Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у. № 310/2609/17
Провадження № 22-ц/778/785/18 Головуючий у 1-й інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування домоволодінням, визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернулася о суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою.

У серпні 2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд визначити порядок користування домоволодінням № 3 по вул. Бакинська в м. Бердянську та земельною ділянкою між позивачем і відповідачем відповідно до варіанту № 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2017 року.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення суду від 15.03.2012 року за нею було визнано право власності на ? частину домоволодіння № 3 по вул. Бакинська в м. Бердянську Запорізької області і вселено її разом з неповнолітньою дитиною до будинку. Іншим співвласником будинку є її колишній чоловік ОСОБА_5 Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №3337299 від 13.05.2013 року житловий будинок складається з таких будівель і споруд: жилого будинку «А» загальною площею 46, 3 кв. м., житловою площею 33, 8 кв. м.; сіней «а» площею 8, 0 кв. м., ганку до «а», козирку до «а», літньої кухні «Е», літньої кухні «Ж», гаражу «Б», вбиральні «Д», підвалу «М», оглядової ями під «Б», басейну «К», водопроводу «Л», замощення № 1, парканів № № 1, 3, воріт № 2. Однак, до теперішнього часу рішення суду не було виконано в повному обємі з вини відповідача. До цього часу вони з сином не були вселені до будинку. Вона не може ні проживати в цьому будинку, ні розпоряджатися належним їй нерухомим майном. З урахуванням конкретних обставин справ, конфігурації і площі земельної ділянки, розташування та складу будівель і споруд, а також складу і розташування самовільного будівництва, що знаходиться на спірній земельній ділянці, позивач просить встановити порядок користування домоволодінням і земельною ділянкою відповідно до варіанту № 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи №132/07-17 від 28.08.2017 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 є власником 1/2 частини житлового буд. №3 по вул. Бакинська в м. Бердянську Запорізької області на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 15.03.2012 року (а.с.6-10).

Власником іншої частини будинку є відповідач ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 07.05.2004 року (а.с.30-31).

Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 449 кв.м., яка була виділена попередньому власнику на підставі рішення виконкому Бердянської міської ради від 17.11.1976 року №396 для будівництва та обслуговування цього будинку.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи з його частки у праві спільної власності на будинок.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюють обєкт самостійної власності кожного з них.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі висновків експертів.

Згідно ст. 143 ЦПК України ( в редакції Закону чинні на час вирішення спору) для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення порядку користування сторонами домоволодінням та земельною ділянкою, на якій воно розташоване, по справі проведено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку експерта від 28.07.2017 року №132/07-17 експертом було запропоновано шість варіантів визначення порядку користування будинком і відповідно порядку користування земельною ділянкою. (а.с.55-76)

Як вбачається з уточненого позову ОСОБА_4 просила суд визначити порядок користування житловим будинком і земельною ділянкою за варіантом №5 цього висновку.(а.с.78-80)

Так, в експертному висновку зазначено, що визначення порядку користування житловим будинком за варіантом №5 можливо лише за умови проведення реконструкції житлового будинку №А» з розширенням за рахунок літньої кухні «Е» та введення в експлуатацію прибудови «а». Після реконструкції житлова площа будинку становитиме 74,7 кв.м.

Таким чином, одному з співвласників, а саме ОСОБА_4, пропонується виділити в користування кімнату №4 площею 11,2 кв.м., кімнату №5 площею 8,7 кв.м., приміщення літньої кухні «Е» площею 19,5 кв.м. і земельну ділянку площею 212,7 кв.м. (зафарбовану блакитним кольором), а іншому співвласнику ОСОБА_5 - кімнату №3 площею 11,3 кв.м., кімнату №6 площею 15,3 кв.м., приміщення прибудови «а» площею 8,7 кв.м. і земельну ділянку площею 212,7 кв.м. (зафарбовану зеленим кольором), а земельну ділянку площею 24,1 кв.м. (зафарбовану жовтим кольором) залишити у спільному користуванні.

Разом з цим, судом було встановлено, що в приміщенні літньої кухні «Е» встановлено котел, яким опалюється увесь будинок і який за рішенням суду виділено в особисту власність відповідача. Приміщення прибудови «а», «а1» було реконструйовано у 2004 році і до цього часу не введено в експлуатацію.

Зі схеми варіанту №5 вбачається також, що в окреме користування позивача передбачено виділити земельну ділянку на якій розміщені допоміжні приміщення, а саме навіси «С,Н», вбиральню-душ «О», а відповідачу земельну ділянку на якій знаходяться навіс «П» і самовільно збудований гараж «Р».

При цьому, під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що навіс «Н», який відповідно до схеми варіанту №5 розташований на земельній ділянці, яку пропонує експерт виділити в користування ОСОБА_4, був побудований відповідачем після припинення сімейних відносин, а тому є його особистою власністю.

Жодних обґрунтувань щодо такого визначення порядку користування цими приміщеннями експертний висновок не містить.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість визначення порядку користування житловим будинком відповідно до варіанту №5 експертного висновку, оскільки вищезазначений висновок суперечить матеріалам справи і встановленим судом першої інстанції обставинам.

Крім того, відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власником робіт з переобладнання або перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні система загального користування, потребують отримання відповідних документів, що дають право на їх виконання.

Так, ОСОБА_4 було надано суду технічний висновок про можливість улаштування дверного прорізу в житловому будинку ,проте зазначений технічний висновок за своєю правовою природою не є дозвільним документом, який надає право на виконання таких робіт, а тому судом першої інстанції обґрунтовано не взято його до уваги під час розгляду справи, в якості обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4

З огляду на наведеневбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Ті докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Фактично доводи зводяться до повторення вимог викладених в уточненому позові, і переконливих доказів того, що запропонований висновком експертизи варіант встановлення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою не порушує права іншого співвласника, не містять.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22.06.2018 року.

Головуючий:

Судді: