ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/19549/15-ц

Провадження № 22-ц/790/3286/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Бровченко І.О.,

суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря Сінченко І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року у складі судді Єрмак Н.В. по цивільній справі за скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду зі скаргою на дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, в частині винесення постанови про арешт коштів від 16 травня 2017 року в межах ВП 53954840, які знаходяться на кореспондентських рахунках Банку, скасувати зазначену постанову та в частині не здійснення заходів направлених на усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про банки і банківську діяльність» в межах ВП 53954840.

В поданій скарзі посилається на те, що в Київському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 53954840 з виконання виконавчого документу, виданого Московським районним судом м. Харкова в межах справи № 643/19549/15-ц від 03 квітня 2017.

18 травня 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» зясував, що в матеріалах виконавчого провадження наявна постанова про арешт коштів боржника від 16.05.2017 року.

Оскільки арешт здійснено на кореспондентські рахунки банку, а сума арештованих коштів не відповідає сумі, яка стягується за виконавчим провадженням № 53954840 та значно її перевищує, вважає дії ВДВС незаконними.

18 травня 2017 року банк звернувся з письмовою заявою до начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 щодо усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про банки і банківську діяльність», однак вказана заява Банку проігнорована, що свідчить про бездіяльність ОСОБА_1 як начальника.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 задоволено частково

Визнано дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в частині винесення постанови про арешт коштів від 16.05.2017 в межах ВП 53954840, незаконними.

Визнано бездіяльність начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 в частині не здійснення заходів направлених на усунення порушень Закону України «про виконавче провадження» та Закону України «Про банки і банківську діяльність» в межах ВП 53954840.

В іншій частині скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволені скарги посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент постановлення ухвали зведене виконавче провадження було завершено 08 червня 2017 року у звязку з виконанням рішення суду. Крім того, на спірні правовідносини не поширюється дія вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, щов провадженні Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження № 53954840 з виконання виконавчого документу, виданого Московським районним судом м. Харкова в межах справи № 643/19549/15-ц від 03 квітня 2017.

18 травня 2017 року Банку стало відомо, що в матеріалах виконавчого провадження наявна постанова про арешт коштів Боржника від 16 травня 2017 року.

Такі факти підтверджуються копією постанови про відкриття виконавчого провадження, копією постанови про арешт коштів боржника.

Далі банк посилається на незаконне накладення арешту на кореспондентські рахунки банку та на невідповідність і перевищення суми арештованих коштів сумі, яка стягується за виконавчим провадженням № 53954840.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Згідно до вимог ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України про банки і банківську таємницю», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», стягнення коштів з кореспондентських рахунків банку здійснюється Національним банком України на вимогу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключно у випадках, передбачених Законом України"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, жодний державний орган не вправі арештовувати кореспондентські рахунки банку, накладати арешт на кошти, які там знаходяться, а також вчиняти будь-які інші дії щодо вказаних рахунків, за винятком НБУ, що уповноважений здійснювати списання у виключних випадках.

Враховуючи специфіку комерційних банків, кошти, які знаходяться на кореспондентських рахунках банку, належать не тільки банку, і припинення усіх операцій зачіпає інтереси як банку, так і його клієнтів та партнерів.

18 травня 2017 банк в порядку Закону України «Про звернення громадян», звернувся з письмовою заявою до начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 щодо усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1О здійснювалися всупереч Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що при винесенні постанови від 16 травня 2017 року про арешт коштів боржника, які перебувають на кореспондентських рахунках боржника, державним виконавцем не було враховано вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», який є спеціальною нормою і регулює порядок накладення арешту на рахунку банку та стягнення з них коштів.

Виходячи з норм Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про визнання неправомірними дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 в частині винесення постанови про арешт коштів боржника від 16 травня 2017 року.

В частині задоволення вимог, зазначених у скарзі щодо скасування зазначеної постанови, суд першої інстанції вважав необхідним відмовити, оскільки частиною 2 ст.451 ЦПК України не передбачено скасування постанови державного виконавця.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закон України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян», не розповсюджується на юридичних осіб.

Це підтверджує і його преамбула, відповідно до якої, цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Отже, даним Законом України це право гарантоване лише для фізичних осіб громадян України та осіб, що не є громадянами України, але законно перебувають на її території.

Звернення юридичних осіб не регламентуються Законом України «Про звернення громадян», бо відповідно до чинного законодавства України скарги на дії чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб мають розглядатись тільки судом, окрім випадку, передбаченого ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», де безпосередньо передбачено право як юридичних так і фізичних осіб оскаржувати дії чи бездіяльність державних виконавців.

З наведених підстав, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року необхідно змінити; у задоволені скарги про визнання бездіяльності начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 в частині не здійснення заходів направлених на усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про банки і банківську діяльність» в межах ВП 53954840 відмовити; в іншій частині ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року змінити.

У задоволенні скарги про визнання бездіяльності начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 в частині не здійснення заходів направлених на усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про банки і банківську діяльність» в межах ВП 53954840 відмовити.

В іншій частині ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 червня 2018 року.

Головуючий -

Судді :