Провадження №: 2-п/755/13/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

секретарях Івашко О. Л., Зимницькій М. Е., Бурячек О. В.

учасники справи:,

представник позивача - Гордон О. В.;

представники відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 від 29.08.2007 року у розмірі 495653,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 вересня 2016 року становить 13245985 грн. 13 коп., що складає: заборгованість по кредиту у розмірі - 257 573,71 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 155097,14 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 27533,71 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 55448,54 доларів США, що є предметом позову.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

26 січня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Присуджено стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 на загальну 412670,85 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 11028342,10 грн. та судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 198689,78 грн.. Та вирішено питання про розподіл судових витрат.

02 серпня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2017 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2017 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано, та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Представник позивача Гордон О. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що 09 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсибанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсибанк») та ОСОБА_4 укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4076, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості до 300000,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 28 серпня 2022 року із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 13,5% річних. ПАТ «Укрсоцбанк» в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику кредитних коштів у відповідності до умов кредитного договору, однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 від 29 серпня 2007 року, яка станом на 08 вересня 2016 року складає суму 495653,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 13245985,13 грн., яку Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить стягнути з ОСОБА_4, та вирішити питання розподілу судових витрат.

Представники відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в позові відмовити в повному обсязі на підставі наданих до суду заперечень, які долучено до матеріалів справи, (а. с. 137-141 т. 1), додатково пояснили, що дійсно 09 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсибанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсибанк») та ОСОБА_4 укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4076, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості до 300000,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 28 серпня 2022 року із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 13,5% річних, однак ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-29/4076, поза межами загальних строків позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 10 червня 2010 року; відповідно до пункту 4.5 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 90 днів; обов'язок відповідача погасити кредит у повному обсязі, сплатити нараховані проценти та штрафні санкції, також настав через 90 днів після сплати боржником останнього платежу, за таких обставин, представники відповідача просили застосувати до спірних відносин строки позовної давності .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_4 укладений Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4076.

Відповідно до п 1.1.1 Договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності «Транші», зі сплатою 13.5 процентів річних та комісія за відкриття позичкового рахунку в розмірі 0,99 відсотків від суми максимального ліміту на день видачі кредиту, в межах максимального ліміту заборгованості до 300000,00 доларів США. (а.с. 14-16)

06 липня 2010 року між Публічним акціонерним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду до Договору невідновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 від 29 серпня 2007 року, відповідно до п. 2 якого, сторони дійшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, визначених Договором: встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14,19 відсотків річних; встановлено кінцевий термін погашення повернення кредитної заборгованості за Договором, а саме до 28 серпня 2027 року.

Відповідно до п. 2.2 Договору, моментом (днем) надання Траншу Кредиту вважається день надання готівкових коштів з позичкового рахунку в сумі відповідного Траншу Кредиту.

Відповідно до умов п.2.3. Договору, моментом (днем) повернення Траншу Кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок Кредитора суми Траншу Кредиту.

Згідно п. 3.3.5. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Транші Кредиту в строки, визначені п. 1.1.2. цього Договору.

Відповідно до по п. 3.3.6. Кредитного договору. Позичальник зобов'язався погасити в повному обсязі всі Транші Кредиту та сплатити нараховані проценти за фактичний час використання Кредиту та можливі штрафні санкції, у термін, визначений п. 1.1.2. цього Договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач порушив умови Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 від 29 серпня 2007 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму у розмірі 495653,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 вересня 2016 року становить 13245985 грн. 13 коп., яка включає: заборгованість по кредиту у розмірі - 257 573,71 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 155097,14 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 27533,71 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 55448,54 доларів США, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеному договору.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно з пунктом 4.4 Кредитного договору, у випадку не виконання Позичальником зобов'язань, визначених п. п. 3.3.2., 3.3.9, - 3.3.12, 3.3.15 та 3.3.16 цього Договору, умов договорів, визначених п.п. 1.3.1 та 3.3.4. цього Договору, протягом більше ніж десять робочих днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, відповідно Позичальник зобов'язується протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеня).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такої зміни. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-719цс16 від 7 грудня 2016 року.

Останній платіж за кредитним договором позичальник здійснив 11 березня 2010 року, а тому відповідно до пункту 4.5 цього Договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів після сплати боржником останнього платежу.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст.. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.. 261 ЦК України).

Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, в тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

За умовами укладеного між сторонами кредитного договору, погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником до 10 - го числа місяця, наступного за тим, в якому Позичальник користувався Кредитом, та враховуючи положення п. 4.5 Кредитного договору, через 90 днів після сплати боржником останнього платежу в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 28 жовтня 2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

При вирішенні даного спору, суд, враховуючи наявність заяви представника відповідача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, приходить до висновку, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-29/4076, поза межами загальних строків позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 10 червня 2010 року; відповідно до пункту 4.5 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 90 днів; обов'язок відповідача погасити кредит у повному обсязі, сплатити нараховані проценти та штрафні санкції, також настав через 90 днів після сплати боржником останнього платежу, однак не був виконаний.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що право на позов про стягнення несплачених сум за кредитним договором виникло в позивача через 90 днів після сплати боржником останнього платежу - наступного дня після порушення боржником зобов'язання за кредитним договором, проте позивач звернувся до суду з позовом лише 28 жовтня 2014 року, тобто зі спливом позовної давності, установленої нормами статті 257 ЦК України.

Відповідно до предмету позовних вимог, ПАТ «Укрсоцбанк» окремо звернувся з вимогами до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 27533,71 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 55448,54 доларів США.

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦПК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, як це передбачено.

Відповідно до ст.. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Відповідно до п. 4.2 Договору сторони погодили, що у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.5. цього Договору, а також прострочення строків повернення Траншів кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.6, цього Договору Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені, яка сплачується за кожен день прострочення, полягає в тому, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожним днем (місяцем)нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, а також принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізу норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, можна зробити висновок про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, можливість застосування як загальної, так і спеціальної позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони. Заява сторони про застосування позовної давності може бути викладена як у письмовій, так і усній формі.

З огляду на викладене, та враховуючи, що суд прийшов до висновку про те, що строк позовної давності за основною вимогою минув, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 27533,71 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 55448,54 доларів США не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 15, 525, 526, 530, 599, 610, 631,1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я