Справа № 2-682/11 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/1698/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1А.
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті апеляційної скарги

04 червня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді Левика Я.А., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Дрогобицького ВОБ№5307 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року позов задоволено.

Дане рішення в апеляційному порядку вдруге оскаржила ОСОБА_2, як особа, яка не була стороною у справі та участі в розгляді даної справи в суді першої інстанції не брала.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ч.1 ст.352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу даної статті вбачається, що особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права чи обов'язки цих осіб.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права та обов'язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов'язків, у зв'язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

З оскаржуваного рішення вбачається, що таким позов задоволено. Звернуто стягнення на одноповерховий житловий будинок з мансардою та земельною ділянкою площею 0,0478 га, що по вул.Котляревського,28 в м.Дрогобич, що належить ОСОБА_3, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього закону в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №2203-6537 від 06.12.2007 року та відповідно до іпотечного Договору від 06.12.2007 року №1788 в сумі 564613,36грн. Виселено з будівлі по вул.Котляревського,28 в м.Дрогобич Львівської області всіх мешканців з зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб в УМВСУ у м.Дрогобичі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не була особою, яка брала участь у справі на момент постановлення оскаржуваного рішення.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 09.09.2016 року ОСОБА_2 вже подавала апеляційну скаргу на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року.

Ухвалою судді Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на заочне рішення Дргобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року відмовлено та матеріали апеляційної скарги повернуто апелянту, оскільки матеріалами справи було встановлено, що рішення судом ухвалено 18 квітня 2011 року, а з копії паспорта позивачки вбачається, що у спірному будинку вона зареєстрована 27 грудня 2011 року, тобто після ухвалення рішення (Т 1 а.с.208). Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_2 своєю заявою від 04 грудня 2007 року, яка завірена приватним нотаріусом ОСОБА_4 надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_3 на передачу спірного нерухомого майна в іпотеку (Т1 а.с.18), а відтак це свідчить про те, що ОСОБА_2 були відомі всі ризики пов'язані з переданням майна в іпотеку. Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки питання про її права та обовязки заочним рішенням не вирішувались, так як в спірному будинку вона зареєстрована після його ухвалення.

Вказана ухвала в касаційному порядку не оскаржувалась.

Враховуючи те, що ухвалою судді Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в прийняті апеляційної скарги на заочне рішення Дргобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року з тих підстав, що її права та обовязки заочним рішенням не вирішувались, так як в спірному будинку вона зареєстрована після його ухвалення; те, що апеляційна скарга аналогічна за змістом з апеляційною скаргою, поданою 09.09.2016 року та у такій не наведено інших обґрунтованих підстав, що свідчили б про порушенням прав, свобод, інтересів та (або) обовязків ОСОБА_2 оскаржуваним рішенням, у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року слід відмовити.

Керуючись ст. 352 ЦПК України, -

у х в а л и в :

відмовити ОСОБА_2 в прийнятті апеляційної скарги на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року та повернути її апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 04.06.2018 року.

Суддя Я.А. Левик