Справа № 243/5463/18
Провадження № 2-о/243/788/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Словянськ

Суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Старовецький В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб Міністертсва соціальної політики України, Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2018 року ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб Міністертсва соціальної політики України, Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У даній заяві ОСОБА_1 однією із заінтересованих осіб вказує Російську Федерацію в особі Уряду Російської Федерації, мотивуючи тим, що встановлення факту, що вимушене переселення заявника разом із неповнолітніми дітьми, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у серпні 2014 року з окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом, регламентується спеціальною нормою - ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», згідно з якою відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом.

У рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року у справі № 423/450/16-ц зазначено, що у справах про відшкодування збитків, завданих особам під час проведення антитерористичної операції має бути залучена стороною по справі держава, від збройної агресії якої постраждала особа, що звертається до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі принципу суверенної рівності держав, закріпленого у п. 1 ст. 2 Статуту Організації Об'єднаних Націй, держави є рівними між собою і жодна з них без її згоди не підсудна судам іншої. Згідно з Віденською конвенцією про дипломатичні зносини 1961 року, стороною якої є Україна, до іноземної держави, її дипломатичних представників і консульських установ застосовується судовий імунітет. Така ж позиція висловлена у п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя».

У справах з іноземним елементом щодо приватноправових відносин, одним із учасників яких є іноземні держави, акредитовані в Україні дипломатичні представники іноземних держав та в інших випадках, передбачених законами України і міжнародними договорами України, застосовується судовий імунітет.

Пред'явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних

органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України (частина перша статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно зі ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, що ратифікована Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2052-ІІІ, вона застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини другої зазначеної вище статті доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне направити судове доручення до Міністерства юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами компетентним органам Російської Федерації - щодо вручення Уряду Російської Федерації копії заяви та доданих до неї матеріалів, зясування наявності згоди до участі у справі як заінтересованої особи компетентних органів держави Російська Федерація.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя», ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, ратифікованої Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2052-ІІІ, ст. 498 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Направити судове доручення до Міністерства юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами компетентним органам Російської Федерації - щодо вручення Уряду Російської Федерації копії заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб Міністертсва соціальної політики України, Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації про встановлення факту, що має юридичне значення, та додані до неї матеріали, а також щодо з'ясування наявності згоди до участі у справі як заінтересованої особи компетентних органів держави Російської Федерації.

У разі отримання відповідної згоди, залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Російську Федерацію в особі Уряду Російської Федерації.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_6