Провадження № 2/522/2960/18
Справа № 522/1053/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бондар В.Я.;

за участі секретарі Грищук В.О.;

розглянувши у спрощеному порядку без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів про стягнення інфляційних втрат у розмірі 117274 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів та просить стягнути з відповідача на свою користь курсову різницю (заборгованість в інвалюті за живлення (замість добових) в розмірі 86664 грн. 30 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 15 вересня 2003 р. по 09 жовтня 2017 року у сумі 140858 грн. 25 коп.

Ухвалою суду від 22.01.2018 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без призначення судового засідання.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву від 21.02.2018 року, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У якості обґрунтування представник відповідача посилається на те що згідно ст. 233 КЗПП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суд в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач звернувся до Приморського районного суду лише 21.02.2018 року, тобто після спливу трьох місячного терміну на звернення до суду з відповідною вимогою.

Відповідно до довідки від 22.03.2018 року у звязку зі значним завантаженням судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я., з метою повного та всебічного дослідження обставин по справі, продовжено строк розгляду справи до 22.05.2018 року.

17 травня 2018 року позивачем подано через канцелярію суду заяву про зміну позовних вимог відповідно до якої позивач просить стягнути з Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у період з 17.09.2004 р. по 09.10.2017 р. у розмірі 117274,87 грн.

Ухвалою від 06.06.2018 року судом задоволено заяву від 17.05.2018 року та прийняті змінені позовні вимоги як остаточні.

Ухвалою від 06.06.2018 року у звязку з завантаженням розгляд справи було продовжено до 29.06.2018 року.

Представник відповідача не скористався своїм правом на надання відзиву на заяву про зміну позовних вимог, тому судом здійснюється розгляд за наявними матеріалами у справі.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у ДП «Чоразморшлях» з 1969 року по 15.09.2003 року, як механік і груповий інженер.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2004р. було частково задоволено позов ОСОБА_1 та було стягнуто на його користь з ДП «Чоразморшлях» суму заборгованості по інвалюті на харчування (замість добових) у розмірі 21471,05 грн. та моральну шкоду в розмірі 2500 гривень.

18.10.2004 р. Приморським районним судом м.Одеси на виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист.

19.11.2004 р. постановою державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі було відкрито виконавче провадження за заявою стягувача № В-2/1048 по виконанню виконавчого листа № 2-4876 від 18.10.2004 року, що виданий Приморським районним судом м. Одеси.

Постановою державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі від 26.11.2004 р. було приєднано виконавчі провадження в т.ч. про стягнення з ДП «Чорноморське-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» на користь ОСОБА_1 до зведеного виконавчого провадження № 1-741.

24.12.2015 р. постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області приєднано виконавче провадження № 3288265 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4876, виданого 18.10.2004 р. Приморським районним судом м.Одеси до зведеного виконавчого провадження №48951333.

Відповідно до листа відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.06.2016 р. № 091-7931/В-10/ЗВ ОСОБА_1 відмовлено у виведенні з зведеного виконавчого провадження виконавчого листа № 2-4876, виданого 18.10.2004 р. Приморським районним судом м.Одеси.

09 жовтня 2017 року ДП «Чорноморське-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» на користь ОСОБА_1 було сплачено 21471,05 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку від 27.11.2017 року (а.с. 39) з призначенням платіжу «безготівкове зарахування на рахунок згідно виконавчого документу № 2-4876/04 від 18.10.2014 р. стягнення на користь ОСОБА_1» та постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.10.2017 року (а.с. 38) з мотивів повного виконання.

У свої рішеннях ЄСПЛ висловив, зокрема, такі висновки щодо права власності. У справі «Полтораченко проти України» зауважено, що кошти, присуджені особі за рішенням національного суду, становлять її майно, а неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення становить втручання в право на мирне володіння майном (див. рішення у справі «ОСОБА_2 проти України»).

Невиконання рішення національного суду ЄСПЛ розцінює як втручання в право потерпілої особи на мирне володіння своїм майном, як визначено в першому реченні п.1 ст.1 Першого протоколу (див. рішення у справах «Бурдов проти Росії», «Ясіюнієне проти Литви», «ОСОБА_2 проти України» та «Джасійне проти Литви»).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині пятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Даний висновок підтверджується позицією ОСОБА_3 Верховного Суду, що викладена в постанові від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц.

Вирішуючи питання про розмір інфляційних втрат суд виходить із рекомендацій Верховного Суду України № 62-97р від 03 квітня 1997 року про порядок застосування індексів інфляції при розгляді судових справ та вважає, що з Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів на користь ОСОБА_1 за період з 17.09.2004 р. по 09.10.2017 р. року підлягають стягненню інфляційні втрати обчислені як добуток суми заборгованості на початок періоду за відповідний місяць (рік) та приросту індексу інфляції у відсотках, поділений на 100. Загальний відсоток інфляції розрахований шляхом множення усіх показників інфляції за весь період, який виглядає наступним чином:

ЗаборгованістьПеріод простроченняІндекс інфляціїФормулаВідсотки
зподнів
21 471,05 грн.17.09.200431.12.,3% (р/р)106 / 366 ? 12,3% ? 21 471,05 грн.764,86 грн.
22 235,91 грн.01.01.200531.12.,3% (р/р)10,3% ? 22 235,91 грн.2 290,30 грн.
24 526,21 грн.01.01.200631.12.,6% (р/р)11,6% ? 24 526,21 грн.2 845,04 грн.
27 371,25 грн.01.01.200731.12.,6% (р/р)16,6% ? 27 371,25 грн.4 543,63 грн.
31 914,88 грн.01.01.200831.12.,3% (р/р)22,3% ? 31 914,88 грн.7 117,02 грн.
39 031,90 грн.01.01.200931.12.,3% (р/р)12,3% ? 39 031,90 грн.4 800,92 грн.
43 832,82 грн.01.01.201031.12.,1% (р/р)9,1% ? 43 832,82 грн.3 988,79 грн.
47 821,61 грн.01.01.201131.12.,6% (р/р)4,6% ? 47 821,61 грн.2 199,79 грн.
50 021,40 грн.01.01.201231.12.201236699,8% (р/р)-0,2% ? 50 021,40 грн.-100,04 грн.
49 921,36 грн.01.01.201331.12.,5% (р/р)0,5% ? 49 921,36 грн.249,61 грн.
50 170,97 грн.01.01.201431.12.,9% (р/р)24,9% ? 50 170,97 грн.12 492,57 грн.
62 663,54 грн.01.01.201531.12.,3% (р/р)43,3% ? 62 663,54 грн.27 133,31 грн.
89 796,85 грн.01.01.201631.12.,4% (р/р)12,4% ? 89 796,85 грн.11 134,81 грн.
100 931,66 грн.01.01.201715.01.201715100,9% (м/м)15 / 31 ? 0,9% ? 100 931,66 грн.439,54 грн.
101 371,20 грн.16.01.201715.02.201731101,1% (м/м)1,1% ? 101 371,20 грн.1 115,08 грн.
102 486,28 грн.16.02.201715.03.201728101,0% (м/м)1,0% ? 102 486,28 грн.1 024,86 грн.
103 511,14 грн.16.03.201709.10.,8% (м/м)208 / 31 ? 1,8% ? 103 511,14 грн.12 501,47 грн.
Разом:94 541,56 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, та в звязку із довготривалим невиконанням ДП „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2004р., з нього на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 94 541,56 грн. за період з 17.09.2004 р. по 09.10.2017 р.

Крім того, враховуючи приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 945,42 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 625 ЦК України, ст. ст. 263-265, 268, 274-277 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів про стягнення інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» на користь ОСОБА_1 94 541,56 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» на користь держави судовий збір в розмірі 945,42 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Датою складання повного тексту судового рішення є 27 червня 2018 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя ОСОБА_2

27.06.18