Постанова

Іменем України

21 червня 2018 року

м. Київ

справа № 359/7299/16-ц

провадження № 61-754 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_4,
відповідач -державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
третя особа -комісія по трудових спорах Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у складі судді Муранової-Лесів І. В. від 06 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області у складі суддів: Мережко М. В., Данілова О. М., Суханової Є. М. від 04 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа - комісія по трудових спорах державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», про скасування наказу про оголошення догани, рішення комісії по трудових спорах, про залишення дисциплінарного стягнення без змін, стягнення премії за виконання якісних показників та моральної шкоди.

Встановив:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль»), третя особа - комісія по трудових спорах ДП «МА «Бориспіль», про скасування наказу про оголошення догани, рішення комісії по трудових спорах про залишення дисциплінарного стягнення без змін, стягнення премії за виконання якісних показників та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він працює в ДП «МА «Бориспіль» на посаді начальника служби господарсько-технічного забезпечення аеровокзального комплексу. Наказом від 18 травня 2015 року №11-07/1-389/п позивачу оголошено догану у зв'язку з неналежним виконанням вимог пунктів1.5 та 6.1 посадової інструкції від 14 березня 2012 року №11.3-05-60, пунктів 1.4, 6.1 посадової інструкції від 08 липня .2013 року № 34-05-22 та пунктів1.5, 6.1 посадової інструкції від 23 січня 2014 року №11.3-05/2-7.

Позивач зазначає, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є службова записка від 13 травня 2015 року №41-26-63 «Щодо застосування дисциплінарного стягнення», акт службового розслідування від 12 травня 2015 року №41-26-62 та пояснення позивача. Позивач оскаржив наказ до Комісії по трудових спорах ДП«МА «Бориспіль», та 12 червня 2015 року рішення Комісії по трудових спорахвід 28 травня 2015 року №3, яким вирішено дисциплінарне стягнення залишити без змін. Позивач стверджує, що не порушував зазначених в наказі та в Акті службового розслідування посадової інструкції та Положення про порядок проведення процедур закупівель товарів, робіт та послуг, затвердженого наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» від 27 жовтня 2014 року № 01-07-1066, та не вважає себе винним у порушенні трудової дисципліни. Також зазначає, що відповідачем порушений місячний строк на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, який сплив 05 травня 2015 року, враховуючи, що дата виявлення дій, які ставляться позивачу як проступок, зафіксована протоколом виробничої наради щодо роботи СГТЗ від 05 грудня 2014 року № 71-30-57, а також, що в період з 05 грудня 2014 року по 05 квітня 2015 року він через хворобу був звільнений від роботи. Крім того, позивач зазначає, що в період з 18 грудня 2014 року по 18 травня 2015 року він не брав участь у жодній процедурі закупівель товарів, робіт та послуг, що убачаєтьсяз Акту розслідування. В зав'язку з чим вважає, що відповідачем порушений як місячний строк з дня виявлення проступку так і шестимісячний строк з дня вчинення проступку, що є грубим порушенням статті 148 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). ОСОБА_4 також зазначає, що Законом України «Про здійснення державних закупівель» визначено, що уповноважений орган, на який покладено контролюючі функції в сфері державних закупівель є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, яким за результатами здійснення моніторингу державних закупівель оформлених протоколом засідань комітету з конкурсних торгів ДП «МА «Бориспіль» від 30 жовтня 2013 року та від 01 листопада 2014 року, складені висновки від 14 лютого .2014 року № 962, № 964 та № 965, за змістом яких виявлено, що документи замовника щодо проведення зазначеної процедури відповідають вимогам законодавства у сфері державних закупівель; замовником проведено процедуру закупівлі з дотриманням законодавства у сфері державних закупівель.

Позивач вважає, що комісія з трудових спорів не звернула уваги на вказані обставини та безпідставно вирішила дисциплінарне стягнення залишити без змін, при цьому рішення не містить жодного мотиву на обґрунтування позиції. Внаслідок цього позивачу не було нараховано премію за травень 2015 року. Позивач також зазначає, що працює на підприємстві з 1997 року на керівних посадах. Безпідставне обвинувачення його у порушенні своїх функціональних обов'язків підриває його авторитет серед колег, особливо серед підлеглих та дає для підстави для сумніву щодо його компетенції як фахівця. ОСОБА_4 стверджує, що неправомірними діями відповідач принизив його ділову репутацію, чим позивачу завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 9 000,00гривень.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив скасувати рішення Комісії по трудових спорах ДП «МА «Бориспіль» від 28 травня 2015 року № 3; скасувати наказ від 18 травня 2015 року № 11-07/1-389/п; стягнути з ДП «МА «Бориспіль» на його користь премію за травень 2015 року у розмірі, встановленому відповідними внутрішніми наказами щодо преміювання працівників ДП МА «Бориспіль» за травень місяць 2015; моральну шкоду в сумі 9 000,00 гривень.

Справа переглядалася судами попередніх інстанцій неодноразово.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської оласті від 06 вересня 2017 року позов задоволено частково. Скасовано наказ виконуючого обов'язки генерального директора ДП «МА«Бориспіль» від 18 травня 2015 року № 11-07/1-389/п«Щодо застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_4 начальнику служби господарсько-технічного забезпечення оголошено догану.Скасовано рішення Комісії по трудових спорах ДП«МА «Бориспіль» від 28 травня 2015 року №3, яким застосоване до ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення залишено без змін.Стягнуто з ДП«МА «Бориспіль» на користь ОСОБА_4 судові витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 7 000,00 грн.Стягнуто з ДП«МА «Бориспіль» судовий збір на користь держави в сумі 487,20грн.В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовленно.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено , що притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулося з порушенням норм чинного законодавства, що завдало позивачу моральних страждань.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 рокузалишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції на предмет доведеності та обґрунтованості позову є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ДП «МА «Бориспіль» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи дійшли односторонніх та передчасних висновків про задоволення позову, оскільки судами порушено норми матеріального та процесуального права під час вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 лютого 2018 року вказану справу передано на розгляд до Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні касаційної скарги ДП «МА «Бориспіль» та залишити в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до частини 1 статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до частини 1 статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно із частиною 2 статті 148 КЗпП України в будь-якому випадку дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до вимог статті 237-1 КЗпП України відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судами установлено, що в період з 05 грудня 2014 року по 05 квітня 2015 року позивач згідно з листками непрацездатності знаходився на лікарняному, тому наказ про застосування дисциплінарного стягнення не міг бути виданий пізніше за 05 травня 2015 року, тобто в місячний термін з моменту виявлення проступку, за виключенням часу перебування позивача на лікарняному.

Таким чином, правильними є висновки судів про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_4 в частині скасування наказу в. о.генерального директора ДП «МА«Бориспіль» від 18 травня 2015 року №11-07/1-389/п «Щодо застосування дисциплінарного стягнення».

Крім того, установлено, що позивач оскаржив наказ про накладення дисциплінарного стягнення від 18 травня 2015 року № 11-07/1-389/п до комісії по трудових спорах ДП «МА «Бориспіль», при цьому строк звернення зі скаргою, визначений частиною 1 статті 225 КЗпП України, позивачем не порушений.

Установлено, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось з порушенням чинного законодавства та законних прав позивача ОСОБА_4, що завдало позивачу моральних переживань, у зв'язку із недоведеними та безпідставними звинуваченнями у зловживанні своїми службовими повноваженнями усупереч інтересам підприємства. Належних і допустимих доказів, щодо допущених позивачем зловживань службовими повноваженнями, зокрема вироку суду, який набрав законної сили, відповідачем надано не було. Наведене свідчить про очевидне порушення прав позивача та заподіяння йому немайнової шкоди. Однак,враховуючи встановлений характер заподіяної моральної шкоди у вигляді простих душевних переживань, суди дійшли правильного висновку, що встановлення судом факту порушення прав позивача є достатнім длявідшкодуванням завданої позивачу моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що суди дійшли помилкового висновку про задоволення позову, оскільки ними неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, статті 148 КЗпП України, що призвело до неправильного вирішення справи. Судами досліджено зазначені обставини справи та установлено, що дисциплінарне стягнення накладено на позивача необгрунтовано, з порушенням норм чинного законодавства, без достатніх правових підстав та з порушенням строків накладення такого стягнення.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська