"21" травня 2018 р. Справа № 363/779/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Ковшун А.М.,

скаржника ОСОБА_1,

представника скаржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_3, Вишгородський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 19.02.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить визнати рішення державного виконавця вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 19.02.2018 року у ВП №19102368 неправомірним; постанову державного виконавця вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 19.02.2018 року у ВП №19102368 скасувати.

Обґрунтовуючи скаргу тим, що згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2005 року він сплачував аліменти на дитину, однак 06.08.2010 року його позбавлено батьківських прав. З того часу вважав, що не повинен сплачувати аліменти, оскільки у них з ОСОБА_3 про це була домовленість. Вважав, що на підставі вказаного рішення він звільняться від сплати аліментів. 22.11.2017 року отримав виклик державного виконавця та дізнався, що виконавче провадження не завершене, документи на підтвердження сплати аліментів до 06.08.2010 року втрачено та в нього існує заборгованість. Крім того, 19.02.2018 року державним виконавцем винесено постанови про ряд обмежень, однією з яких є встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Зазначив, що утворена заборгованість протягом 2010-2017 років допущена внаслідок бездіяльності державного виконавця. Зауважив, що саме він організовує та забезпечує проведення літнього відпочинку дітей, таким чином тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, фактично обмежує права неповнолітніх дітей.

Ухвалою суду від 07.03.2018 року прийнято скаргу та призначено до розгляду.

21.03.2018 року ухвалою суду клопотання адвоката ОСОБА_4 задоволено, залучено ОСОБА_3, в якості заінтересованої особи.

ОСОБА_1 в суді скаргу підтримав з викладених у ній обставин та просив задовольнити.

Представник скаржника в суді скаргу підтримав з викладених у ній підстав та просив задовольнити.

Державний виконавець Вишгородського районного відділу ДВС ОСОБА_5, в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду скарги повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд скарги у її відсутність, в задоволенні скарги просила відмовити. Крім того, зазначила, що дані обмеження ніяким чином не порушують права дітей.

ОСОБА_3 в судовому засіданні 02.04.2018 року зазначила, що жодної домовленості з ОСОБА_1 про те, що при позбавленні батьківських прав скаржника буде звільнено від сплати аліментів, між ними не було. Боржник тривалий час не сплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. Вважала, що скарга є безпідставною та просила відмовити в її задоволенні.

Відповідності до приписів статті 386 ЦПК України неявка сторін повідомлених належним чином, не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, оскільки Вишгородський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності його представника.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області знаходиться виконавчий лист №8/2-904/2005 виданий на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 02.03.2005 року і до повноліття дитини, тобто до 03.09.2021 року.

Постановою відділу ДВС Вишгородського РУЮ від 06.05.2010 року відкрито виконавче провадження на підставі зазначеного виконавчого листа.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2010 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав щодо його сина, яким встановлено, що ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання сина не надає, від сплати аліментів ухиляється, ніде не працює.

Згідно довідки-розрахунку №507 від 11.01.2017 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 15.04.2005 року по 15.12.2017 року становить 107324 грн.

Як вбачається, з постанови відділу ДВС Вишгородського РУЮ від 19.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України, до сплати аліментів в повному обсязі.

Відповідно до трудового договору від 01.03.2018 року укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_1 останнього прийнято на роботу на посаду лісоруба.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до змісту ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, тощо.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до п.п.1, 2, 3, 4 п.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Крім того, відповідно до положень ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.155СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили є обовязковими до виконання усіма органами державної влади та громадянами і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обовязковість рішень суду гарантується Конституцією і законами України, та є однією з головних засад судочинства, визначених положеннями ст.129 Конституції України.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2005 року скаржника зобовязано сплачувати аліменти на дитину. Рішення набрало законної сили 16.05.2005 року.

Судом встановлено, що боржник присуджені аліменти тривалий час не виплачував, наслідок чого утворилась заборгованість, сукупний розмір якої значно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Разом з тим, стягнення коштів (аліментів) з боржника не припинилося, виконавче провадження не завершено, яке повинно здійснюватися до повноліття дитини, тобто до 23.09.2021 року.

Доводи скаржника на вимогах Закону не ґрунтуються, фактичним обставинам справи не відповідають, оскільки останній від сплати аліментів та обовязку виконувати рішення суду не звільняється. Посилання на нездійснення примусового виконання рішення суду державним виконавцем про відсутність заборгованості свідчити не може.

Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню, оскільки постанова про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, винесена на підставі вмотивованого розрахунку заборгованості по аліментам та з дотриманням вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 2, 71, 74Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 19.02.2018 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк