Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 755/3353/17

провадження № 61-8352св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Департамент освіти і науки, молоді та спору виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

треті особи: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Печерська гімназія № 75 Печерського району м. Києва, ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Департаменту освіти і науки, молоді та спору виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року у складі судді Яровенко Н. О., рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у складі суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Ратнікової В. М., та додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року у складі суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовна заява мотивована тим, що наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) від 08 липня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора Печерської гімназії на умовах контракту від 08 липня 2015 року. Наказом від 07 липня 2016 року за поданням Печерської районної державної адміністрації в м. Києві від 23 червня 2016 року контракт з нею було переукладено. Заявою від 29 грудня 2016 року ОСОБА_1 повідомила відповідача про дострокове розірвання контракту від 07 липня 2016 року та своє звільнення з посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) в зв'язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору та контракту.

У цій же заяві повідомила відповідача про своє бажання перед звільненням використати невикористану відпустку з наступним звільненням. Наказом відповідача від 30 січня 2017 року № 31к вона була звільнена з посади директора Печерської гімназії № 75 відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП та пункту 4.6.1 контракту з директором гімназії (за власним бажанням). Наказ Департаменту є незаконним, оскільки з моменту її призначення і до подання заяви про звільнення відповідачем, посадовими особами Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА), Печерської районної державної адміністрації (далі - Печерська РДА), Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської РДА неодноразово порушувалися приписи Конституції України, трудового законодавства, колективного договору та контракту в частині створених їй здорових, безпечних та належних умов праці, правового та соціального захисту; вчинялися дії, направлені на дискредитацію її як керівника навчального закладу та педагога, чинився психологічний тиск та переслідування за спробу налагодити роботу гімназії відповідно до вимог Конституції та законодавства про освіту.

Вказані дії та бездіяльність роботодавця та посадових осіб вказаних органів стали причиною подання заяви про звільнення відповідно до статті 38 КЗпП в зв'язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору та контракту. В порушення статті 47 КЗпП, відповідач в день звільнення (30 січня 2017 року) не провів розрахунок з позивачем і не видав їй трудову книжку та копію наказу про звільнення.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року позов задоволено частково. Визнано формулювання причин звільнення ОСОБА_1, викладених в наказі Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 31к від 30 січня 2017 року неправильними.

Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_1, вказавши, що «Звільнити ОСОБА_1 з займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва, 30 січня 2017 року за власним бажання відповідно до частини 3 статі 38 КЗпП». У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Департамент не мав права змінювати формулювання причин звільнення самостійно. Позивач мала намір звільнитись за власним бажанням із застосуванням до неї статті 38 КЗпП, а тому звільнення її за власним бажанням на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП не можна вважати звільненням без законної підстави, та не тягне за собою поновлення на посаді.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року скасовано, позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 31к від 30 січня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 31 січня 2017 року. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Відповідно, змінити формулювання причин звільнення на частину третю статті 38 КЗпП України можливо лише за умови підтвердження порушення роботодавцем трудового законодавства. Оскільки під час розгляду справи не здобуто доказів на підтвердження порушення роботодавцем трудового законодавства, суд, визнавши незаконним звільнення на підставі наказу № 31к від 30 січня 2017 року відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП, мав поновити ОСОБА_1 на роботі.

Нарахування та виплату заробітної плати педагогічним працівникам здійснює саме Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. ОСОБА_1 за час роботи заробітна плата також виплачувалася Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року допущено негайне виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

У грудні 2017 року Департамент освіти і науки, молоді та спору виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року та додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року.

У касаційній скарзі та доповненні до касаційної скарги Департамент просить скасувати оскаржене судове рішення апеляційного суду, додаткове рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції, а справу направити на новий розгляд до апеляційного суду. Касаційна скарга мотивована тим, що суди не дослідили докази у їх сукупності та не врахували укладений між сторонами у справі контракт від 07 липня 2016 року, який встановлював строк дії трудових відносин, ОСОБА_1 призначалась на строк з 08 липня 2016 року по 08 липня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У березні 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу у якому просила суд касаційну скаргу відхилити, а оскаржене судове рішення апеляційного суду залишити без змін. Вказала, що Департамент не мав правових підстав для укладення з ОСОБА_1 строкового договору.

У березні 2018 року Департамент подав відповідь на відзив, у якій вказував, що апеляційним судом не враховано передбачене законами України право на укладення письмового трудового договору (контракту) з керівником окремої юридичної особи - навчального закладу, передбачене частиною четвертою статті 65 Господарського кодексу України, частиною третьою статті 21 КЗпП України, частини третьої статті 54 Закону України «Про освіту».

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

У травні 2018 року надійшли пояснення на касаційну скаргу від колективу Печерської гімназії № 75 у яких зазначено, що колектив проти поновлення ОСОБА_1 на посаді директора гімназії.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційним судом встановлено, що наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 липня 2015 року № 595к ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Печерської гімназії № 75 на умовах контракту з 08 липня 2015 року по 08 липня 2016 року. В цей же день з нею було укладено контракт строком на один рік.

Наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 липня 2016 року № 468к з ОСОБА_1, директором Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва було переукладено контракт з 08 липня 2016 року по 08 липня 2017 року. В цей же день з нею укладено контракт.

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 подала відповідачу заяву про звільнення її з роботи відповідно до статті 38 КЗпП у зв'язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору та контракту.

03 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про надання їй перед звільненням невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час з 05 січня 2017 року з наступним звільненням. Вказувала, що датою звільнення вважати останній день відпустки.

Наказом Управління освіти та інноваційного розвитку № 2-в від 03 січня 2017 року ОСОБА_1 надано 25 календарних днів щорічної відпустки за фактично відпрацьований час за період роботи з 08 липня 2016 року по 04 січня 2017 року з 05 січня 2017 року по 30 січня 2017 року. Встановлено дату звільнення 30 січня 2017 року.

Наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 31к від 30 січня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 30 січня 2017 року за власним бажанням відповідно до пункту 8 статі 36 КЗпП України та пункту 4.6.1 контракту з директором Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва від 07 липня 2016 року.

Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження порушення Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) трудових прав ОСОБА_1

Тлумачення статті 38 КЗпП свідчить, що відсутність волевиявлення особи на звільнення за власним бажанням позбавляє роботодавця законних підстав для звільнення працівника згідно зі статтею 38 КЗпП без зазначення частини третьої цієї статті.

У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року у справі № 6-34цс13 що роботодавець не має права самостійно змінювати визначену працівником у заяві причину звільнення з роботи.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14 зроблено висновок, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Встановивши, що відсутні підстави для зміни формулювання звільнення ОСОБА_1 з пункту 8 статті 36 КЗпП України на частину 3 статті 38 КЗпП та звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту освіти і науки, молоді та спору виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року та додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат