Провадження № 2/761/844/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Григоренко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 липня 2016 року, між позивачем та відповідачем, було укладено договір № 886785402 на суму 4520,00 грн. зі сплатою відсотків строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,63% в день від суми кредиту за кожний день користування. Проте, вказані зобов'язання за договором кредиту відповідач не виконав.

Станом на 13 грудня 2016 року заборгованість відповідача склала: сума кредиту - 4520,00 грн., проценти за користування кредитом - 1178,88 грн., прострочені проценти - 13153,00 грн., сплачено відповідачем добровільно - 1686,00 грн., всього - 17166,08 грн.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 886785402 від 13.07.2016 року в розмірі 17166,08 грн. та витрати по сплаті судового збору.

20.02.2017 року ухвалою судді ОСОБА_2 відкрито провадження у справі.

Розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року здійснено перерозподіл даної справи у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2017 року справу розподілено на суддю Піхур О.В.

Ухвалою судді Піхур О.В. від 23.11.2017 року справу призначено до розгляду.

12.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, яку ухвалою від 13.03.2018 повернуто заявнику.

Ухвалою від 03.04.2018 року справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просив суд позовні вимоги задовольнити і розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Приписами статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У судовому засіданні було встановлено, що 13 липня 2016 року, між позивачем та відповідачем, було укладено договір № 886785402 на суму 4520,00 грн. зі сплатою відсотків строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Згідно умов Договору повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом мало здійснюватись відповідно до графіка розрахунків, який є невід'ємною частиною договору.

У відповідності до умов розділу 3 Правил, відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов'язків, у тому числі: заповнюючи заявку на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит.

Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банку) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки.

Судом встановлено, що позивач свої обов'язки за договором виконав в повному обсязі. Факт надання грошових коштів відповідачу за Договором підтверджується копією платіжного доручення № 902 від 13 липня 2016 року (а.с. 10).

ОСОБА_1 покладені на себе зобов'язання за договором не виконує, порушує графік розрахунків, визначений у договорі, заборгованість не повертає.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Позивачем доведено та надано у підтвердження розміру заборгованості розрахунок заборгованості за договором, відповідно якого станом 13 грудня 2016 року заборгованість відповідача склала: сума кредиту - 4520,00 грн., проценти за користування кредитом - 1178,88 грн., прострочені проценти - 13153,00 грн., сплачено відповідачем добровільно - 1686,00 грн., всього - 17166,08 грн. (а.с. 6).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором № 886785402 від 13.07.2016 року не виконав, а тому вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору. Як вбачається з позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1450,00 грн., проте згідно із Законом України «Про судовий збір» від 2016 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду юридичною особою, судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата становить 1378,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1378,00 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 612, 624, 1049, 1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (м. Київ, вул. Лейпцизька, 15Б, 1 поверх, ) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість за договором № 886785402 від 13.07.2016 року в розмірі 17166 (сімнадцять тисяч сто шістдесят шість) грн. 08 коп. та судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп., а всього підлягає стягненню: 18544 (вісімнадцять тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 08 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 11.06.2018 року.

Суддя