АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Харків

справа № 646/7672/17

провадження № 22-ц/790/2626/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Колтунової А І., ОСОБА_1,

учасники справи:

позивача - ОСОБА_2,

відповідач Харківське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій та рішень протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова , ухвалене 12 лютого 2018 року, під головуванням судді Теслікової І.І., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області.

В обґрунтування позову зазначив, що він є пенсіонером та отримувачем щомісячних страхових виплат у звязку з втратою працездатності, у звязку з розпочатою антитерористичною операцією на сході України в липні 2014 року за місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 йому було припинено виплату страхових виплат, тому 19.12.2014 року він був вимушений стати на облік, як внутрішньо переміщена особа в м.Харків, а раніше 08.10.2014 року він звернувся до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Харкові, на підставі чого його було поставлено на облік та розпочато виплату щомісячних соціальних виплат, однак з 01 червня 2017 року страхові виплати йому було припинено, у звязку з скасуванням довідки відповідно до протоколу робочої групи при адміністрації Московського району та на підставі постанови відділення Фонду від 15.05.2017 року №2011/17931/7704/20, вказує що не погоджується з призупиненням йому страхових виплат та вважає такі дії протиправними та дискримінаційними, а тому звертається до суду з даним позовом.

У звязку із чим просив суд визнати з 01.06.2017 року дії та постанову від 15.05.2017 року №2011/17931/7704/20 Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення щомісячних страхових виплат йому протиправними, скасувати постанову Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 15.05.2017 року №2011/17931/7704/20 про припинення щомісячної страхової виплати йому, зобовязати Харківське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити щомісячні страхові виплати довічно та виплатити з 01.06.2017 року виниклу заборгованість із страхових виплат йому, встановити контроль за виконанням рішення суду шляхом зобовязання Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області подати до суду у встановлений судом строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не були досліджені доводи, наведені в позові. Вважає помилковим висновок суду про те, що позивач не скористався своїм правом на поновлення довідки або оскарження рішення УПЗН про скасування довідки, оскільки вказані дії не мають жодного відношення до вирішення цієї справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у даній справі слід закрити, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся із позовом до Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій та рішень протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального Кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Преамбулою Закону України № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Згідно з першою та другою частинами статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Одними із принципів соціального страхування, відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 3 вказаного Закону, зокрема, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Пунктом 6 статті 6 Закону № 1105-XIV передбачено, що рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується.

Відповідно до статті 8 Закону № 1105-XIV виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду; підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду; робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Згідно статті 9 Закону № 1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Тобто, Фонд є суб'єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.

З положень ч. 1 ст. 20 КАС України вбачається, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму;

3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Частина 1 ст. 20 цього ж Кодексу встановлює, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Ураховуючи принципи, функції Фонду та зміст положень законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що за предметним та суб'єктним складом спір у вказаній справі має ознаки публічно-правового спору, а отже підлягає розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, ap. № 29458/04; № 29465/04). У рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «ОСОБА_3 проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (Leo Zand v. Austria, ap. № 7360/76).

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена категорія спору належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене, рішення суду слід скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій та рішень протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій та рішень протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - закрити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 червня 2018 року.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1