Справа № 453/661/17 Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я.
Провадження № 22-ц/783/6751/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря - Брикайло М.В.,

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 27.09.2017 року позов ОСОБА_2 до ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу №005149, укладений 07.06.2017 року між ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_2

Стягнуто з ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 30000 грн. платежу, сплаченого за договором фінансового лізингу №005149 від 07.06.2017 року, та 640 грн. судового збору

В задоволенні зустрічного позову ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» до ОСОБА_2 про визнання договору фінансового лізингу №005149 від 07.06.2017 року дійсним - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон», просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а зустрічний позов ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» - задовольнити

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що оспорюваний договір укладений в письмовій формі відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», підписаний позивачем добровільно, у ньому передбачені всі істотні умови, крім того, в матеріалах справи є зава ОСОБА_2 про відмову від нотаріального посвідчення договору. Вважає, що відсутність в договорі відомостей про продавця та про предмет лізингу, жодним чином не порушує прав покупця і не може бути підставою для визнання договору недійсним.

В судове засідання представник апелянта не з'явився, про дату, час і місце судового засідання апелянт був належним чином повідомлений (а.с.132), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому розгляд справи проведено апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони ОСОБА_2 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав

Судом встановлено, що 07.06.2017 року між ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» (лізингодавцем) та ОСОБА_2 (лізингоодержувачем) укладено договір фінансового лізингу №005149 з додатками до нього (а.с. 16-28).

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1 договору, лізингодавець зобов'язувався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно - трактор МТЗ 321 (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами цього договору.

У п.1.4 договору зазначено, що лізингоодержувач має право самостійно обирати ТЗ та продавця (постачальника) ТЗ і несе пов'язані з цим ризики. Продавцем (постачальником) ТЗ є особа, що, як правило, зазначається у специфікації. В такому випадку лізингоодержувач подає лізингодавцю письмову заяву із зазначенням назви продавця (постачальника).

Однак, в додатках до договору відсутні відомості про продавця предмета лізингу.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору, предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 50 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця комісії за організацію, авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. Лізингоодержувач має право сплачувати авансовий платіж впродовж (але не більше) 12 місяців з моменту підписання даного договору платежами, визначеними лізингодавцем залежно від вартості предмета лізингу в додатку №1 до даного договору, який є його невід'ємною частиною, та розрахований по формулі, визначеній в п. 8.2.2 даного Договору.

Відповідно до додатку №1 до договору фінансового лізингу №005149 від 07.06.2017 року, вартість предмета лізингу складає 300000 грн., комісія за організацію - 30000 грн., комісія за передачу - 9000 грн. При цьому, також складено графік сплати першого лізингового платежу (а.с. 23).

Відповідно до додатку №2 до договору фінансового лізингу №005149 від 07.06.2017 року, вартість предмета лізингу складає 300000 грн., авансовий платіж - 50%, сума лізингу - 150000 грн., викупна вартість - 4500 грн., відсоткова ставка 12,50 %, комісія - 5 %. Та складено графік сплати другого лізингового платежу (а.с. 24).

Пунктом 8.2.1 даного договору визначено, що перший лізинговий платіж складається з: а) комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням цього договору (комісія за організацію), яка розраховується у додатку №1 договору, б) авансу ціни предмета лізингу, який розраховується як авансовий платіж, що визначений у додатку №1 договору; в) комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу, розмір якої визначений у додатку №1 договору.

На виконання договору фінансового лізингу позивачем було сплачено на користь відповідача 30000 грн., що підтверджується копією квитанції №41915725 від 07.06.2017 року (а.с. 15).

Правовідносини, що виникають з договорів фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Окрім того, згідно з пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Судом встановлено, що оспорюваний договір фінансового лізингу укладений в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення та без наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що суперечить вимогам законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання його недійсним та застосування наслідків недійсності правочину - повернення позивачеві сплачених ним відповідачеві коштів у сумі 30000 грн.

Такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 16.12.2015 року (Справа №6-2766цс15), а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду за апеляційною скаргою відповідача немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 червня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

Копняк С.М.