РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3422/18

пр. № 2/759/3984/18

21 червня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: П'ятничук І.В.,

при секретарі Медвідчук В.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача-адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що 17.03.1989 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, сімейне життя з відповідачкою не склалося, у зв'язку з протилежними поглядами на сімейне життя, різним відношенням до сім'ї та подружніх обов'язків. В даний час сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Примирення не є можливим, в нього з'явилась інша жінка, тому посилаючись на ст.ст. 105, 110 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, позивач вказував, що з відповідачкою вони фактично з жовтня 2017 року не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, наполягав на розірванні шлюбу вказуючи на те, що примирення між ними не є можливим, крім того за даний час у нього з'явилась інша жінка з якою він бажає підтримувати стосунки.

Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, вказувала на те, що дійсно з жовтня 2017 р. відносини між нею та чоловіком погіршились, він почав зникати з дому, на даний час вона вважає що примирення між нею та чоловіком не є можливим, однак вона заперечує поти розірвання шлюбу оскільки позивач зареєстрований в будинку її матері і в добровільному порядку провести зняття з реєстраційного обліку не бажає.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.03.1989 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного виконавчого комітету м.Києва, про що зроблено актовий запис № 438. (а.с. 2).

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Однак, сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, у зв'язку з протилежними поглядами на сімейне життя, різними інтересами. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним, з жовтня 2017 року сторони проживають окремо.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України , позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 17.03.1989 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного виконавчого комітету м.Києва, про що зроблено актовий запис № 438- розірвати.

Прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити «ОСОБА_3».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В.П'ятничук