328/1072/18
02.07.2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року місто Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Коваленко П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з ПАТ «Запоріжжяобленерго», мотивуючи свої вимоги тим, що він з 17.07.2017 прийнятий на роботу до Токмацького РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду електромонтера з нагляду за трасами кабельних мереж 3 групи кваліфікації.

На підставі наказу №1527-к від 16.04.2018 позивач звільнений з ПАТ «Запоріжжяобленерго» за ч.3 ст.38 КЗпП України з 17.04.2018. Однак заборгованість по заробітній платі на день звільнення позивачу не виплачена. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період листопад 2017 року - квітень 2018 року у сумі 31 926,42 грн.

Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву, відповідач зазначив, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться в складному фінансовому становищі, що перешкоджає виконанню обовязку щодо гарантування надійного соціального захисту працівників товариства. У зв'язку з чим, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» у судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно зі ст.7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що позивач прийнятий з 17.07.2017 згідно з наказом №1923-к на роботу до Токмацького РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду електромонтера з нагляду за трасами кабельних мереж 3 групи кваліфікації.

На підставі наказу №1527-к від 16.04.2018 позивач звільнений з ПАТ «Запоріжжяобленерго» за ч.3 ст.38 КЗпП України з 17.04.2018. Однак заборгованість по заробітній платі на день звільнення позивачу не виплачена.

Відповідно до наданих позивачем та відповідачем до суду довідок про не виплачену заробітну плату, протягом листопада 2017 року - квітня 2018 року позивач не отримує у строки визначені ст.115 КЗпП України заробітну плату.

Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст.82 ЦПК не підлягають доказуванню.

Таким чином відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі.

Вирішуючи питання щодо розміру невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню суд враховує зазначене.

Згідно з довідкою ПАТ «Запоріжжяобленерго» наданої відповідачем, станом на 14.05.2018 розмір заборгованості відповідача перед позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період листопад 2017 року - квітень 2018 року складає 31 926,42 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, стягненню підлягає нарахована, але фактично не виплачена заробітна плата у сумі 31 926,42 грн.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном.

З огляду на наведене, доводи відповідача про скрутне фінансове становище та залежність виплати заробітної плати від стану виконання зобов'язань споживачами послуг товариства, як підстава для відмови у задоволенні позову, є неспроможними.

На підставі п.1.ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.115, 223 КЗпП України, ст.ст.2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 71701, Запорізька область, місто Токмак, вулиця Івченко, будинок 7) до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (, місце знаходження: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, 14) про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 31 926,42 (тридцять одну тисячу девятсот двадцять шість гривень 42 копійок) гривні.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.(сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: