УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Харків

Справа № 639/9115/15-ц

Провадження № 22ц/790/1091/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Бровченко І.О.,

суддів Хорошевського О.М., Бурлака І.В.,

за участю секретаря Сінченко І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1

відповідач Міністерство фінансів України

інші учасники справи:

треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Міністерства фінансів України в особі Управління казначейської служби Жовтневого району м. Харкова, треті особи: Головне управління юстиції в Харківській області, Прокуратура Жовтневого району м. Харкова, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

30 червня 2017 року в остаточній редакції подала уточнений позов до Міністерства фінансів України, треті особи: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила визнати, що станом на 03 січня 2016 та 25 травня 2016 рішення суду не виконано та стягнути на її користь з Міністерства фінансів України компенсацію моральної шкоди в розмірі 150 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що бездіяльністю Жовтневого відділу ДВС Харківського міського управління юстиції при виконанні рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2012 року їй завдана моральна шкода, оскільки тривалим невиконанням державним виконавцем своїх обовязків по примусовому виконанню рішення суду призвело до того, що і до теперішнього часу, вказане рішення суду, на думку ОСОБА_1, не виконане, внаслідок чого родина не може проживати в квартирі, яка потребує ремонту, відсутнє газопостачання, водопостачання та фактично сімя розпалась, що причинило позивачеві моральні страждання.

Позивач оцінює розмір компенсації заподіяної моральної шкоди в сумі 150000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду та задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим з таких підстав: під час судового розгляду було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи; судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції клопотання про витребування в ВДВС Жовтневого району м. Харкова документи з приводу залучення комісії з питань у справах неповнолітніх в справі про виселення ОСОБА_6, відповідь на інформаційний запит про виселення сімї ОСОБА_6 та витребування з архіву суду справу № 639/7161/15-а.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказані клопотання не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77 ЦПК України).

Статтею 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просила стягнути моральну шкоду.

Жодних обґрунтувань належності конкретних доказів, які позивач просить витребувати, для підтвердження своїх вимог та встановлення обставин справи в заявлених клопотаннях ОСОБА_1 не наведено, в клопотанняхне вказано, які саме обставини та факти, що мають значення для вирішення справи, можуть підтвердити зазначені докази. (ст.77 ЦПК України).

З огляду на те, що предметом даного позову є відшкодування моральної шкоди, документи з приводу залучення комісії з питань у справах неповнолітніх в справі про виселення ОСОБА_6, відповідь на інформаційний запит про виселення сімї ОСОБА_6 та судова справа № 639/7161/15-а, які позивач просить витребувати, не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України з приводу спору про відшкодування моральної шкоди.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 81 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 116, 117, 260, 261, 367, 389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий -

Судді: