Провадження № 2/750/303/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Литвиненко І.В.,

секретар судового засідання - Юрченко І.В.,

за участі позивача,

представника позивача та третьої особи ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗІНГ» про визнання договору недійсним,

треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, ОСОБА_5,

I.Стислий виклад позиції позивача.

21.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗІНГ» про визнання договору недійсним в якому просив: визнати недійсним договір фінансового лізингу від 06.09.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Унікредит Лізинг» № 4098L12/00-LD.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 вересня 2012 року між ТОВ "УніКредит Лізинг" та ОСОБА_3 був укладений договір фінансового лізингу № 4098L12/00-LD, згідно якого лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати у власність від продавця, що обраний лізингоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку "Тарифи" до цього договору, який є його невід'ємною частиною, інші комісії, що передбачені цим договором, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором. Відповідно до додатку № 4098L12/00 до договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06.09.2012, предметом лізингу є легковий автомобіль AUDI Q7, ціна даного предмету лізингу складає 86 112,72 доларів США, що на день складання цього додатку становить 688 299 грн. На виконання умов Договору Лізингодавець придбав та передав предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 04.10.2012. У свою чергу, Лізингоодержувач зобов'язаний був своєчасно сплачувати за користування Предметом лізингу Лізингові платежі відповідно до Графіку лізингових платежів, який викладений в Додатку № 40981Л2/00 до Договору фінансового лізингу.

Позивач зазначає, що умови вищезгаданого договору є несправедливими, з посиланням на ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з наступних підстав:

1.одностороння зміна лізингодавцем розміру лізингових платежів/тарифів договору, які позивачем обґрунтовано тим, що умовами договору було передбачено те, що у випадку виникнення грошових зобов'язань лізингоодержувача за договором виникне необхідність сплати податку на додану вартість, останній сплачується лізингоодержувачем; у випадку виникнення податків, зборів, інших платежів лізингодавець має право вимагати збільшення розміру лізингових платежів та містить обов'язок лізингоодержувача у продовж 10 днів підписати відповідну додаткову угоду до цього договору, а також те, що лізингодавець встановив за собою право в односторонньому порядку переглядати розміри тарифів, при цьому встановив, що у випадку незгоди лізингоодержувача з переглянутими тарифами, попередньо затверджені тарифи автоматично збільшуються у півтора рази, що являє собою істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків за заподіяну шкоду. Позивач зазначає, що нечітке визначення підстав зміни вартості лізингових платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору, у зв'язку із чим п. 5.5, п. 5.6.1, п. 5.6.2., 12.2.4, п. 7.2 та додаток «Тарифи» до договору є несправедливими.

2.виконання зобов'язань забезпечується лише відповідальністю лізингоодержувача, які мотивовані тим, що продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, що породжує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Позивач зазначає, що умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, обмеження відповідальності продавця стосовно зобов'язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов'язань додержанням зайвих формальностей. Позивач зазначає, що розділ 12 договору налічує вісім пунктів санкцій за невиконання умов договору лізингоодержувачем проти одного пункту санкцій за невиконання умов договору лізингодавцем; умовами договору прямо взагалі не передбачено зобов'язання лізингоодержувача за порушення якого, могли б нараховуватись санкції у вищезазначеному розмірі, у зв'язку із чим п. 12.1, п. 12.2, п. 12.3, п. 12.4, п. 12.5, п. 12.6 договору є несправедливими;

3.нечітке визначення лізингових платежів, які позивач мотивував тим, що за умовами договору лізингові платежі складаються з відшкодування вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця, остання є такою, що змінюється, при цьому договір не встановлює підстав, порядку та розрахунку за яким відбувається можлива зміна комісії. Позивач посилається на ст.. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» та зазначає, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі, істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу та розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди та ч. 2 ст. 632 ЦК України за якою зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Позивач вказує на те, що в договорі не обумовлено умов та порядку зміни ціни, у вигляді складових лізингових платежів, після укладення договору. Нечітке визначення складових лізингових платежів, умов та порядку їх зміни після укладення договору, призводять до неможливості об'єктивно встановити розмір поточного лізингового платежу до сплати, тобто такі умови є непрозорими та мають на меті ввести лізингоодержувача в оману щодо істотних умов договору, а отже п. 5.3, п. 5.4 абз. 10 визначень понять є несправедливими.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.12.2017 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.02.2018 року вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.04.2018 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач та представник позивача та представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав перелічених у позовній заві та відповідях на заперечення та на відзив.

Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову заперечував, надіслав письмові заперечення на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив в яких зазначав, що відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає доводи та міркування, що викладені в позовній заяві про визнання договору фінансового лізингу недійсним, такими, що не відповідають дійсним правовідносинам сторін та вимогам чинного законодавства, виходячи з того, що позивач обґрунтовує власні вимоги порушенням приписів ч. 1 та ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно включення в договір «несправедливих умов». Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Умови договору кваліфікуються як «несправедливі» за наявності одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві. Таким чином, маючи на меті визнання договору фінансового лізингу недійсним, керуючись приписами ст.179 Цивільного процесуального кодексу України, доказуванню підлягає наявність всіх трьох вищезазначених ознак. Відсутність хоча б одної з них виключає недійсність договору. Одночасно представник відповідача зазначав, що посилання позивача на висновок експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичноо центру МВС України № 1584 від 15.06.2016 року в межах розпочатого кримінального провадження як на доказ нібито підробленого підпису в договорі поруки не має заздалегідь встановленої сили, а лише оцінюється судом разом з іншими доказами.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна у судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи через канцелярію суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 06 вересня 2012 року між ТОВ "УніКредит Лізинг" та ОСОБА_3 був укладений договір фінансового лізингу № 4098L12/00-LD, згідно якого лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати у власність від продавця, що обраний лізингоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку "Тарифи" до цього договору, який є його невід'ємною частиною, інші комісії, що передбачені цим договором, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором. Відповідно до додатку № 4098L12/00 до договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06.09.2012, предметом лізингу є легковий автомобіль AUDI Q7, ціна даного предмету лізингу складає 86 112,72 доларів США, що на день складання цього додатку становить 688 299 грн. На виконання умов Договору Лізингодавець придбав та передав предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 04.10.2012. У свою чергу, Лізингоодержувач зобов'язаний був своєчасно сплачувати за користування Предметом лізингу Лізингові платежі відповідно до Графіку лізингових платежів, який викладений в Додатку № 40981Л2/00 до Договору фінансового лізингу (а.с. 29-50).

Згідно із визначеннями, вартість предмету лізингу визначена у відповідній іноземній валюті та сплачується в національній валюті України та в порядку передбаченому цим договором. Відповідно до додатку № 4098L12/00, валюта договору - гривня, перерахована з суми в Долараї США за відповідним курсом, курс. За яким розраховується відшкодування вартості - долар США - 7,9930 грн.

Відповідно до пунктів 5.1- 5.4 Договору, лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі. Розмір лізингових платежів, їх складові частини та. Дати платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що міститься у Додатку(-ах) до цього Договору. Розмір лізингових платежів та їх складових частин виражається у іноземній валюті (долар США, Євро або інша валюта) та підлягає сплаті у національній валюті України - гривні за курсом, що визначений цим Договором. Лізингові платежі за цим Договором складаю ться зокрема з: Авансового (першого лізингового) платіж сплачується до передачі Предмета лізингу у користування Лізннгоодержувачу та є частиною відшкодування Предмету Лізингу. Авансовий платіж сплачується за курсом та в строк(-и). які вказані у відповідному додатку до цього Договору. Авансовий платіж включає в себе податок на додану вартість.

Періодичні Лізингові Платежі сплачуються після передачі Предмета лізингу у користування Лізннгоодержувачу за Курсом продажу та включають в себе:а) Відшкодування вартості Предмету лізингу, що розраховується за курсом, встановленим у відповідному додатку до цього Договору;

б) Комісію Лізингодавця, яка є такою, що змінюється, та розраховується як різниця між розміром періодичного Лізингового Платежу, який зазначений у стовбці «лізинговий платіж» та перерахований в гривню, та розміром відшкодування, вартості Предмету лізингу у гривні розрахованого згідно п.5.3.2.(а) цього Договору,. Мінімальний розмір Комісії Лізпигодавця - не може бути меншим ніж одна гривня. Розмір Періодичного лізингового платежу не може бути меншим ніж сума відшкодування вартості Предмету лізингу та мінімального розміру Комісії Лізингодавця, визначеного в п.5.3.2.(б) цього Договору.

Пунктами 5.5, 5.6, 5.6.1, 5.6.2 договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06.09.2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Унікредит лізинг» та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною, зареєстрованого в реєстрі № 3580 передбачено, що у випадку, якщо в процесі виконання грошових зобов'язань Лізингоодержувача за Договором, виникне необхідність сплати податку на додану вартість, останній сплачується Лізингоодержувачем в розмірі, визначеному чинним законодавством, додатково до чергового Періодичного лізингового платежу. У випадку виникнення податків, зборів, інших платежів, які є обов'язковими до сплати для Лізингодавця у зв'язку з виконанням цього Договору, Лізингодавець має право вимагати збільшення розміру Лізингових платежів на відповідні суми, а Лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. При настанні обставин, зазначених її п. 5.6. цього Договору, Лізингодавець повідомляє .Лізингоодержувача та Сторони укладають та підписують додаткову угоду до цього Договору про внесення належних змін, яка підлягає нотаріальному посвідченню. Лізингоодержувач зобов'язаний впродовж 10 (десяти) календарних днів підписати додаткову угоду до цього Договору про внесення належних змін, яка підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із пунктами 7.1, 7,2, 7.2.1, 7.2.2., 7.2.3. договору, оплата Лізингоодержувачем за укладеним між сторонами договором вважається здійсненою в момент зарахування коштів на рахунок Лізингодавця. Сторони домовились, що Тарифи за цим Договором підлягають перегляду за ініціативою Лізингодавця не раніше ніж після спливу дванадцятимісячного строку, починаючи з дати укладення цього Договору. Про результати чергового перегляду Тарифів Лізингодавець повідомляє Лізингоодержувача не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати запровадження нових, переглянутих Тарифів та направляє Лізингоодержувачу 3 (три) примірники додаткової угоди до цього Договору про внесення відповідних змін. У разі, якщо Лізингоодержувач погодиться із зміненими Тарифами, він зобов'язаний до дати їх запровадження, зазначеної у повідомленні Лізингодавця. Підписати примірники відповідної додаткової угоди та повернути два примірника Лізингодавцю. У випадку якщо Лізингоодержувач не погодиться із зміненими Тарифами до наступної дати перегляду продовжують діяти Тарифи, які погоджені на попередній період, збільшені в півтора рази. Пунктом 7.3 передбачено право лізингоодержувача ініціювати зміну розміру Лізингових платежів.

Пунктом 12.1.2 договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06.09.2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Унікредит лізинг» та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною, зареєстрованого в реєстрі № 3580 передбачено, що за кожний випадок невиконання п.3.3., п.3.5., п.3.6., п.3.9., цього Договору Лізингоодержувач - сплачує Лізингодавцю штраф в розмірі 10 (десяти) відсотків від ціни відповідного Предмета Лізингу, вказаної у належному додатку до цього Договору щодо якого було вчинено порушення.

Пунктом 12.1.4 договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06.09.2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Унікредит лізинг» та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною, зареєстрованого в реєстрі № 3580 передбачено, що за кожний випадок невиконання п.3.10.. п.4.2., п.5.6,2.. п.13.3, п.13.10. цього Договору Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю штраф в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.11.2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" 111 319 (сто одинадцять тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 67 коп. заборгованості за договором фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року, та стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" по 556 грн. 60 коп. з кожного у відшкодування судового збору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.10.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізінг" до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення коштів - стягнення у солідарному порядку неустойки за прострочення повернення предмету лізингу в розмірі 486 482 грн. 67 коп., позовні вимоги задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» 486 482 грн. 67 коп., стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» у відшкодування судового збору по 1827 грн. з кожного.

ІV. Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом № 723/97-ВР.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 18 Закону № 1023-ХІІ містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-ХІІ).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону № 1023-ХІІ, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-ХІІ є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення.

Судом встановлено, що положеннями спірного договору передбачено, що Лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати у власність від Продавця, що обраний Лізингоодержувачем Предмет лізингу відповідно до встановлених Лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим Договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу у користування та сплачувати Лізингодавцю Лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку «Тарифи» до Договору, який є його невід'ємною частиною, інші комісії, що передбачені цим Договором, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим Договором та чинним законодавством. (пункт 1.1 договору).

Оплата Лізингоодержувачем за укладеним між сторонами договором вважається здійсненою в момент зарахування коштів на рахунок Лізингодавця. Сторони домовились, що Тарифи за цим Договором підлягають перегляду за ініціативою Лізингодавця не раніше ніж після спливу дванадцятимісячного строку, починаючи з дати укладення цього Договору. Про результати чергового перегляду Тарифів Лізингодавець повідомляє Лізингоодержувача не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати запровадження нових, переглянутих Тарифів та направляє Лізингоодержувачу 3 (три) примірники додаткової угоди до цього Договору про внесення відповідних змін. У разі, якщо Лізингоодержувач погодиться із зміненими Тарифами, він зобов'язаний до дати їх запровадження, зазначеної у повідомленні Лізингодавця. Підписати примірники відповідної додаткової угоди та повернути два примірника Лізингодавцю. У випадку якщо Лізингоодержувач не погодиться із зміненими Тарифами до наступної дати перегляду продовжують діяти Тарифи, які погоджені на попередній період, збільшені в півтора рази (пункти 7.1, 7,2, 7.2.1, 7.2.2., 7.2.3. договору). Пунктом 7.3 передбачено право лізингоодержувача ініціювати зміну розміру Лізингових платежів. Отже дисбаланс договірних відносин відсутній, оскільки правом ініціювати зміну розміру лізингових платежів наділені обидві сторони, крім того, передбачено можливість лізингоодержувача не погодитись із зміненими тарифами та прописаний чіткий порядок збільшення таких тарифів - в півтора рази, а тому в цій частині умови договору суд вважає справедливими, ці умови не свідчать про диспропорцію між правами та обов'язками сторін. Крім того, щодо штрафних санкцій, то як для однієї, так і для іншої сторони встановлені штрафні санкції, тому пункти 12.1.1, 12.2.1,12.2.2, 12.2.3, 12.4,12.5,12.6 Договору не можна визнати недійсними, оскільки вони відповідають обов'язкам сторін договору та встановлені у зв'язку з їх невиконанням, зокрема пункт 12.1.1 предбачає відповідальність лізингодавця.

Також суд не погоджується із думкою позивача, про те, що нечітко визначенні лізингові платежі, які позивач мотивував тим, що за умовами договору лізингові платежі складаються з відшкодування вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця, остання є такою, що змінюється, при цьому договір не встановлює підстав, порядку та розрахунку за яким відбувається можлива зміна комісії. Розмір комісії залежить від курсу долару, що обумовлено умовами договору. Коригування лізингових платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці, прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству.

За змістом частини п'ятої статті 11 Закону № 1023-ХІІ до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Суд не погоджується із думкою позивача, стосовно того, що до правовідносин, що виникли між сторонами можна застосувати правові позиції, висловлені ВСУ в постановах № 6-3020цс15 від 11.05.2016, № 6-65цс16 від 11.05.2016 року та 6-2766цс15, у зв'язку із тим, що в цих справах, предмет лізингу взагалі не був переданий лізингоодержувачу, договором були передбачені лише обов'язки у лізингоодержувача та можливість неповернення лізингових платежів, навіть у разі, якщо не було передано предмет лізингу, у даному випадку, предмет лізингу був переданий позивачу 20.09.2012 року, він ним користувався, а був повернутий лізингодавцю 12.11.2015 року (а.с. 10). Отже правовідносини, що виникли між сторонами та правовідносини, стосовно яких висловив правову позицію ВСУ не є тотожними.

Пунктами 5.5, 5.6, 5.6.1, 5.6.2 Договору передбачено, що у випадку, якщо виникне необхідність сплати податку на додану вартість, останній сплачується Лізингоодержувачем в розмірі, визначеному чинним законодавством, додатково до чергового Періодичного лізингового платежу. У випадку виникнення податків, зборів, інших платежів, які є обов'язковими до сплати для Лізингодавця у зв'язку з виконанням цього Договору, Лізингодавець має право вимагати збільшення розміру Лізингових платежів на відповідні суми, а Лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. При настанні обставин, зазначених її п. 5.6. цього Договору, Лізингодавець повідомляє .Лізингоодержувача та Сторони укладають та підписують додаткову угоду до цього Договору про внесення належних змін, яка підлягає нотаріальному посвідченню. Лізингоодержувач зобов'язаний впродовж 10 (десяти) календарних днів підписати додаткову угоду до цього Договору про внесення належних змін, яка підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, положення пунктів 5.5, 5.6, 5.6.1, 5.6.2 договору є несправедливими, оскільки не передбачають чіткий порядок сплати додаткового платежу до чергового, або суми, на яку відбудеться збільшення лізингового платежу та передбачають обов'язок лізингоодержувача погодитись з умовами додаткової сплати або збільшення лізингового платежу, не передбачаючи при цьому порядок зміни такої плати та права лізингоодержувача відмовитись від цих умов, а також порядок, який застосовується в разі такої відмови. Пункт договору, за яким нараховується штрафна санкція в разі невиконання пункту

Також суд вважає, що є несправедливою умовою про нарахування штрафних санкцій за невиконання п. 5.6.2 Договору, так як встановлює відповідальність за не підписання додаткових угод до договору, що виключає принцип свободи договору як такий.

Також суд вважає несправедливою умову Договору щодо неповернення лізингодавцем будь-яких платежів належно сплачених лізингоодержувачем або скасування платежів, що мають бути сплачені лізингоодержувачем лізингодавцю до моменту такого повернення/вилучення в межах виконання цього договору (п. 12.1.2), так як фактично надається можливість лізингодавцю не повертати кошти на оплату, яка була здійснена споживачем, у разі відмови виконати договір та наступного розірвання договору, так як до складу лізингового платежу входить відшкодування вартості предмету лізингу, яка повинна бути повернутої, в разі розірвання договору. Позиція відповідача про те, що не було завдано шкоди споживачу не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки предмет лізингу був повернутий лізингодавцю, договір розірваний, а кошти, які вносились, як відшкодування вартості предмету лізингу не були повернуті при розірванні договору.

З огляду на вищенаведене суд доходить висновку, що оспорюваний договір містить несправедливі умови - пункти 5.5, 5.6, 5.6.1, 5.6.2, 12.1.2, 12.2.4 договору, визначені частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», однак їх недійсність не тягне за собою недійсність всього договору, а тому заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач при пред'явленні даного позову звільнений від сплати судового збору із відповідача на користь держави слід стягнути 640 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗІНГ» (місцезнаходження юридичної особи: 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталенграду, 25Б, ідентифікаційний код юридичної особи - 33942232) про визнання договору недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсними пункти 5.5, 5.6, 5.6.1, 5.6.2, 12.1.2, 12.2.4 договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06.09.2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Унікредит лізинг» та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною, зареєстрованого в реєстрі № 3580.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗІНГ» (місцезнаходження юридичної особи: 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталенграду, 25Б, ідентифікаційний код юридичної особи - 33942232) на користь держави 640 грн судового збору

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 23.06.2018 року.

Суддя І.В. Литвиненко