Справа № 140/3061/17
Провадження № 22-ц/772/1338/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 рокуСправа № 140/3061/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів: Якименко М.М., Зайцева А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 03 квітня 2018 року у м. Немирів під головуванням судді цього суду Науменка С.М., дати складання повного тексту рішення невідомо,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 22 травня 2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5.

Із вересня 2017 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, їх дитина залишилась проживати спільно з позивачем та перебуває на її повному утриманні, відповідач на її утримання допомоги не надає, тому ОСОБА_3 звернулась до суду з цим позовом та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути на її утримання кошти у сумі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, зокрема, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1 200 грн., щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з відповідача на утримання позивача кошти в сумі 500 грн., щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В іншій частині вимог відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, посилаючись неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою аліменти на дитину, які підлягають стягненню, визначити у розмірі 1/6 частки від заробітної плати відповідача, а в задоволенні вимог щодо стягнення коштів на утримання позивача відмовити.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у м. Вінниці.

Враховуючи ціну пред'явленого ОСОБА_4 позову та те, що цей позов не віднесено до категорії позовів, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2016 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво НОМЕР_1 (а.с. 5), від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про її народження НОМЕР_2 (а.с. 6).

Суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, зокрема, що дитина сторін у справі проживає разом із позивачем, а також, що відповідач частково визнав позов, керуючись наведеними правовими нормами, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, визначивши аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не від частки доходу відповідача, враховуючи, що він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату.

Зазначаючи такі підстави незаконності оскаржуваного рішення, апелянт послався на положення ст. 184 СК України в редакції, яка на час ухвалення оскаржуваного рішення вже не була чинною, тому застосуванню не підлягає. Натомість, положеннями ст.ст. 181, 184 СК України право визначати спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) закріплено за тим із батьків, разом з яким проживає дитина та який звертається із позовом про стягнення аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду також за позовом одержувача аліментів.

Доводи скарги про безпідставність задоволення вимог про стягнення коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку також спростовуються нормами матеріального права, зокрема ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, якими визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не може надавати дружині таку допомогу, а також сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1 200 грн., зводяться до того, що на його утриманні перебуває матір, яка хворіє і потребує його майнової допомоги. При цьому апелянт, на підтвердження цієї обставини, посилається та надає ряд документів, які, як він стверджує не могли бути подані ним до суду першої інстанції, оскільки знаходились у його матері. Апеляційних суд, із врахуванням положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України, не приймає та, відповідно, не досліджує подані скаржником копії документів, які є новими доказами, оскільки їх неподання до суду першої інстанції не було зумовлено поважними причинами, скаржником не доведено неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Разом із тим, ОСОБА_4 необхідно роз'яснити, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення, рішення Немирівського районного суду Вінницької областівід 03 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді: М.М. Якименко

А.Ю. Зайцев

Повний текст постанови виготовлено 22 червня 2018 року.