Провадження № 2/760/2104/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Казакова М.О., Швидченко О.В., Кривулько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

02.09.2016 позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 60649, 00 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.2014 в м. Києві по вул. Академіка Палладіна, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Фольксваген, д/н НОМЕР_1, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем SUBARU LEGACY, д/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль ОСОБА_2, який був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Провідна».

Позивач зазначає, що на підставі страхового акту, ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 60649, 00 грн.

Вказує, що згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення правил дорожнього руху України за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 було направлено вимогу сплатити суму страхового відшкодування. Однак, останній вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.

З урахуванням вищенаведеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

02.09.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М

02.09.2016 судом направлено запит до відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві.

23.09.2016 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 23.09.2016 в справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 08.11.2016 по справі призначено судову авто - товарознавчу експертизу.

10.11.2016 на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

18.01.2017 на адресу суду надійшло клопотання експерта Київського науково - дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів.

23.01.2017 судом, на вимогу експерта, було надіслано лист сторонам по справі.

06.03.2017 на адресу суду від представника позивача надіслано лист на виконання клопотання експерта.

13.03.2017 на адресу суду від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта.

Ухвалою суду від 08.09.2017 справу направлено до Київського науково - дослідного інституту судових експертиз для проведення авто - товарознавчої експертизи відповідно до ухвали суду від 08.11.2016.

01.02.2018 на адресу суду від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок № 21691/17-54.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з наведених вище підстав.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 43 462, 03 грн., з урахуванням висновку судової експертизи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно з ст. 4 Закону України «Про страхування», страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що 24.12.2014 о 15 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Академіка Палладіна, 5, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем марки Фольксваген, д/н НОМЕР_1 та автомобіля SUBARU LEGACY, д/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, та підтверджується довідкою № 9480288 про дорожньо - транспортну пригоду (а.с.18-19)

В результаті зазначеної вище ДТП був пошкоджений автомобіль SUBARU LEGACY, д/н НОМЕР_5, що належить ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.21).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ«СК «Провідна» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №06/0671428/1042/14 від 28.01.2014, строк дії якого з 01.02.2014 до 31.01.2015 (а.с.24-27).

Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення правил дорожнього руху України за ст. 124 КУпАП та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.16)

Згідно з вказаної вище постанови вбачається, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

В результаті зазначеної ДТП з вини відповідача був пошкоджений автомобіль марки SUBARU LEGACY, д/н НОМЕР_5, власником якого є ОСОБА_2

Розмір завданих збитків власнику автомобіля SUBARU LEGACY, д/н НОМЕР_5, згідно рахунку - фактури № 0010 від 20.01.2014 ФОП ОСОБА_3 склала 60649,00 грн. (а.с.32-33).

В судовому засіданні встановлено, що в добровільному порядку відповідачем не було відшкодовано матеріальної шкоди на користь потерпілого.

Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 25.12.2014 з метою отримання відшкодування, звернувся до ПАТ «СК «Провідна» з відповідною заявою (а.с.9-10).

Відповідно до платіжних доручень №0011041 від 18.03.2015 та № 0029119 від 13.07.2015, та на підставі страхових актів № від 17.03.2015 та № від 10.07.2015, ПАТ «СК «Провідна» сплатила на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 60649,00 грн.(а.с. 11-14, 28, 31).

Крім того, 14.06.2016 відповідачу було направлено претензію № 1362/2 з вимогою сплатити суму страхового відшкодування.(а.с.60-61).

Разом з тим, між позивачем та відповідачем виникли спірні питання щодо розміру суми страхового відшкодування, а тому ухвалою суду від 08.11.2016 за клопотанням відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу та ухвалою суду від 08.09.2017 справу повторно направлено для проведення автотоварознавчої експертизи.

Згідно висновку експерта №21691/17-54 від 25.01.2018 вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу SUBARU LEGACY, д/н НОМЕР_5, в результаті його пошкодження при ДТП 24.12.2014 складає 43462,03 грн. (а.с.130-134).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Оцінивши висновок експерта №21691/17-54 від 25.01.2018 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, проведений на підставі ухвали суду від 08.11.2016, у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Зважаючи на викладене, висновок експерта №21691/17-54 від 25.01.2018 слід вважати належним та допустимим доказом у справі.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та вважає за можливе стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 43462,03 грн.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з акту здачі - приймання висновку експертизи № 21691/17-54 від 25.01.2018, відповідачем сплачено за проведення судової експертизи 3095,00 грн.

З огляду на те, що в основу визначення розміру матеріальної шкоди, що підлягає до стягнення з відповідача покладено висновок судової експертизи №21691/17-54 від 25.01.2018, який був сплачений відповідачем по справі, а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню понесені відповідачем витрати по сплаті судової експертизи у розмірі 3095,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»сума судового збору 1378, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ «СК «Провідна» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.993, 1166 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_6) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (адреса: 03049, м.Київ, проспект Повітрофлотський, 25, ,

р/р 1766 ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767) матеріальну шкоду у розмірі 43462, 03 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_6) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (адреса: 03049, м.Київ, пр-т Повітрофлотський, 25, , р/р

1766 ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767) судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (адреса: 03049, м.Київ, пр-т Повітрофлотський, 25, , р/р 1766 ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767) на користь ОСОБА_1 (адреса:АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_6) витрати понесені по сплаті судової експертизи у розмірі 3095,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Букіна