Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №-22ц/778/604/18 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2013 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» зазначило, що 08.08.2008 року між ВАТ ВТБ Банк, що перейменоване на ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № R511/04-118. До Кредитного договору вносилися зміни шляхом укладення Договору про внесення змін № 1 від 16.10.2009 року, Договору про внесення змін № 2 від 11.05.2010 року, Договору про внесення змін № 3 від 05.11.2010 року.

За умовами п. 1.1. Кредитного договору позивач надав ОСОБА_4 грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 612 000 доларів США; строк кредитування - 20 років до 07.08.2028 року; проценти за користування кредитом - 16 % річних.

Згідно п.1.4. Кредитного договору з 19.10.2010 року і до кінця дії Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 15 % річних.

На виконання умов укладеного сторонами Кредитного договору позивачем 08.08.2008 року було надано ОСОБА_4 готівкою 612 000 доларів США.

Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 5 227 648, 66 грн., яка складається з наступного: поточна заборгованість за кредитом - 578 627, 20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 4 624 967, 21 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 8 220, 75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 65 708, 45 грн.; прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 47 417, 13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 379 005, 12 грн.; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредиту -94 672, 26 грн.; пеня 0, 1 % за прострочення зобов'язань з погашенням кредиту - 10 141, 92 грн.; пеня 0, 1 % за прострочення зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом - 38 403, 52 грн.; пеня 0, 1 % за прострочення зобов'язань зі сплати комісії за обслуговування кредиту - 14 750, 18 грн.

08.08.2008 року між позивачем, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № П-118/Ф/4. До Договору поруки вносилися зміни шляхом укладання Договору про внесення змін № 1 від 19.10.2009 року, Договору про внесення змін № 2 від 11.05.2010 року.

Згідно п. 1 договору поруки ОСОБА_5 поручилася перед позивачем за виконання ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються Кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього.

У судовому засіданні представник позивача уточнив свої позовні вимоги збільшивши їх до 5 911 652, 22 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R511/04-118 від 08.08.2008 року у розмірі 5 911 652, 22 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що кредитний договір укладений в належній формі, його істотні умови викладені зрозуміло та погоджено сторонами на власний розсуд, вони відповідали їх волевиявленню, а тому, зважаючи на порушення позичальником умов кредитного договору щодо сплати кредиту та процентів за користування ним, суд вважав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як його поручитель, несуть солідарну відповідальність за заборгованість по кредиту і процентам та несвоєчасне виконання зобов'язання позичальником .

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується .

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( частина перша статті 530 ЦК України ).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом.

У статтях 553, 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між ВАТ»ВТБ Банк», що перейменоване на ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № R511/04-118. До Кредитного договору вносилися зміни шляхом укладення Договору про внесення змін № 1 від 16.10.2009 року, Договору про внесення змін № 2 11.05.2010 року, Договору про внесення змін № 3 від 05.11.2010 року (Т.1 а.с.8-29).

За умовами п. 1.1. Кредитного договору позивач надав ОСОБА_4. грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 612 000,00 доларів США; строк кредитування - 20 років до 07.08.2028 року; проценти за користування кредитом - 16,0 % річних.

Згідно п.1.4. Кредитного договору з 19.10.2010 року i до кінця дії Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 15% річних.

На виконання умов укладеного сторонами Кредитного договору позивачем 08.08.2008 року було надано ОСОБА_4 готівкою 612 000,00 доларів США, що підтверджено заявою на видачу готівки № 3_45 від 08.08.2008 року та Заявою на видачу готівки № 13_15 від 08.08.2008 року, які містять підпис отримувача готівки - ОСОБА_4 (т. 1 а.с.35, 36).

Разом з тим, у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором № R511/04-118, 08 серпня 2008 року між позивачем, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № П-118/Ф/4. До Договору поруки вносилися зміни шляхом укладання Договору про внесення змін № 1 від 19.10.2009 року, Договору про внесення змін № 2 від 11.05.2010 року (т.1 а.с.30-33).

Згідно п.1 договору поруки ОСОБА_5 поручилася перед позивачем за виконання ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір термін та умови повернення та сплати яких встановлюються Кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього..

Відповідно до п. 4 вказаного Договору, у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Кредитний договір, договір поруки підписані сторонами без будь-яких застережень, а отже відповідали їх вільному волевиявленню.

У порушення своїх зобов'язань , ОСОБА_4 кредитні кошти та оплату відсотків за користування ними своєчасно та у повному обсязі не проводив, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідачі належним чином не виконали взяті на себе зобов'язання, в результаті чого станом на 29.10.2013 року виникла заборгованість у сумі 5 911 652,22 гривень, яка складається з наступного: поточна заборгованість за кредитом -575 382,42 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 4 921 360,91 гривень; прострочена заборгованість за кредитом - 11465,53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 98 066,97 гривень; прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 77 490,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 662 792,60 гривень; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредиту - 94 672,26 гривень; пеня 0,1 % за прострочення зобов'язань з погашенням кредиту - 19 754,93 гривень; пеня 0,1 % за прострочення зобов'язань зi сплати процентів за користування кредитом - 90 124,44 гривень; пеня 0,1 % за прострочення зобов'язань зi сплати комісії за обслуговування кредиту - 24 880,11 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Розрахунок поданий позивачем не спростований, свого розрахунку відповідачами не подано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що районний суд підставно виходив з розрахунку наданого позивачем і стягнув з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному в рішенні суду розмірі, солідарно, виходячи з умов договору та положень ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення процесуальних прав відповідачів щодо участі їх в судовому засіданні, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки про наявність спору, призначення справи до розгляду у судовому засіданні відповідачі були повідомлені належним чином ( т. 1 а.с.62, т. 2 а.с.106, 107, 121, 122).

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а стосуються переоцінки доказів.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

1

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Є.у.№334/10766/13

Провадження №-22ц/778/604/18 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

12 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: