Пров. №2/766/138/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння №44 по вул. 2 Текстильна у м. Херсоні.

Вимоги обґрунтовані тими обставинами, що мати позивача ОСОБА_4 з 1968 року постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Їй було видано свідоцтво про право приватної власності на вказане домоволодіння. Згідно домової книги за вказаною адресою були зареєстровані: мати позивача ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1, донька позивача ОСОБА_2 та син позивача ОСОБА_3, які і по теперішній час зареєстровані та проживають за вказаною адресою. 29.01.2004 року ОСОБА_4 померла. Позивач звернулась до приватного нотаріуса для оформлення спадкового майна, проте оформити спадщину не змогла, оскільки право власності на домоволодіння розташоване за адресою: м. Херсон, вул. 2 Текстильна, 44, не зареєстровано. При ознайомленні з матеріалами інвентарної справи з'ясувалось, що свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння, видане ОСОБА_4, рішенням Дніпровської районної ради народних депутатів скасовано. Враховуючи те, що позивач з 26.01.1978 року зареєстрована та проживає за вказаною адресою та після смерті матері продовжує відкрито, безперервно та добросовісно проживати у вказаному будинку, вважає, що для захисту її права на це майно слід визнати за нею право власності за набувальною давністю.

Позивач в судове засідання не з'явилась, її представник подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в попереднє судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. В останнє судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

В ході судового розгляду справи встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 27.03.1981 року узаконено та прийнято в експлуатацію житловий будинок по вул. 2 Текстильна, 44, в м. Херсоні за ОСОБА_4

31.03.1981 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право особистої власності на вказане домоволодіння, яке в подальшому було скасоване на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 27.08.1982 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла 29.01.2004 року.

Згідно витягу з домової книги, довідки виданої Органом самоорганізації населення "Квартальний комітет №15 Дніпровського району м. Херсона та довідки про склад сімї ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 26.01.1978 року.

Відповідно до довідки виданої КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" ХОР зазначено, що право власності на домобудівлю, розташовану за адресою: м. Херсон, вул. 2 Текстильна, 44, не зареєстровано.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти домолодінням №44 по вул. 2 Текстильна у м. Херсоні суд вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю. Керуючись ст.344 ЦК України, 259, 263, 264, 265, 273, 293, 315 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на домоволодіння №44 по вулиці 2 Текстильна у місті Херсоні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_5