Справа №461/115/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Лялюка Є.Д.

за участю секретаря судового засідання Остапчук М.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подала позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної ушкодженнямздоровя.

Свої вимогиобґрунтовує тим, що 20.08.2017 р. Позивач замовила послугу відпочинку та розваг у Відповідача із проходження квест-кімнати «Х-Room», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Гоголя, 6/8.

Приблизно о 22 год. 00 хв. у процесі проходження гри Позивач отримала травму носа та губи від падіння під час швидкого переміщення з однієї неосвітленої ігрової кімнати в іншу, оскількизачіпилася об стілець, який був непомітний в темряві.

Після падіння Позивач разом з іншими учасниками гри через рацію попросила вийти, щоб Позивач мав змогу умитися, на що адміністратор квест-кімнати «Х-Room» сказала, що гра у такому випадку закінчиться.

Закінчивши гру та вийшовши з ігрової кімнати, Позивач з метою приведення себе у порядок зайшла у вбиральню та побачила закривавлений ніс. За наслідком отриманих травм адміністратор квест-кімнати «Х-Room» повідомила, що отримані травми є незначними, а тому не викликала швидку медичну допомогу.

Вийшовши із квест-кімнати «Х-Room» приблизно 20.08.2017 р. о 22 год. 10 хв. Позивач звернулася у Комунальну 8-у міську клінічну лікарню - Міський травматологічний пункт № 2, що розташований за адресою: м.Львів, вул.Навроцького, 23.

20.08.2017 р. Міським травматологічним пунктом №2 Позивачу було видано Довідку на підтвердження перебування на прийомі з приводу закритого перелому кісток носа та забійної рани губи.

Комунальна 8-ма міська клінічна лікарня надала Позивачу направлення у 1-у міську лікарню ім.Кн.Лева за адресою: м.Львів, вул.Ужгородська, 1, де близько 23.45-00.15 год. Позивачу проведено операцію.

23.08.2017р. 1-ю міською лікарнею ім.Кн.Лева Позивачу видано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6470 з діагнозом: злам кісток носа зі зміщенням, травму отримала близько 22.00 год. 20.08.2017 р. в квест-кімнаті за адресою: м.Львів, вул.Гоголя,6.

14.10.2017 р. Позивачу проведено другу операцію у Львівському обласному госпіталі ветеранів війни та репресованих ім.Ю.Липи.

Позивач вказала, що загальна сума лікування ушкоджень здоровя становить 2129 грн. 00 коп.

23 березня 2018 року Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди внаслідок заподіяння ушкодженню здоровя.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовує тим, що після 1-ої операції на носі залишились величезні тампони, які приносили сильний дискомфорт. Позивачка потребувала додаткового часу для діагностики, оскільки відчувала труднощі із диханням.

Дві операції проводились під місцевою анестезією та не зважаючи на проведення оперативних втручань, ніс залишився кривим. Позивач звертає увагу суду на те, що особливого стресу це принесло після знаття гіпсу, через те, що набряк залишався, кривизна ще більше підкреслювалась.

В стані цього стресу Позивач перебувала і під час свого дня народження, який був через 5-ть днів після травми, та наступного дня, після того, як вона зняла гіпс.

Розмір завданої моральної шкоди Позивач оцінює у 5000 грн. 00 коп.

Відповідач заперечив проти позовних вимог із підстав незаконності та необґрунтованості.

У наданому відзиві на позов Відповідач зазначає, що самим Позивачем завдано шкоду своєму здоровю, внаслідок недотримання правил техніки безпеки при перебуванні у квест кімнаті, оскільки, як стверджував сам Позивач, вона швидко рухалася у неосвітленій кімнаті, внаслідок чого впала і отримала пошкодження обличчя.

Позивача було ознайомлено із правилами техніки безпеки адміністратором перед початком проходження гри у квест кімнаті. Підтвердженням цього є Положення учасника квест кімнат «XRoom», яке підписано особисто Позивачем.

Відповідно до п. 2.1. згаданого Положення учасника квест кімнат «XRoom», учасники зобовязуються: самостійно нести відповідальність за свої дії, зроблені ним під час гри.

Також, відповідно до вимог п. 2.2 Положення учасника квест кімнат «XRoom», учасники зобовязуються: дотримуватися загальних правил техніки безпеки і рекомендацій адміністратора.

Відповідно до п. 3.1.1. Положення про забезпечення правил техніки безпеки, під час проходження гри учасникам не потрібно стрибати, танцювати, бігати та (або) вчиняти інші дії, які можуть завдати шкоди учаснику та (або) іншим учасникам гри.

Відповідач наголошує на тому, що твердження Позивачапро факт не освітлення ігрової кімнати під час гри не відповідає дійсним обставинами та не підтверджено жодним допустимим та належним доказом.

Як зазначається в п. 3.1.4. Положення про забезпечення правил техніки безпеки, усі елементи обстановки кімнати є статичними та не підлягають переміщення, постійно перебувають в полі зору учасників.

Відповідачем наголошено, що підставою деліктної відповідальності є вина психічне ставлення осудної особи до вчиненого неї протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння.

Стаття 614 ЦК України розрізняє дві форми вини: умисел та необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обовязку її передбачити.

Відповідачем розроблено Положення про забезпечення правил техніки безпеки з яким ознайомлюється кожен адміністратор до виконання своїх обовязків. Згодом, адміністратор повідомляє учасників гри про всі правила поводження в квест кімнаті та правила техніки безпеки, які зазначені в Положенні. Про ознайомлення учасника гри зазначається у Положенні учасника квест кімнат «XRoom», яке є обовязковим для підписання.

А тому, Відповідач вважає що у його діях відсутня вина у формі умислу чи необережності, оскільки саме не дотримання Позивачем правил стало причиною отримання травми.

Зясувавши всі обставини справи, дослідивши повно, всебічно та обєктивно усі поданністоронами докази Суд вважає, що у задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно приписів ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до вимог ст. 1196 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи під час виконання нею договірних зобов'язань (договір перевезення тощо), підлягає відшкодуванню на підставах, встановлених статтями 1166 та 1187 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що розглядаючипозови про відшкодування шкоди,суди повинні мати на увазі,що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода,заподіянаособіімайну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,підлягає відшкодуванню в повному обсязіособою, яка її заподіяла,за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосереднійпричиннийзв'язоктаєвина зазначеної особи,а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,незалежновід наявності вини.

Відповідно до п.7 ч.1 cт. 1 Закону України «Про захист прав споживача», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно до вимог п. 7 Постанови ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 (надалі за текстом Постанова № 6), Відповідно до ст.440 ЦК і ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів" шкода, заподіяна життю, здоров'ю або майну громадянина внаслідок наявності конструктивних, рецептурних та інших недоліків товару або результатів виконання робіт, підлягає відшкодуванню особою, якою вона заподіяна (продавцем, виготівником чи виконавцем), незалежно від того, чи знаходився потерпілий з цією особою у договірних відносинах. Вони звільняються від відповідальності, якщо доведуть, що шкода виникла внаслідок порушення потерпілим правил користування товаром або його зберігання».

20.08.2017 р. Позивач замовила послугу відпочинку та розваг у Відповідача із проходження квест-кімнати «Х-Room», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Гоголя, 6/8.

Як зазначено у позовні заяві, близько 22 год. 00 хв. у процесі проходження ігри Позивач отримала травму носа та губи від падіння під час швидкого переміщення з однієї неосвітленої ігрової кімнати в іншу, оскільки зачіпилася об стілець, який був непомітний в темряві.

Позивача було ознайомлено із правилами техніки безпеки адміністратором перед початком проходження гри у квест кімнаті. Підтвердженням цього є Положення учасника квест кімнат «XRoom», яке підписано особисто Позивачем.

Відповідно до п. 2.1. згаданого Положення учасника квест кімнат «XRoom», учасники зобовязуються самостійно нести відповідальність за свої дії, зроблені ним під час гри.

Відповідно до вимог п. 2.2 Положенняу часника квест кімнат «XRoom», учасники зобовязуються: дотримуватися загальних правил техніки безпеки і рекомендацій адміністратора.

Згідно із п. 3.1.4. Положення про забезпечення правил техніки безпеки, усі елементи обстановки кімнати є статичними та не підлягають переміщення, постійно перебувають в полі зору учасників.

Відповідно до п. 3.1.1. Положення про забезпечення правил техніки безпеки, під час проходження гри учасникам не потрібно стрибати, танцювати, бігати та (або) вчиняти інші дії, які можуть завдати шкоди учаснику та (або) іншим учасникам гри.

А тому, суд приходить до висновку, що шкода отримана від падіння під час проходження гри є наслідком невиконання Позивачем вимог п. 3.1.1. Положення про забезпечення правил техніки безпеки.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У той же час не заслуговує уваги твердження Позивача, що ігрова кімната під час проходження гри була неосвітлена, що стало причиною падіння, оскільки такі обставини справи не підтверджено жодним доказом по справі.

Інших доказів, які вказували на протиправну поведінку Відповідача Позивачем не надано.

Позивач в обґрунтування розміру шкоди зазначив, що ним понесенні витрати по лікуванню, в тому числі на проведення двох операцій, у розмірі 2129 грн. 00 коп.

Відповідно до п.п. в п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, щорозмірвитратналіки,лікування,протезування(крім протезів із дорогоцінних металів),предмети догляду за потерпілимвизначається на підставі виданих лікарямирецептів,довідокабо рахунків про їх вартість.

У матеріалах справи містяться довідка Міського травматологічного пункту №2 від 20.08.2017 p., виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6470 від 23.08.2017 p., виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №12301 від 15.10.2017 p..

Однак дані докази не містять відомості про розмір понесених витрат на лікування, а інших доказів на підтвердження розміру завданих збитків Позивачем не надано.

Відповідно до постанови ВСУ від 18.05.2016 у справі № 6-237цс16, Приписами ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що до збитків відносяться: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки - це розрахункова величина втрат, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальність завдання збитків,

Отже, наявність і обґрунтованість розміру збитків покладається на позивача, який повинен довести те, що тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною настання збитків. Такі обставини повинні бути підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної понесених збитків, і така збитки не є абстрактними, а дійсно були понесенні внаслідок належного виконання боржником своїх обов'язків».

Не заслуговує уваги твердження Позивача, що у звязку із втратоюпрацездатності Позивач не мала можливість виконувати індивідуальним планом наукової роботи, оскільки на підтвердження свої вимог, Позивач не надала індивідуальний план у якому зазначаються строки його виконання.

Позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу, який підтверджував факт того, що у період тимчасової непрацездатності були порушенні строки виконання та обсяг виконання індивідуального плану, як і не підтвердив жодним доказом по справі, що невиконання індивідуального плану має прямий причинно-наслідковий зв'язок із можливими отриманим травмами.

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України, одним із елементів складу правопорушення є наявність вини у діях особи у формі умислу чи необережності.

Стаття 614 ЦК України розрізняє дві форми вини: умисел та необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обовязку її передбачити.

Відповідач приймаючи Положення про забезпечення правил техніки безпеки перебачив усі можливі негативні наслідки проведення гри та вжив усіх заходів з метою зменшення негативних наслідків, про що було доведено Позивача, а відтак у діях Відповідача відсутня вина у формі умислу чи необережності .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог п. 3. ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, та підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до правової позиції Верховного суду викладені у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 910/17674/16, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди, збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як то: протиправна поведінка, дія або бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Оскільки у діях Відповідача відсутні елементи складу правопорушення, що підтверджується поданими сторонами доказами, а саме: протиправна поведінка, дія або бездіяльність особи; збитки та вина, позовні вимоги Позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоровя не підлягають до задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.