Справа № 481/478/18
Провадж.№ 2/481/258/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.05.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря Юхименко Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю свинарника, будівлею площею 600 кв.м., загальною площею 540 кв.м., розташованої по вул. Зелена, 1 «Б» в с. Володимиро-Павлівка Новобузького району Миколаївської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з березня 2007 року вона, з дозволу ОСОБА_3 сільської ради Новобузького району, з метою запобігання руйнування вищевказаної нежитлової будівлі, яка нікому не належала та перебувала у аварійному стані, стала відкрито та безперервно нею користуватися, тому посилаючись на бажання мати у власності цю будівлю, яке у позасудовому порядку здійснити не можливо, вона і звернулася до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1, посилаючись на обставини викладені у позові, заявлені ОСОБА_2 вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Вислухавши пояснення представника позивача, суд приходе наступного висновку.

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради Новобузького району від 02.04.2018 року № 231, на території сільської ради по вул. Зелена, 1 «Б» в с. Володимиро-Павлівка Новобузького району Миколаївської області розташована безхозна нежитлова споруда, яка на балансі сільської ради не стоїть, але знаходиться на її обліку.

Раніше, на підставі рішення цієї ж сільської ради від 28.03.2018 року № 122, вищевказаному житловому приміщенню було присвоєно дану юридичну адресу.

Відповідно до даних Інформаційної довідки, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на вищевказану нежитлову будівлю відсутні.

Згідно акту, складеного 30.03.2018 року комісією у складі депутата та землевпорядника ОСОБА_3 сільської ради, а також мешканців цієї сільської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з 2007 року по день складання цього акту, громадянка ОСОБА_2, вільно, безперервно та відкрито користується у власних господарських потребах нежитловою будівлею по вул. Зелена, 1 «Б» в с. Володимиро-Павлівка Новобузького району Миколаївської області.

Відповідно до висновку експерта оцінювача, ринкова вартість нежитлової будівлі свинарника, будівлею площею 600 кв.м., загальною площею 540 кв.м., розташованої по вул. Зелена, 1 «Б» в с. Володимиро-Павлівка Новобузького району Миколаївської області, станом на 10.04.2018 року становить 30 550 грн.

Відповідно до ч. 4 та ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести сам позивач (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто, строк володіння).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 9.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).

Окрім того, викладена у ч. 3 ст. 397 ЦК України презумпція добросовісності та правомірності фактичного володіння майном у комплексі з тими фактами, та протягом тривалого часу до позивача не пред'являлось будь-яких вимог про витребування вказаної будівлі та про оспорення правомірності і добросовісності володіння нею, з урахуванням визнання позову органом місцевого самоврядування (що вказує на те, що така нерухомість не набувала статусу безхазяйної речі згідно вимог ст. 335 ЦК України) - свідчить про добросовісність набуття позивачем чужого нерухомого майна нежитлової будівлі свинарника, розташованої по вул. Зелена, 1 «Б» в с. Володимиро-Павлівка Новобузького району Миколаївської області.

Під час судового розгляду справи достеменно встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 з березня 2007 року добросовісно, відкрито і безперервно користується вищевказаною нежитловою будівлею, а тому предявлений ОСОБА_2 позов про визнання права власності на таку будівлю за набувально давністю, ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Вимоги щодо стягнення з відповідача судового збору, понесеного позивачкою у зв'язку з розглядом справи, остання не заявляла, тому суд відносить ці витрати на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 2, 76, 82, 83, 200, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю будівельною площею 600 м2, загальною площею 540 квадратних метрів, розташованої по вулиці Зелена 1 "б" в селі Володимиро-Павлівка Новобузького району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту.

Суддя