнення розмірі.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На виконання наведених вище норм матеріального права страховик виплатив позивачу страхове відшкодування, а відтак, відсутні підстави для стягнення з страхової компанії незрозумілу суму з урахуванням 3% річних та інфляції.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов'язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов'язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, не було заявлено клопотання про проведення експертизи, крім того, наявність страхової виплати, то суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідачів.

Щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Згідно ч. 1, п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Позивачем не доведено, якими саме діями відповідача ОСОБА_2 нанесено їй моральну шкоду, тому у цій частині позов задоволенню також не підлягає.

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 264-268 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 979, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р.

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Страхового товариства "Домінанта", ОСОБА_2, про стягнення суми страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5