Ухвала

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 529/613/17

провадження № 61-1716 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідач-Комунальне підприємство «Диканський комбінат комунальних підприємств»,
треті особи-Диканська селищна рада,
-Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації
-Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Диканського районного суду Полтавської області у складі судді Гвоздика А. Є. від 20 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області у складі суддів: Прядкіної О. В., Обідіної О. І., Пікуля В. П., від 29 листопада 2017 року.

Встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств» (далі - КП «Диканський комбінат комунальних підприємств»), треті особи: Диканська селищна рада, Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - ПАТ «Укртрансгаз»), про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральних збитків.

Позовні вимоги ОСОБА_6 мотивував тим, що він є споживачем комунальних послуг з централізованого опалення які надаються відповідачем за адресою: АДРЕСА_1.

24 лютого та 15 березня 2017 року позивач отримав від відповідача повідомлення щодо порядку розрахунку вартості послуг з централізованого опалення за період опалення 2016-2017 років та щодо наявності заборгованості по таким послугам, яка станом на 01 березня 2017 року становить 23 365 грн 41 коп. Станом на 14 червня 2017 року за позивачем рахується 27 562 грн 15 коп. відповідного боргу.

ОСОБА_6 вважає, що відповідачем розраховується вартість послуг з централізованого опалення з порушенням вимог чинного законодавства за неправильними тарифами, а тому встановлений КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» розмір оплати послуг і нарахована відповідачем сума заборгованості не відповідають дійсності.

Вимога позивача до відповідача щодо здійснення перерахунку вартості відповідних послуг, тощо, залишилася без задоволення. Також позивач, посилаючись на оприлюднення відповідачем відомостей про наявність у нього заборгованості шляхом розміщення інформації біля входу до під'їзду вказаного вище будинку № 4 про квартири боржники, зазначає про завдання йому відповідачем моральної шкоди, яку ОСОБА_6 оцінив у 50 000 грн.

У інший спосіб ОСОБА_6 захистити свої права як споживача комунальних послуг не має можливості і тому звернувся до суду з цим позовом.

На підставі наведеного ОСОБА_6 просив суд: визнати неправомірними дії КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» щодо нарахування ОСОБА_6 заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років по особовому рахунку № НОМЕР_1 на загальну суму 27 562 грн 15 коп.; зобов'язати КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок вартості наданої ОСОБА_6 послуги з централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років по особовому рахунку № НОМЕР_1; стягнути з КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_6 50 000 грн в рахунок компенсації завданих моральних збитків.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року в позові відмовлено. Судовий збір в сумі 1 920 грн віднесено за рахунок Держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач ОСОБА_6 та члени його сімї відповідно до договору про надання послуг теплопостачання від 15 серпня 2003 року, укладеного з відповідачем, отримує послуги з теплопостачання (центральне опалення) квартири, площею 68,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Такий договір діяв на час опалюваного сезону 2016-2017 роках.

Рішенням Диканської селищної ради від 17 жовтня 2016 року № 196 КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» доручено було укласти договір купівлі-продажу теплової енергії з ПАТ «Укртрансгаз» та погоджено тарифи на теплову енергію у розмірі 1 137 грн за 1(одну) Гкал. Саме даний розмір тарифу відповідач використовував для розрахунку вартості послуги централізованого опалення для споживачів, в тому числі і для позивача по справі ОСОБА_6, і це відповідає умовам пункту 2.2 розділу 2 «Вартість послуг» вказаного вище договору про надання населенню послуг з теплопостачання від 15 серпня 2003 року.

Встановлено судом, що позивач є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та інвалідом другої групи, а тому має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Також встановлено судом, що позивачем не доведено підстави позову в частині вимог про стягнення моральних збитків.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов висновків, що позов є безпідставним.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 04 грудня 2017 року про виправлення описок у судових рішеннях, апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що доводи апеляційної скарги не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду першої інстанції про відмову в позові.

Крім того, апеляційний суд встановив, що визнання незаконним дій щодо нарахування заборгованості не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є претензією, а оскарження такого роду вимог добровільного врегулювання спору, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Викладення позивачем позовна вимога відносно зобов'язання відповідача здійснити перерахунок вартості наданої послуги в опалювальний період 2016-2017 роки є неконкретизованою, так як ОСОБА_6 не ставить питання щодо проведення такого перерахунку у відповідності до умов укладеного ним з відповідачем договору чи конкретних правових норм та нормативних документів.

Апеляційний суд дійшов висновків, що, враховуючи положення пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено для споживачів відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), позовна вимога ОСОБА_6 про стягнення моральних збитків не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Верховного Суду, ОСОБА_6 просить скасувати рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року та ухвалити у справі нове рішення суду про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга ОСОБА_6 обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій не було враховано того, що договір від 15 серпня 2003 року № 705, укладений між позивачем та КП «Диканський комбінат комунальних підприємств», на момент опалювального сезону 2016-2017 років, відповідно до абзацу другого пункту 1 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є нечинним, тому норми вищезазначеного закону не встановлюють для сторін будь-яких прав та обов'язків та не можуть братись судами до уваги.

Кім того, позивач є споживачем послуги з централізованого опалення, а тому висновки судів про те, що ним отримувались послуги з теплопостачання не ґрунтуються на законі, оскільки між ним не укладалось жодних договорів про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії, тому він не є споживачем теплової енергії.

Також поза увагою судів залишилось те, що КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» не є теплопостачальною організацією та не має відповідної ліцензії, а тому не може бути виконавцем послуг з централізованого опалення та відповідно не має права здійснювати нарахування плати за послугу з централізованого опалення.

ОСОБА_6 вказує, що він не є учасником договірних відносин між КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» та ПАТ «Укртрансгаз» і тому укладений між ними договір купівлі-продажу теплової енергії від 21 жовтня 2016 року не породжує для позивача будь-яких прав чи обов'язків і його умови не можуть бути підставою для формування порядку та способу розрахунку тарифу за послуги по централізованому опаленню.

При здійсненні розрахунку розміру плати за користування комунальними послугами, відповідачем неправильно враховано пільгу, яку має позивач, як інвалід війни.

Крім того, висновок апеляційного суду щодо неналежного способу захисту обраного позивачем зроблено без врахування положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, а в цьому випадку, такий спосіб захисту, як визнання неправомірними дій щодо заборгованості за оплату послуги централізованого опалення є не забороненим та ефективним.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, роз'яснено учасникам справи право на подання відзиву на касаційну скаргу.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшли окремі відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_6, надіслані Диканською селищною радою, КП «Диканський комбінат комунальних підприємств», ПАТ «Укртрансгаз».

У відзивах на касаційну скаргу заявники просять відхилити касаційну скаргу ОСОБА_6 і залишити без змін ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Відзиви на касаційну скаргу обґрунтовані тим, що судами попередніх інстанцій ухвалено у справі законні та обґрунтовані судові рішення про відмову в позові.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положеннями статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

13 лютого 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до наявного у матеріалах справи рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27 червня 2017 року № 01/56-рш (справа № 01-02-50/32-2017) його було винесено за результатом розгляду заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мешканців багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 щодо необґрунтованого (завищеного) розміру плати за послугу з централізованого опалення, встановленого споживачам з боку Диканського ККП (КП «Диканський комбінат комунальних підприємств»).

Цим рішенням від 27 червня 2017 року № 01/56-рш Адміністративна колегія Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України визнала, що за результатами проведених досліджень за підсумками діяльності з жовтня 2016 року по квітень 2017 року Диканський ККП займає монопольне становище на ринку надання послуги з нарахування плати та приймання платежів за послугу з централізованого опалення в територіальних (географічних) межах смт Диканька Полтавської області, в межах території, де розташована система централізованого опалення житлових будинків за адресою: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4, як такий, що не має жодного конкурента.

Крім того, визнано дії Диканського ККП щодо визначення розміру плати за послугу з централізованого опалення мешканцям багатоквартирних будинків смт Диканька з порушенням порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), в опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку надання послуги з нарахування плати та приймання платежів за послугу з централізованого опалення, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 цього рішення, накладено на Диканський ККП штраф у розмірі 10 013 грн, що становить 589 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписано Диканському ККП припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства у сфері житлово-комунальних послуг.

Крім ОСОБА_6 до суду з аналогічними за змістом та обґрунтуванням позовними вимогами звертався і ОСОБА_7 і рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 грудня 2017 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено (цивільна справа № 529/611/17). Такі судові рішення були предметом перегляду Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, який постановою від 11 квітня 2018 року (провадження № 61-1719св17) касаційну скаргу ОСОБА_7 залишив без задоволення, судові рішення у справі про відмову в позові залишив без змін.

При цьому, Верховний Суд виходив з того, що суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про відмову в позові ОСОБА_7 з посиланням на те, що:

- звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним дій щодо нарахування заборгованості за оплату послуги з централізованого опалення, позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки отримана позивачем претензія не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані кошти;

- що стосується відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок вартості наданої позивачу послуги з централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років, то колегія суддів погодилася з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вказана вимога є необґрунтованою, так як судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а позивач не ставив питання щодо проведення такого перерахунку у відповідності до умов укладеного з ним договору, чи відповідно до конкретних правових норм та нормативних документів;

- відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій правильно виходили із безпідставності позовних вимог, а також із того, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що саме діями відповідача йому була завдана моральна шкода.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд об'єднаної палати Верховного Суду на підставі частини другої статті 403 ЦПК України, оскільки наявні правові підстави для відступу від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше винесеній постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2018 року, справа № 529/611/17 (провадження 61-1719св17).

Зокрема, розмір плати за послугу з централізованого опалення споживачам - мешканцям багатоквартирних будинків смт. Диканька визначався відповідачем виходячи із кількості теплової енергії щомісячно зазначеної Диканським ЛВУМГ філії «УМГ «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» у актах прийому-передачі теплової енергії, пропорційно опалювальної площі квартир споживачів та тарифу на послугу з централізованого опалення, встановленого ПАТ «Укртрансгаз» постановою НКРЕКП від 09 червня 2016 року № 989 за Гкал теплової енергії для населення.

В той же час, постановою НКРЕКП від 09 червня 2016 року №1101 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року № 1171» для ПАТ «Укртрансгаз», що введена в дію з 01 липня 2016 року та є чинною, встановлений тариф на централізоване опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у розмірі 44,93грн. за 1 м2 (з ПДВ) опалювальної площі.

Порядок надання комунальних послуг, їх обліку та оплати, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 744 та від 26 жовтня 2016 року № 892, що діяли у період з жовтня 2016 року до 22 березня 2017 року) (далі - Правила 630).

У відповідності до пункту 20 Правил 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим (пункт 21 Правил 630).

Про наведені порушення вимог Закону КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» при здійснені нарахування вартості комунальних послуг у тому числі ОСОБА_6 чітко зазначено у вказаному вище рішенні від 27 червня 2017 року № 01/56-рш Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України і ці посилання заслуговують на увагу.

Саме ці обставини стали підставою звернення ОСОБА_6 до суду з цим позовом, який спрямований на захист його прав як споживача комунальних послуг, і відповідачем чи судами попередніх інстанцій не спростовані жодним чином посилання ОСОБА_6 про невідповідність дій КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» щодо розрахунку вартості послуг та відповідної заборгованості у спосіб, який не передбачено Правилами 630.

Таким чином, наявні підстави вважати, що судові рішення у справі ґрунтуються на припущеннях і суперечать вимогам чинного процесуального законодавства України.

Колегія суддів вважає, що підстави позову щодо неправомірності дій відповідача КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» щодо нарахування ОСОБА_6 заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років на загальну суму 27 562 грн 15 коп., зобов'язання КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» вчинити перерахунок вартості наданої ОСОБА_6 послуги з централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років є обґрунтованими, однак це суперечить висновкам щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним в раніше ухваленому рішенні (постанові) Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати. Вимоги позову щодо стягнення моральних збитків є похідними.

На підставі наведеного вище, керуючись підпунктом 7 пункту 1 розділу XII Перехідні положення ЦПК України, частиною другою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

Ухвалив:

Передати на розгляд об'єднаної палати Верховного Суду справу № 529/613/17 за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств», треті особи: Диканська селищна рада, Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральних збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська