Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 759/14061/17-ц

провадження № 61-11775св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Київська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року в складі судді Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року в складі судді П'ятничука І. В., позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ним право приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року повернуто заявнику на підставі частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали). Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскаржуваним нею рішенням суду першої інстанції питання про права, інтереси та обов'язки заявника не вирішувались.

У березні 2017 року ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що вона є власницею спірної квартири, а тому висновок апеляційного суду про те, що оскаржуваним нею рішенням суду першої інстанції питання про права, інтереси та обов'язки не вирішувались, є помилковим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

13 липня 2017 року від представника позивача ОСОБА_5 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 березня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7

03 лютого 2016 року ОСОБА_8 від імені якої діяв ОСОБА_9, та ОСОБА_10 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

10 лютого 2016 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу цієї ж квартири.

Частиною першою статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду із апеляційною скаргою) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Установивши, що ОСОБА_6 придбала квартиру після ухвалення рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції питання про права та обов'язки ОСОБА_6 не вирішувались, а тому у неї відсутнє право на оскарження цього рішення відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України.

Правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 року (справа № 6- 783цс16) не підлягає застосуванню при розгляді даної справи, оскільки зроблений у справі з іншими правовідносинами, предметом спору, підставами позову, змістом позовних вимог та встановленими судом фактичними обставинами у справі.

Доводи касаційної скарги про те, що рішенням суду першої інстанції вирішувались права, інтереси та обов'язки заявника, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними у справі доказами.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до статті 4 ЦПК України ОСОБА_6 має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило