Справа № 495/1565/18
З а о ч н е р і ш е н н я
26 червня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря Асланової Ф.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1, звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 10 в буд. №1-А по пров. Козацькому (Червоноармійський) в м. Білгород-Дністровський; встановити порядок виконання рішення суду в порядку ст. 217 ЦПК України, а саме: рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстраційного обліку в Центрі надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (Червоноармійський) в м. Білгород-Дністровський Одеської області на підставі договору дарування частини житлового будинку від 30.09.2005 року, зареєстрованого в КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 14.11.2005 року.
У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який фактично з березня 2014 року, з дня укладання договору піднайму в цій квартирі не проживає, жодної участі у її утриманні не приймає, та його особистих речей в квартирі немає. Відповідач не є членом сім`ї позивача. За вказаних обставин права позивача як власника квартири зазнають безпідставних обмежень, та вона вимушена нести додаткові витрати, повязані з утриманням вказаної квартири. Позивач стверджує, що має намір продати квартиру, але реєстрація місця проживання відповідача в ній унеможливлює здійснити вказане, оскільки нові покупці вимагають, щоб нікого на час укладання договору купівлі-продажу не було зареєстровано за вказаною адресою.
Враховуючи вищевикладене, та у звязку із тим, що не зняття з реєстраційного обліку відповідача з належної позивачу квартири порушує її конституційні права власності, охоронювані законом інтереси щодо безперешкодного користування, володіння та розпорядження житловим приміщенням, просить її позовні вимоги задовольнити .
Позивач в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна її заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутності. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістив.
Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить зава представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 45/1000 часток житлового будинку , розташованого в м. Білгород-Дністровському по пров. Козацькому (колишня назва Червоноармійський), під № 1 «а», на земельній ділянці, розміром 1456 кв.м., що складається в цілому з: житлового будинку кам. черепашн., житловою площею 438,7 кв.м. літ. «А», загальною площею 696,5 кв.м., гаражу кам. черепашн. літ. «Б», камінь. черепаш. літ. «В», сараю дерев. літ. «Г», що підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 30.09.2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 5112.
Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі договору № 33 про здачу житлового приміщення піднаймачу (наймачу), відповідач ОСОБА_2 21.03.2014 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Красноармійський)АДРЕСА_2.
Вказане вище підтверджується також відповіддю на запит суду з Управління з питань надання адміністративних послуг № 22/390 від 16.03.2018 року, згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.03.2014 року..
У відповідності до акту від 23.02.2018 року, складеного КП «ЖЕО№1», власником квартири АДРЕСА_3 «А» є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі договору дарування від 30.09.2005 року. За вказаною адресою зареєстрований наймач: ОСОБА_2 з 21.03.2014 року.
Зі слів сусідів ОСОБА_2 не мешкає в квартирі АДРЕСА_4 «а» з часу реєстрації.
Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сімї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки.
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.
Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом від 23.02.2018 року, складеного КП «ЖЕО №1».
Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Конституцією України (ст. 41] та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивача.
Положеннями ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на 45/1000 часток житлового будинку, розташованого в м.Білгород-Дністровському по пров. Козацькому (колишня назва Червоноармійський), під № 1 «а», ту обставину, що відповідач не проживає у належній позивачу квартирі з моменту укладання договору піднайму ,тобто з моменту реєстрації, а саме з 21.03.2014 року, а також враховуючи, що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного та керуючись ст. 150 ЖК України, ст. 319, 391 ЦК України ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265,280ЦПК України , суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямзадовольнити.
Визнати ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Червоноармійський)АДРЕСА_5 таким, що втратив право користування квартирою № 10 у житловому будинку № 1 «а» по пров. Козацькому (Червоноармійському) в м.Білгород-Дністровський Одеської області.
Рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Червоноармійський)АДРЕСА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

С У Д Д Я :