Справа № 139/258/18 Провадження № 2/139/104/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 червня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту заповіту,

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2012 року помер ОСОБА_3, залишивши заповіт, посвідчений 25 червня 2002 року секретарем Бахтинської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 115. Відповідно до заповідального розпорядження житловий будинок з підсобними будівлями і земельну ділянку спадкодавець заповів відповідачу ОСОБА_2, а земельний пай і гроші на рахунку в Ощадбанку - позивачу ОСОБА_1. Позивач спадщину прийняла. Державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_4 позивачу 01 березня 2018 року було розяснено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки заповіт не можливо трактувати однозначно.

Позивач 16 березня 2018 року звернулася до суду з вимогою розтлумачити зміст заповіту, складеного ОСОБА_3.

Ухвалою від 21 березня 2018 року (а.с. 22) відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 23 травня 2018 року (а.с. 34) у справі призначено розгляд по суті.

Сторони в судове засідання не зявилися вдруге. Позивач у п. 3 позовної вимоги (а.с. 5) просила розглядати справу за її відсутності. З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про проведення судового засідання за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2, будучи з врахуванням положень п. 2 ч. 7 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України кожного разу належним чином повідомленим про час і місце проведення судового засідання (а.с. 46-47, 48-49), до суду не зявився, не повідомив про причину неявки, не просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив про вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів (постановлення заочного рішення).

Суд, розглянувши справу, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті (ст. 1233 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 25 червня 2002 року склав заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області ОСОБА_5 і зареєстровано в реєстрі за № 115 (а.с. 41). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50664974 від 24 січня 2018 року (а.с. 14) цей заповіт не змінений і не скасований, а 21 липня 2017 року Бахтинською сільською радою було видано дублікат цього заповіту (а.с. 9).

Заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України), а також має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, і які можуть йому належати у майбутньому (ч. 1 ст. 1236 ЦК України), скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

Із тексту заповіту слідує, що ОСОБА_3 заповів належний йому жилий будинок з підсобними будівлями та земельну ділянку ОСОБА_2, а земельний пай і гроші на рахунку в Ощадбанку ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Встановлено, що 09 квітня 2012 року в с. Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_3 (а.с. 8).

Довідкою Бахтинської сільської ради № 489 від 20 липня 2017 року (а.с. 10), довідкою заступника начальника відділу Дергеокадастру у Мурованокуриловецькому районі № Т-67/0-0.29-86/141-18 від 29 січня 2018 року (а.с. 11) та випискою № 488 від 20 липня 2017 року із списку громадян-членів КСП «Нива» с. Бахтин вбачається, що на день відкриття спадщини ОСОБА_3 володів житловим будинком на земельній ділянці по вулиці Гагаріна, 32 в с. Бахтин, грошовими вкладами з нарахованими відсотками, а також право на земельну частку (пай) площею 2,26 умовних кадастрових гектара.

Таким чином, на момент відкриття спадщини в наявності було все майно щодо якого було складено заповідальне розпорядження.

Із розяснень державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 90 від 01 березня 2018 року (а.с. 13) слідує, що він не може видати спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), оскільки «у заповіті предметом спадкування вказано земельний пай та земельну ділянку, у звязку з чим заповіт має подвійне значення та не розтлумачений у спосіб, визначений законом».

Необхідність тлумачення заповіту у судовому порядку виникає тоді, коли склад майна, визначеного спадкоємцям на час складання заповіту, на час відкриття спадщини істотно змінився, зокрема, якщо зазнало трансформації право на заповідане майно.

Відповідно до положень ч. 1 с. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Лише у випадку спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1256 ЦК України).

Отже, вважається, що право тлумачити мають не тільки спадкоємці, а й всі зацікавлені і уповноважені особи, до яких необхідно віднести відказоодержувачів та виконавців заповіту. Отже, в результаті тлумачення змісту заповіту може зявитися договір про конкретизацію і розподіл прав та обовязків між всіма спадкоємцями.

Однак, з матеріалів спадкової справи № 179/2012, заведеної в Мурованокуриловецькій ДНК до майна померлого ОСОБА_3 (витяг на а.с. 38-42), слідує, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 прийняла спадщину, подавши у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України відповідну заяву до нотаріуса (а.с. 39), а спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріуса заяву (а.с. 40) про відмову від спадщини та про те, що він не заперечує, аби свідоцтво про право на спадщину було видане на імя ОСОБА_1.

Таким чином, спору між спадкоємцями ОСОБА_3 щодо змісту заповіту нема, а тому відсутня підстава для судового втручання до його змісту.

Крім того, суд вважає, що заповідальне розпорядження є чітким і не містить подвійного тлумачення: одна його частина стосується майна - земельної ділянки (право власності на неї має посвідчуватися державним актом), а друга - права на майно - земельну частку (пай) (має посвідчуватися сертифікатом на право на земельну частку).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 213, 1256 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81,264, 265, 354ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 відмовити тлумаченні заповіту, вчиненого ОСОБА_3 25 червня 2002 року і посвідченого секретарем Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 115.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _____________