Справа № 136/237/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26 червня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Липовець в залі суду цивільну справу за позовом Липовецької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про позбавлення її батьківських прав, який мотивував тим, що в с. Вахнівка проживає сім`я ОСОБА_2, на утриманні якої знаходиться її племінник - ОСОБА_3, який у 2015 року прибув до тітки з тимчасово окупованої території - селища Миронівське м. Дебальцеве Донецької області. Як повідомила ОСОБА_2, мати ОСОБА_3 - ОСОБА_1, проживає на тимчасово окупованій території у м. Луганськ. Відомості про батька дитини записані згідно статті 135 СК України, тобто зі слів матері. Тітка ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_1 Протягом 2015 - 2017 років працівниками служби у справах дітей Липовецької РДА проводились відвідування сім'ї ОСОБА_2, при цьому обстежувались умови проживання дітей, проводились бесіди з ОСОБА_2 щодо виконання ОСОБА_1 батьківських обов'язків стосовно її сина - ОСОБА_3. Восени 2017 року служба у справах дітей звернулась до Липовецького ВП з приводу надання інформації про ОСОБА_1, зокрема місце її проживання. За результатами розгляду звернення Липовецьке ВП повідомило, що не володіє інформацією про місце проживання ОСОБА_1 Оскільки матір не піклується про розвиток і навчання дитини, не забезпечує її харчуванням, медичним доглядом, не проявляє будь-якої батьківської турботи, це стало підставою для ухвалення Липовецькою РДА висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3, а також звернення до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 і стягнення аліментів на користь дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник позивача просила суд позов задовольнити.

Відповідач, будучи оповіщеною про час і місце судового розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з'явилася, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила, відзив до суду не подала. З огляду на зазначене, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі доказів (постановляє заочне рішення).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3, матір'ю якого в Свідоцтві про народження (а.с. 5) записана - ОСОБА_1, а відомості про батька вказані згідно статті 135 ЦПК України (а.с. 6).

В 2015 року ОСОБА_3 переїхав разом з тіткою ОСОБА_2 в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області (а.с. 9, 10), де відвідує 7 клас Вахнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с. 13).

Мати дитини залишилась проживати на тимчасово окупованій території (м. Луганськ), у зв'язку з чим вихованням та утриманням дитини займається тітка (а.с. 11, 12).

Питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її сина було предметом розгляду органу опіки і піклування 30.10.2017 року, за наслідками якого було складено висновок (а.с. 15) про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно її сина - ОСОБА_3.

Зі змісту ст. 164 ч.1 п.2 СК України слідує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (пункт 16), особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Обставини викладені в позовній заяві та факти того, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не цікавиться його навчанням, не спілкуються з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання в судовому засіданні підтвердив ОСОБА_3, а також свідки - ОСОБА_4 (голова Вахнівської сільської ради), ОСОБА_5 (старший інспектор з ювінальної превенції Липовецького ВП ГУНП у Вінницькій області), ОСОБА_2 (тітка дитини), ОСОБА_6 (головний спеціаліст сектору опіки і піклування служби у справах дітей Липовецької РДА), ОСОБА_7 (директор Липовецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Липовецької районної ради).

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини викладені в позові. Зазначену поведінку відповідача суд розцінює як ухилення від виховання дитини та виконання покладених на неї законодавством обов'язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 ч.2 СК України).

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати (ст. 182 ч.1 СК України): стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач не повідомила суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надала суду доказів того, що вона позбавлена можливості сплачувати аліменти на утримання сина в запропонованому позивачем розмірі.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь дитини аліментів на його утримання в розмірі 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що їх слід задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) батьківських прав щодо її сина - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення до суду позову, тобто з 14.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.І. Стадник