Справа № 185/2165/18
Провадження № 2/185/1929/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 33 з надвірними будівлями по вулиці Сонячній у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 0,1980 га, розташовану за тією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3, яка померла 17 липня 2017 року.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 11 квітня 1997 року між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_5, ОСОБА_3 з другої сторони, відбулася угода купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку № 33 з надвірними будівлями по вулиці Кірова, яка в подальшому була перейменована на вул. Сонячна, у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 0,1980 га. Цей договір було зареєстровано ОСОБА_2 товарною біржею відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, реєстраційний номер 4/30-НД. Їм на руки був виданий договір купівлі-продажу нерухомого майна і в подальшому вони стали власниками зазначеного домоволодіння. 16 квітня 1997 зареєстрували дану угоду в КП «ОСОБА_2 МБТІ». Ними були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто вони прийняли майно та сплатили за нього ОСОБА_4 належну за договором грошову суму. ОСОБА_4 в свою чергу втратив інтерес до цього правочину та не бажає посвідчувати зазначений договір нотаріально. 21 вересня 2005 року помер ОСОБА_5, спадкоємцем якого була ОСОБА_3, яка спадщину прийняла, але нотаріально спадкових прав не оформила. 17 липня 2017 року померла ОСОБА_3, яка була її рідною сестрою. Після її смерті вона звернулася до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_3. Але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, так як договір купівлі-продажу спадкового майна був оформлений на товарній біржі. Таким чином, наявність обєктивних причин не дозволяє оформити спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори. У звязку з викладеним, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Представник третьої особи Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 т. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. п. 1, 4 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на ОСОБА_2 товарній біржі 11 квітня 1997 року, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5, ОСОБА_3 купили житловий будинок № 33 з надвірними будівлями по вулиці Кірова, яка в подальшому була перейменована на вул. Сонячна, у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, та земельну ділянку площею 0,1980 га за 2 820 гривень. Пунктом 4 вказаного договору підтверджується, що гроші Продавцем отримані від Покупця до підписання цього договору. Пунктом 5 даного договору засвідчено, що житловий будинок до цього часу нікому не проданий, не подарований, в спорі та під забороною не знаходиться.

Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин - 11 квітня 1997 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку № 33 з надвірними будівлями по вулиці Кірова, яка в подальшому була перейменована на вул. Сонячна, у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 0,1980 га, укладений 11 квітня 1997 року на ОСОБА_2 товарній біржі між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_5, ОСОБА_3 з другої сторони, є дійсним.

21 вересня 2005 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

17 липня 2017 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 752147, виданого ОСОБА_2 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 33 з надвірними будівлями по вулиці Кірова, яка в подальшому була перейменована на вул. Сонячна, у селі Межиріч Павлоградського району, Дніпропетровської області та земельна ділянка площею 0,1980 га.

Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно постанови державного нотаріуса Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 лютого 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилося після смерті ОСОБА_3, яка померла 17 липня 2017 року.

Відповідно до відомостей КП Павлоградське МБТІ право власності на будинок № 33 по вулиці Кірова, яка в подальшому була перейменована на вул. Сонячна, у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстровано за ОСОБА_5, ОСОБА_3 станом на 16.04.1997 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 11.04.1997 року ОСОБА_2 товарною біржею р. № 4/30-НД.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 33 з надвірними будівлями, по вулиці Сонячній у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 0,1980 га, розташовану за тією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3, яка померла 17 липня 2017 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.М. Бондаренко