провадження 6/201/166/2018
УХВАЛА

04 липня 2018 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами цивільної справи ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 листопада 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання трудового договору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

З витягу з висновку за результатами розгляду дисциплінарного провадження, витікає, що дисциплінарною комісією Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська був встановлений факт порушення, що полягає у невиготовлені та ненаправлені виконавчого листа про стягнення на користь держави судового збору по справі.

З урахуванням вище викладеного у порядку виконання судового рішення у цивільній справі відповідним працівником апарату суду було створено обліково-інформаційну карту на клопотання, заяву, подання у порядку виконання судового рішення та рішення іншого органу (посадової особи) в цивільній справі № 201/17317/15-ц провадження 6/201/166/2018щодо вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання стосовно стягнення на користь держави судового збору по справі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу було передано судді 27 червня 2018 року.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону чинній на час спірних правовідносин) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів.

Тобто з зазначеного витікає, що органи доходів і зборів від імені держави в даному випадку виступають тільки у рамках виконавчого провадження за вказаними виконавчими документами.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону чинній на час спірних правовідносин) стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред'явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як витікає з матеріалів вище вказаної цивільної справи стягувач у встановленому законом порядку до суд з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання стосовно стягнення на користь держави судового збору по справі не звертався.

З урахуванням зазначеного та вище викладеного, а також положень ЦПК України у суду відсутні передбачені чиним законодавством України підстави для вирішення вище вказаного питання з власної ініціативи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону чинній на час спірних правовідносин), ст. ст. 4, 13, 258-261, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У суду відсутні передбачені чиним законодавством України підстави для вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання стосовно стягнення на користь держави судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, з власної ініціативи.

Ухвала набрала законної сили 04 липня 2018 року.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України вказана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя