Ухвала

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 761/15138/13-ц

провадження № 61-11914 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач-публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
відповідач-ОСОБА_7,
третя особа-ОСОБА_8,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва у складі судді Сіромашенко Н. В. від 14 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Левенця Б. Б. від 14 лютого 2017 року.

Встановив:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про звернення стягнення на заставне майно.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до кредитного договору від 09 липня 2007 року № 014/17-46/273-55 та Додаткової угоди до нього від 20 січня 2009 року № 1 відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») надано ОСОБА_8 кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії у сумі 494 851,00 доларів США строком до 09 липня 2027 року із сплатою 13,5 % річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором.

З метою зменшення фінансового навантаження на ОСОБА_8 в умовах кризових явищ в економіці України, між ним та ОСОБА_8 20 січня 2009 року укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до якої, збільшено строк надання кредиту та Графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладений в новій редакції в Додатку № 1, 2, який є невід'ємною частиною Додаткової угоди.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 09 липня 2007 року № 014/17-46/273-55 в іпотеку банку передано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності відповідачу, на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КліткоВ. В. від 08 вересня 2006 року за реєстровим № 6808.

Однак, через неналежне виконання ОСОБА_8 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у нього станом на 21 травня 2013 року утворилась заборгованість по кредиту, яка становить 449 569,35 доларів США.

Таким чином, просив в рахунок погашення заборгованості, за кредитним договором від 09 липня 2007 року № 014/17-46/273-55 у сумі 3 593 407,82 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 вересня 2006 року за реєстровим № 6808, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 9 липня 2007 року №014/17-46/273-55 та Додатковою угодою від 20 січня 2009 року №1, у сумі 3 593 407,82 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_2,, яка належить ОСОБА_7на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 8 вересня 2006 року за реєстровим № 6808, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій, та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком, а оскільки майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання, тому позов підлягає задоволенню.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість позову є законними і мотивованими.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_8 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2017 року зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року.

03 березня 2018 року справу передано на розгляд до Верховного Суду.

Правом на подачу відзиву (заперечень) на касаційну скаргу учасники справи не скористалися.

23 січня 2018 року до Верховного Суду ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_10 подали клопотання про відмову від касаційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року та закриття провадження у справі.

Листом Верховного Суду від 07 березня 2018 року повідомлено ОСОБА_8 про необхідність надання підтвердження щодо заяви про відмову від касаційної скарги, підпис на якій повинен бути належним чином засвідчений, а також роз'яснено наслідки, передбачені положеннями частини п'ятої статті 398 ЦПК України.

ОСОБА_8 та його представником ОСОБА_10 у квітні 2018 року вимоги зазначеного листа касаційного суду виконано.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом частин четвертої та п'ятої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

У разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Як зазначено вище, наслідки прийняття судом відмови від касаційної скарги, передбачені статтею 398 ЦПК України, заявнику було роз'яснено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що слід прийняти відмову ОСОБА_8 від касаційної скарги та закрити касаційне провадження у справі.

З урахуванням того, що касаційне провадження підлягає закриттю, на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України виконання (дія) рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 396, 398, 436 ЦПК України,

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_8 про відмову від касаційної скарги задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_8 від касаційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року.

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про звернення стягнення на заставне майно, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, закрити.

Поновити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська