20 червня 2018 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/5035/18
Провадження № 2/243/1931/2018
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.,
при секретарі судового засідання Янчевському В.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У червні 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору міни від 06.08.1990 року їй належить житловий будинок № 75 по вул. Республіканській м. Словянська Донецької області. Разом з нею у вищевказаному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 З жовтня 1998 року він виїхав з будинку разом зі своїми речами. З того часу у будинку не проживає. Просить суд, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 75 по вул. Республіканській м. Словянська.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, просила розглядати справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до договору міни від 06.08.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори, власником будинку № 75 по вул. Республіканській м. Словянська Донецької області є ОСОБА_1 (а.с.6, з.б.)
Відповідно до довідки про склад сімї від 23.05.2018 року, складеної начальником ЦНАП ОСОБА_3, про те що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Республіканська, 75, до складу її сімї входять: син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, онук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11)
Відповідно до акту № 380 від 01.06.2018 року, складеного керівником комітету м-ну «Черевковка» м. Словянська, у присутності сусідів: ОСОБА_6, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, за адресою: Донецька область, м. Словянськ вул. Республіканська, 75 не проживає з жовтня 1998 року і по теперішній час, його речі у вищевказаному будинку відсутні. (а.с.13)
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до розяснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_8 більш ніж 10 років, відповідач самостійно покинув зазначений будинок та перестав в ньому проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідач ОСОБА_2 має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування буд. № 75 по вул. Республіканській м. Словянська Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат по справі.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. 346, 383, 391 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 75 по вул. Республіканській міста Словянська Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_8