Справа № 725/1788/18
Провадження № 2/727/1018/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про зобовязання вчинити дії.

Мотивує позовні вимоги тим, що 26.12.2012 року вона уклала із третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_5 договір довічного утримання та посвідчили у приватного нотаріуса ОСОБА_6 Після укладення договору довічного утримання, ОСОБА_5, переоформив всі документи про право власності на квартиру на своє імя, та зареєструвався за місцем знаходження квартири за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки, ОСОБА_5 не виконував взяті на себе зобовязання по умовах договору довічного утримання, вона звернулась із позовом до суду про його розірвання та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.09.2016 року договір довічного утримання укладений між нею та ОСОБА_5 було розірвано. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.01.2017 року, та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 12.07.2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці залишено без змін. На підставі вищезазначених рішень судів, нею було відновлене право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Головна, 118 «А» кв. 36. Проте, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції 12.03.2015 року на підставі постанови накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою м. Чернівці вул.Головна, 118 «А»/36. 31.01.2018 року вона звернулась до ОСОБА_3 відділу Державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із заявою в якій просила зняти обтяження яке накладено на її приватну власність, та додала відповідні копії документів які підтверджують право приватної власності на майно та законність звернення. Відповідно до відповіді ОСОБА_3 відділу Державної виконавчої служби м. Чернівці за № 5837 від 16.03.2018 року визнано, що право приватної власності не належить боржнику ОСОБА_5 В A.B., але зазначили, що зняти вищезазначений арешт не можливо, оскільки ОСОБА_5 станом на 12.03.2018 року являється боржником. Третя особа - ОСОБА_5 не має ніякого відношення до її власності, ніякого майна в її квартири яке б належало йому, не має. Подальше перебування під забороною її майна порушує її право приватної власності, та не дає змоги вільно розпоряджатись належним їй майном, що є порушенням норми ст. 319 ЦК України. Вважає, що наявність арешту на вищевказане нерухоме майно порушує її права та законні інтереси, просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, в наданій суду заяві просить справу розглянути у її відсутність, заявлені вимоги підтримано в повному обсязі.

Відповідач представник ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, від неї до суду поступила письмова заява про розгляд справи в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, в письмових поясненнях зазначивши, оскільки квартира за адресою м. Чернівці вул. Головна, 18 «А»/36 згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить їй на праві приватної власності, а арешт накладений на все нерухоме майно ОСОБА_4, який був в судовому порядку позбавлений права власності на вищезазначену квартиру.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ОСОБА_3 протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач ОСОБА_2 стала власником квартири АДРЕСА_2 «А» в м.Чернівці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.03.1998 року посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 (а.с.18).

26.12.2012 року позивач ОСОБА_2 уклала з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 3184, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.09.2016 року було розірвано та відповідно до якого скасовано обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 26.12.2012 року №3184, а саме на квартиру АДРЕСА_2 «А» в м.Чернівці (а.с.11-12).

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.01.2017 року (а.с.13-15) та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці залишено без змін (а.с.9-10).

Позивач ОСОБА_2 29.01.2018 року звернулася до відповідача до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із заявою про зняття обтяження з її власності (а.с.6).

16.03.2018 року ОСОБА_3 відділом державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області у відповідь на запит позивач ОСОБА_2, повідомили, що згідно даних АСПВ ОСОБА_4 являється боржником (виконавче провадження №51614205), що передбачає накладення арешту на майно боржника. 10.03.2015 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме арешт на все нерухоме майно належне на праві приватної власності боржнику та внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У звязку з вищезазначеним обмежується право особи розпоряджатися майном належним йому на праві приватної власності, оскільки квартира, що знаходиться за адресою: м.Чернівці вул.Головна, 118 «А»/36 не являється власністю боржника то арешт не обтяжує дану квартиру, зняти вищезазначений арешт неможливо, оскільки ОСОБА_4 станом на 12.03.2018 року являється боржником (а.с.5).

Згідно повідомлення в.о. начальника управління ОСОБА_8 Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області №М-111 від 26.03.2018 року на скаргу позивача ОСОБА_2 (а.с.8), зняття арешту, особа, яка вважає що майно на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є зокрема отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову (а.с.7).

Факт накладення арешту на квартиру за адресою: м. Чернівці вул. Головна, 118 «А»/36 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №111474861 (а.с.16-17).

Відповідно до довідки КЖРЕП 314 від 31.03.2018 року, позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованна за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «А»/36 як власник квартири; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 знятий з реєстрації 14.04.2017 року по рішенню суду (а.с.19).

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Вимогами ст.317 ч.1 ЦК України визначено, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Передбачено ст.391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частина 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В п.2. Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Таким чином, суд виходячи з з»ясованих в судовому засіданні обставин, оцінки належності, допустимості, а також достатності і, взаємозв'язку доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 1, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області провести дії щодо зняття арешту з квартири АДРЕСА_3 «А», що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.05. 2018р.

Суддя Слободян Г.М.