Справа № 234/2423/18
Провадження № 2/234/1485/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області у складі :

головуючої судді Марченко Л.М.,

за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05.03.2018 року було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та відкрито провадження у даній цивільній справі №234/2423/18.

Відповідно до ст.279 ч.8 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Копія вищезазначеної ухвали, а відповідачу- разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, було надіслано в порядку ст.272 ЦПК України, що підтверджується супровідним листом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, додаткових доказів чи клопотань не надали.

Відповідач ОСОБА_3 клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, відзиву на позов, заперечень чи зустрічної позовної заяви не надав, хоча ухвалу суду від 05.03.2018 року отримав24.03.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно позову, 02.06.2001 року між сторонами був укладений шлюб. Під час шлюбу 20.10.2016 року подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.10.2006 року. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.03.2013 року між сторонами шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони дійшли згоди розділити спільну сумісну квартиру таким чином: позивачка повинна була виплатити відповідачу грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США за ? частку вищезазначеної квартири, а він повинен був переоформити право власності на зазначену частку квартири на позивачку. 20.02.2018 року позивачка сплатила відповідачу вартість ? частки вищезазначеної квартири про що була складена відповідачем розписка, однак останній в свою чергу не виконав дані умови договору та 21.02.2018 року не зявився до нотаріальної контори для оформлення договору поділу спільного сумісного майна подружжя посилаючись на те, що претензій до позивачки він не має, тому не розуміє навіщо йому йти до нотаріусу. У звязку з тим, що позивачка сплатила суму вартості за ? частку квартири, що належить по праву власності відповідачу, то вважає, що фактично вступила в одноособове володіння квартирою відразу після розірвання шлюбу, а відповідач висловив та підтвердив свою відмову від ? частки квартири здійснивши певні дії, а саме прийняв у неї грошові кошти про що склав відповідну розписку, однак ухилився від укладення договору у нотаріуса та від державної реєстрації правочину у звязку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про визнання право особистої власності на квартиру АДРЕСА_2.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст.321 ЦК Україні право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності зі ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не потрібно.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1, відповідно договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2006 року посвідченого державним нотаріусом третьої Краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №4807 зареєстрованого в Краматорськом міському бюро технічної інвентаризації та копії витягу з держаних реєстру правочинів від 20.10.2006 року.

Відповідно до заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04.03.2013 року, шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Купова») Т.В., ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, 17.02.1976 року було розірвано.

Відповідно до розписки від 20.02.2018 року складеної відповідачем ОСОБА_3 особисто вбачається, що останній отримав від своєї дружини ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4000 доларі США за ? частину придбаної в період шлюбу квартири АДРЕСА_1. Претензій щодо спільного сумісного майна відповідач ОСОБА_3 не має.

На підставі наведеного, оскільки квартира розташована у м.Краматорську по вул.Леоніда Бикова, 6-347, була придбана в період шлюбу подружжя ОСОБА_3, то на підставі ст.60 ч.2 ЦК України зазначене нерухоме майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, де частка кожного згідно ст.ст.69, 70 ЦК України є рівною, тобто становить по ? у кожного, ОСОБА_3 свою ? частку вищезазначеної квартири фактично продав ОСОБА_1 за що отримав грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, про що свідчить складена останнім розписка, тобто сторони домовились щодо усіх істотних умов договору та виконали його частково, однак відповідач ухилився від укладення договору в нотаріуса та від державної реєстрації правочину тому, тому суд приходиться до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Керуючись ст.10,17,18,263,265,273,351,352,354 ЦПК України, ст.ст.,368,370,364, ЦК України, ст.ст.60,69,70 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м.Краматорськ, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 20.07.2012 року Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) право особистої власності на квартиру АДРЕСА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя ОСОБА_6