Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 682/39/16-ц

провадження № 61-9392св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Укрпошта»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року у складі судді Мацюка Ю. І. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Марцинкевича А. М., Кізюн О. Ю., Переверзєвої Н. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що навесні 2013 року йому, як ветерану війни, Управління соціального захисту населення Славутської районної держадміністрації призначило та через ЦПЗ № 6 в місті Славута перерахувало кошти на оплату твердого палива та скрапленого газу в розмірі 1 123,33 грн. Вказані кошти позивач не отримав і звернувся до керівника ЦПЗ № 6 в місті Славута з вимогою про добровільну їх виплату, проте отримав відмову.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2015 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено, стягнуто майнову шкоду на його користь з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в розмірі 1 123,33 грн.

Оскільки відповідач указане рішення суду не виконує, ОСОБА_3 просив суд стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 3 669 грн, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження повноцінного життя, приниженні його честі та гідності, ділової репутації як ветерана Великої Вітчизняної війни, крім того, він зазнав моральні переживання, пов'язані з порушенням його права власності на належні йому кошти.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на користь ОСОБА_3 3 669 грн на відшкодування моральної шкоди та 2 800 грн - витрат з оплати правової допомоги. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що саме незаконними діями працівника відповідача (листоноші) ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди, що встановлено рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2015 року.

У касаційній скарзі Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» просить, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не навели обґрунтування щодо розміру стягнутої моральної шкоди та не встановили самого факту її заподіяння.

Зазначає, що з рішення суду не можуть виникати зобов'язальні правовідносини.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року справу № 682/39/16-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 682/39/16-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2018 року задоволено клопотання ПАТ «Укрпошта» та залучено його до участі у справі як правонаступника Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2015 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто на його користь з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» 1 123,33 грн матеріальної шкоди, заподіяної невиплатою коштів на оплату твердого палива та скрапленого газу.

Цим рішенням встановлено, що з вини працівника Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_3 заподіяно матеріальну шкоду на суму невиплачених коштів, що відповідно до положень статті 1172 ЦК України підлягає відшкодуванню юридичною особою, з якою працівник перебував у трудових відносинах.

Внаслідок невиплати коштів на оплату палива та скрапленого газу, які мали бути виплачені ще у 2013 році, ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди у вигляді душевних переживань, вказаний факт принизив його честь і гідність як ветерана Великої Вітчизняної війни. Порушення його конституційного права власності на належні йому кошти, які підлягали виплаті, призвело до того, що позивач був позбавлений можливості вільно ними володіти та розпоряджатися. Необхідність відновлення своїх майнових прав призвело до зміни звичного способу його життя, оскільки він змушений звертатися до суду, витрачати час та докладати зусилля для відновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки позивач протягом майже трьох років позбавлений можливості вільно розпоряджатися належними йому коштами, як наслідок зазнав страждань та душевних хвилювань, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи встановлені судом обставини, вік та групу інвалідності позивача, характер і тривалість порушеного його права, колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги про те, що позивачем не доведенофакту заподіяння йому моральної шкоди.

Інші аргументи касаційної скарги аналогічні аргументам , викладеним Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта», правонаступником якого є ПАТ «Укрпошта», в апеляційній скарзі, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В.І. Крат

В. П.Курило