Провадження № 2-з/522/273/18
УХВАЛА

27 червня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши в судовому засіданні без повідомлення сторін заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (в порядку ст. 151 ЦПК України), особи, що можуть отримати статус учасника справи ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

До суду 25.06.2018 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову (в порядку ст. 151 ЦПК України), відповідно до якої просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви зазначила, що громадянкою України ОСОБА_1 здійснюється захист права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, у якій вона проживає. Був судовий розгляд її позовної заяви у судовій справі №522/13850/15-ц про визнання недійсним договору купівлі-продажу вищевказаної квартири від 01.02.2013 року з підстав, встановлених ст. 230, 233 ЦК України. Попри накладений судом арешт на спірну квартиру за ухвалою суду від 06.11.2015 року, в ході розгляду справи було виявлено факт укладення договору купівлі-продажу від 05.11.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що має усі ознаки угоди, вчиненої з метою приховування майна для унеможливлення виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову у справі №522/13850/15-ц була подана одночасно з позовною заявою 06.07.2015 року. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 ознайомився з даною ухвалою 21.08.2015 року. Угода була вчинена 05.11.2015 року. Тобто, наявний ризик, що квартиру знову буде відчужено. Посилалась на те, що у майбутньому (протягом 10 днів з моменту подання цієї заяви) нею буде подано позовну заяву про визнання недійсною угоди купівлі-продажу квартири від 01.02.2013 року з підстав, встановлених ст. 233 ЦПК України.

У відповдіності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вбачає, що вона не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, а саме не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову.

Також, суд вбачає, що договір купівлі-продажу квартири від 01.02.2013 року вже оскаржувався ОСОБА_1 (справа №522/13850/15-ц) та рішенням суду від 12.10.2017 року було відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявника та одночасно роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позву в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючисьст.149-153, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (в порядку ст. 151 ЦПК України), особи, що можуть отримати статус учасника справи ОСОБА_2, ОСОБА_3 повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В.Домусчі