Справа № 182/2935/17
Провадження № 2/0182/615/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рибакової В.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.06.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя (а.с.2-4). В обґрунтування позову посилається на наступні обставини.

Він 20.11.1996 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу у них склались різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, з жовтня 2016 року шлюбні відносини між ними фактично припинені.

Під час шлюбу, 29.01.1997 року, на підставі договору купівлі-продажу ААЕ №278412, зареєстрованому у реєстрі за № 1-623, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, ними була придбана квартира АДРЕСА_1 загальною площею 57,0 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м. Договір було оформлено на дружину ОСОБА_4

Вважає, що має право на 1/2 частку спільного майна подружжя, яким є вищевказана квартира. Він звертався до своєї дружини з пропозицією поділу спільного майна, але згоди вони не дійшли.

08.06.2017 року було проведено оцінку спірної квартири, отримано Звіт № 080617-7 «Про оцінку майна», виконаний ТОВ «Наукова технічна компанія», згідно якого встановлена ринкова вартість квартири станом на 08.06.2017 року - 200917 грн. 00 коп. Таким чином, йому належить 1/2 частина спірної квартири, що становить 100 458 грн. 50 коп. Він згоден на те, щоб відповідач сплатила йому грошову компенсацію у вигляді половини ринкової вартості квартири, а саме 100458 грн. 50 коп.

Враховуючи викладене просить здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а саме квартири АДРЕСА_1 загальною площею 57,0 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу ААЕ №278412, зареєстрованому у реєстрі за № 1-623, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8; виділити йому у власність 1/2 частину спірної квартири вартістю 100458 грн. 50 коп.; виділити у власність ОСОБА_4 1/2 частину спірної квартири вартістю 100458 грн. 50 коп.; у разі згоди відповідача, вирішити питання про стягнення з неї компенсації у розмірі 100 458 грн. 50 коп., що становить 1/2 вартості квартири АДРЕСА_1; відшкодувати понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 05.07.2017 року (а.с.25), провадження по справі було відкрито у відповідності до ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на той час).

Ухвалою суду від 02.10.2017 року (а.с.41,42) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково; накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, зареєстровану за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 1-623; в іншому відмовлено.

Постановою старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 09.10.2017 року накладено арешт на спірну квартиру (а.с.62).

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції.

У відповідності до п.9 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судовому засіданні обставини викладені в позові та вимоги позову підтримав. Суду пояснив, що спірну квартиру вони з відповідачем купили 29.01.1997 року, він був присутнім під час укладення угоди у нотаріуса ОСОБА_8, частина грошей на придбання квартири була у відповідача (в якому розмірі він не памятає), а частину вони заробили під час проживання без реєстрації шлюбу та займання підприємницькою діяльністю. Вказав, що у дружини була однокімнатна квартира, після продажу якої частина грошей пішла на придбання спірної квартири. Розмір сум, які були внесені ним, він не памятає. На придбання однокімнатної квартири він також давав відповідачу гроші. Бюджет у них був спільний, разом вели спільне господарство, підприємницькою діяльністю займалися разом. До шлюбу у нього були особисті кошти, які він надав відповідачу.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні обставини позову та позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги частково визнав, не заперечував проти визнання за позивачем права власності на 1/4 частину спірної квартири. В обґрунтування чого послався на наступне. Відповідач до 1993 року перебувала в іншому шлюбі. З 1994 року вона займалася підприємницькою діяльністю, проживала з дитиною в гуртожитку. У березні 1996 року за кошти від зайняття підприємницькою діяльністю придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_3. Шлюб з позивачем зареєструвала 20.11.1996 року. Після цього вирішила придбати трикімнатну квартиру. Для цього через два місяця після укладення шлюбу з позивачем, вона продала свою однокімнатну та придбала спірну квартиру. Дві угоди уклали в один день 29.01.1997 року. Трикімнатна квартира була придбана за 6542,00 грн., а належну їй однокімнатну квартиру продала за 2599,00 грн. Спільного майна за два місяці сторонами не було набуто, проте відповідач не заперечує визнати за позивачем право на 1/4 частину спірної квартири, адже половина спірної квартири була придбана за її власні кошти. У матеріалах справи наявні письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 подані до суду 13.06.2018 року (а.с.129-131). Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6170,00 грн. та витрати повязані з направленням поштової кореспонденції в сумі 24,00 грн.

Суд, вислухавши позивача, представників сторін, допитавши свідків, заявлених позивачем ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, та свідків, заявлених відповідачем - ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 ОСОБА_20, ОСОБА_21, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

ОСОБА_22 зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_22 ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_22 ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що 20.05.1989 року ОСОБА_7 міським відділом ЗАГС було зареєстровано шлюб між ОСОБА_23 та ОСОБА_24 (після чого останній присвоєно прізвище «Кулачко») (а.с.45), який 25.03.1993 року - розірвано (а.с.46).

ОСОБА_22 довідки № 4472 від 11.08.2017 року, виданої ТОВ «КК «ДомКомНікополь», ОСОБА_25 в період з 31.08.1992 року по 23.04.1996 року мешкала за адресою: м. Нікополь, вул. 50р. НЗФ, буд. 1-А, кімн. 240 (а.с.55).

20.11.1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_25 зареєстрували шлюб, після чого остання змінила прізвище на «Остахова», що підтверджується копією повторного свідоцтва про одруження (а.с.8,47).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 року, постановленому по справі № 182/4755/17, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 прізвище залишено «Остахов», ОСОБА_4 - «Остахова». Вказаним рішенням встановлено, що сумісне життя сторін припинено у січні 2006 року, сумісне господарство не ведеться. Рішення набуло чинності 27.11.2017 року (а.с.101).

Як вбачається з Договору купівлі-продажу, укладеного 29.03.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу ОСОБА_26, зареєстрованого у реєстрі за № 748, ОСОБА_25 придбала у власність квартиру АДРЕСА_4 (а.с.50). Право власності на вказану квартиру було зареєстровано 10.04.1996 року в ОСОБА_7 МБТІ за ОСОБА_25, в реєстрову книгу №29 за реєстровим за № 2 (а.с.50-на звороті).

ОСОБА_22 довідки про реєстрацію місця проживання особи № 2108, за відомостями картотеки відділу реєстрації та обліку громадян ОСОБА_7 міської ради, ОСОБА_25, ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з 04.07.1996 року по 23.01.1997 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.53).

Як вбачається з довідки від 13.03.2017 року, виданої продавцю за договором ОСОБА_4 приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу ОСОБА_8, 29.01.1997 року, ним, приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу ОСОБА_8, було посвідчено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_5 «Б» в м. Нікополі, Дніпропетровської області, житловою площею 15,9 кв.м., за реєстровим №1-620. Ціна продажу вищевказаної квартири по договору склала 2 599 грн. 00 коп. (а.с.51).

Як вбачається з Договору купівлі-продажу ОСОБА_26 ААЕ №278412 (а.с.9,52), укладеного 29.01.1997 року між ОСОБА_27 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі за № 1-623, ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 40,2 кв.м. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в ОСОБА_7 МБТІ за ОСОБА_4 в реєстрову книгу №6 за реєстровим № 225 (а.с.9,52-на звороті).

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна № 91628532 від 11.07.2017 року, відомості стосовно права власності, інших речових прав, іпотек та обтяжень щодо квартири АДРЕСА_6 відсутні (а.с.27).

ОСОБА_22 відповіді КП «ОСОБА_7 міжміське бюро технічної інвентаризації» № 701 від 25.07.2017 року (а.с.28), станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_6 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1997 року, р.№ 1-623.

На імя ОСОБА_4 виготовлений технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.10-12).

Зі звіту № 080617-7 «Про оцінку майна», виконаного ТОВ «Наукова технічна компанія «Оцінка» вбачається, що ринкова вартість обєкта оцінки (житлової трикімнатної квартири, загальною площею 57 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7) складає без ПДВ 200917 грн. 00 коп. (а.с.13-21).

ОСОБА_22 довідки №712 ОСББ «МИР» від 08.08.2017 року (а.с.54), у квартирі № 35, розташованої в буд. 10-В по пр. Трубників в м. Нікополь, мешкають та зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_22 № 763, посвідченого 04.09.2017 року керівником ОСББ «МИР», у квартирі № 35, розташованої в буд. 10-В по пр. Трубників в м. Нікополь, зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7; зі слів сусідів з червня 2017 року за вказаною адресою не зареєстрована, але проживає ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.56).

ОСОБА_22 записів трудової книжки відповідача, вона в період з 17.04.1989 року по 12.08.1993 року була офіційно працевлаштована (а.с.48).

15.08.2017 року ОСОБА_7 обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 була видана довідка № 005775 з якої вбачається, що відповідач перебувала на податковому обліку в управлінні як фізична особа підприємець з 14.12.1994 року по квітень 1998 року, отримувала дохід; з квітня 1998 року по жовтень 1998 року включно здійснювала підприємницьку діяльність за умовами фіксованої сплати фіксованого розміру прибуткового податку, використовувала працю найманих працівників (а.с.49). Викладене підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.79-94). Як вбачається з закордонного паспорту відповідача, в період з 1995 року по 1997 рік неодноразово здійснювала поїздки за кордон (а.с.72-76).

06.09.1996 року між підприємцем ОСОБА_25 та ОСОБА_1 був укладений трудовий договір, згідно якого позивач був працевлаштований реалізатором товару на ринок (а.с.77). З матеріалів справи (а.с.79-94) вбачається що, ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата та було виплачено у вересні місяці 1996 року 11,85, у жовтні місяці 1996 року 3,95 , у листопаді місяці 1996 року 2,75 , у грудні місяці 1996 року 2,29. Вказаний вище трудовий договір був розірваний 16.02.1997 року.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ним були вкладені гроші на придбання однокімнатної квартири АДРЕСА_8, так як жодних допустимих доказів на підтвердження цього позивач суду не представив. Показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 на підтвердження цих обставин суд не може покласти в основу рішення, так як зазначені обставини не можуть бути підтвердженні показаннями свідків. У відповідності до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З цих же підстав суд не приймає до уваги і показання свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 ОСОБА_20, ОСОБА_21, заявлених представником відповідача на підтвердження придбання відповідачем за власні кошти квартири АДРЕСА_8 та щодо придбання спірної квартири.

Посилання позивача на ст.60,63,68,69,70,71 СК України суд вважає помилковим, так як норми СК України не розповсюджуються на правовідносини, що виникли до їх прийняття.

Оскільки ОСОБА_4 було придбано у власність квартиру АДРЕСА_2 29.01.1997 року, на 1/2 якої претендує позивач, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми законодавства, що діяло на час придбання спірної квартири. На час укладення Договору купівлі-продажу ОСОБА_18 ААЕ №278412 від 29.01.1997 року діяв Кодекс про шлюб та сімю України від 20.06.1969 року № 2006-VII, тому застосуванню підлягають саме норми Кодексу про шлюб та сімю України.

ОСОБА_22 ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

ОСОБА_22 ст.24 Кодексу про шлюб та сімю України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

З огляду на наведені положення діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення.

29.01.1997 року відповідач ОСОБА_4 продала однокімнатну квартиру № 30 по пр. Трубників в будинку №10Б в м. Нікополі, Дніпропетровської області, яку придбала до одруження (29.03.1996 року). Договір купівлі-продажу однокімнатної квартири був посвідчений нотаріусом 29.01.1997 року, за реєстровим № 1-620. Ціна продажу вищевказаної квартири по договору склала 2 599 грн. 00 коп. Викладене підтверджується довідкою (а.с.51).

Того ж дня - 29.01.1997 року ОСОБА_4 придбала у власність квартиру АДРЕСА_2 (у період шлюбу з ОСОБА_1О.), що підтверджується Договором купівлі-продажу від 29.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі за № 1-623 (а.с.9,52). Відповідно до п.2 вказаного Договору, продаж було вчинено за 6542 гривні.

Тобто, в один день, 29.01.1997 року ОСОБА_4 продала належну їй до одруження квартиру та придбала спірну квартиру.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем дійсно було внесено на придбання спірної квартири власні кошти в розмірі 2 599 грн. 00 коп. від продажу квартири, що належала їй до одруження з відповідачем. Сума внеску відповідача фактично дорівнює половині суми, за яку була придбана спірна квартира.

Тому суд вважає доведеним той факт, що 1/2 частину спірної квартири придбано за кошти від продажу відповідачем належної їй до одруження квартири, а тому 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 є власністю відповідача та не підлягає розподілу.

Посилання позивача на те, що спірна квартира була придбана за спільні кошти, заощадження позивача, які він надав відповідачу на купівлю квартири, суд до уваги не приймає, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем всупереч ч.3 ст.12 ЦПК України надано не було.

Враховуючи викладене, суд вважає, що інша 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами.

У відповідності до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх часки визнаються рівними.

Тому незалежно від того, що квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована за відповідачем, 1/2 її частина належить сторонам у рівних частках.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 квартиру, що придбана у період шлюбу, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9, зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 1-623, таким чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину спірної квартири; визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини спірної квартири.

Вимоги позову щодо стягнення грошової компенсації з відповідача на користь позивача за частину квартири задоволенню не підлягають, так як відповідач згоди на отримання компенсації не надала.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 6194 грн. 00 коп., які складаються з витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 6170,00 грн. (а.с.134-138), витрат повязаних з направленням позивачу кореспонденції в розмірі 24,00 грн. (а.с.132,133).

Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,89,128,131,141,259,264-265,268, п.9,п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 22,24,28,29 КпШС України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, серія та номер паспорта: АЕ481097, зареєстрований та проживає за адресою: 53200, АДРЕСА_10) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, серія та номер паспорта: АЕ481116, зареєстрована та проживає за адресою: 53200, АДРЕСА_10) про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 квартиру, що придбана у період шлюбу, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9, яка зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 1-623, таким чином:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_11;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_11.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати, повязані з розглядом справи, в розмірі 6194 грн. 00 коп. (шість тисяч сто девяносто чотири грн. 00 коп.).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_28