Провадження №2/760/167/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Оксюти Т.Г.,

при секретарі - Горупа В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про передачу дитини на проживання з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача та просив передати малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на проживання з батьком ОСОБА_1

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачем ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2010 року, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5

Ще до народження доньки, з невідомих йому причин відповідач залишила щойно створену сім'ю та квартиру в якій вони проживали разом і повернулася проживати до своєї матері, а тому після народження доньки сторони продовжували проживати окремо, донька проживала з матір'ю, а отже окремо від батька.

Зазначив, у серпні 2011 року відповідач почала чинити йому перешкоди у побаченні та спілкуванні з малолітньою дитиною, а тому він вимушений був звернутися до Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, який своїм розпорядженням №550 від 26.08.2011 року встановив регламент побачень з малолітньою донькою, а саме щомісяця кожного понеділка та неділі з 16:00 год. до 18:00 год.

Проте, незважаючи на встановлений регламент побачень, відповідач ухилялась від виконання розпорядження Органу опіки та піклування.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року, з урахуванням додаткового рішення від 29.11.2012 року зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 в присутності матері за наступним графіком: 1, 3 субота кожного місяця з 16.00 год. до 19.00 год., 2, 4 неділя кожного місяця з 16.00 год. до 19.00 год.

Після набрання рішенням законної сили відповідач відмовилась його виконувати, у зв'язку із чим позивач звернувся до відділу ДВС Солом'янського РУЮ м. Києва.

У встановлені державним виконавцем відділу ДВС Солом'янського РУЮ м. Києва строки відповідач судове рішення не виконувала та продовжувала чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою, у зв'язку із чим державним виконавцем на ОСОБА_3 було накладено неодноразово штраф.

Крім того, на підставі подання державного виконавця, відносно ОСОБА_3 були внесені відомості до ЄРДР за №0003096 від 06.03.2013 року та було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Ухилення відповідача від виконання рішення суду, яке набрало законної сили, з урахуванням незаконної поведінки матері дитини та інтересів дитини, дає підстави для пред'явлення вимог про передачу малолітньої ОСОБА_5 для проживання з батьком, тобто з позивачем.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.03.2018 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про об'єднання справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про передачу дитини на проживання з батьком та справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про збільшення розміру стягуваних аліментів та зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, в одне провадження відмовлено.

26.03.2018 року у судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача про допит свідка та про долучення доказів до справи.

26.03.2018 року у судовому засіданні було задоволено клопотання представника відповідача про допит свідка та про долучення доказів у справі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача та його представника про призначення у справі судово-психологічної експертизи.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на те, що дійсно від шлюбу з позивачем ОСОБА_3 має малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. та з часу народження доньки по теперішній час малолітня проживає разом з нею та бабусею. З моменту народження дитини, позивач ОСОБА_1 декілька разів з'являвся за місцем проживання дитини в нетверезому стані, вчиняв сварки, до дитини уваги та турботи не проявляв, принижував та ображав матір дитини та намагався побити, погрожував фізичною розправою.

В серпні 2011 року позивач з'явився до служби у справах дітей з метою встановлення зустрічей з дитиною та відповідно до розпорядження №550 від 26.08.2011 року ОСОБА_1 встановили регламент зустрічей, який останній не виконував, перебуваючи під дією алкогольного сп'яніння вчиняв сварки, ображав відповідача, лякаючи дитину своєю неадекватною поведінкою.

З серпня 2011 року до січня 2012 року батько дитини зі скаргами до служби у справах дітей, щодо ненадання ому зустрічей з дитиною не звертався. Дитина завжди знаходилась у супроводі матері, здоров'ям дитини позивач не цікавився, офіційно до поліклініки за місцем обслуговування дитини він не звертався.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року визначено спосіб у спілкуванні з дитиною в присутності матері, що підтверджує факт того, що дитина не може перебувати із батьком на одинці.

Зазначили, що фактично ОСОБА_1 зверненнями до судів із позовами до ОСОБА_3 діє у відповідності до своїх особистих інтересів, неприязних відносин з відповідачем, а не в інтересах дитини, життям якої він ніколи не цікавився та не приймав участі у її вихованні.

Відповідач та її представник звернули увагу на той факт, що після неадекватної поведінки ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_3 у присутності доньки ОСОБА_5, малолітня отримала психологічну травму та проходила лікування у невролога, з дитиною працював психолог, що підтверджується записами в медичній картці, а також психологічними висновками лікарні ОХМАТДИТ.

Крім того, відповідач неодноразово зверталась до органів поліції з метою захисту від неправомірних дій позивача.

З 2015 року ОСОБА_1 припинив відвідувати дитину і її стан значно покращився. З лютого 2016 року ОСОБА_5 почала відвідувати дитячий садок. Однак, в кінці листопада 2016 року ОСОБА_1 почав навідуватись знову зі скандалами та погрозами, що викраде дитину, у зв'язку із чим малолітня ОСОБА_5 боялась виходити на вулицю, спостерігався поганий сон, нічні кошмари, страх, замкнутість. Відповідач була вимушена звернутись за допомогою до дитячого невролога, який визначив дитині лікування медикаментозними препаратами, та дитину було направлено на лікування та оздоровлення до санаторію з психо-неврологічним профілем.

Також зазначили, що у ОСОБА_1 існує заборгованість по аліментам, яку він відмовляється сплачувати, погрожуючи ОСОБА_3 фізичною розправою, щоб вона забрала виконавчий лист з примусового виконання.

Така поведінка позивача носить постійний характер та усі його погрози, скандали відбуваються на очах малолітньої дитини.

Вважають, що передача малолітньої дитини ОСОБА_5 на проживання з батьком ОСОБА_1 суперечить інтересам самої дитини, у зв'язку із чим просили відмовити у задоволенні позову.

Від Солом'янської районної в м. Києві державною адміністрації надійшли письмові пояснення в яких орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації просив розглянути справу без участі його представника та при ухваленні рішення просив виходити з інтересів малолітньої ОСОБА_5, 2010 р.н.

Суд, вислухавши думку позивача та його представника, відповідача та її представника, свідків, врахувавши заяву Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2010 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.02.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 58).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 05.01.2011 року (а.с. 4).

З часу народження ОСОБА_5 і по даний час, малолітня донька сторін проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1, проти чого не заперечував позивач у судовому засіданні, а також зазначив, що він з ОСОБА_3 ще під час вагітності почали проживати окремо.

Згідно довідки форми №3, виданої ЖЕД №903 від 13.07.2016 року за №4621, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідач ОСОБА_3, малолітня донька сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мати відповідача (а.с. 60).

Встановлено, що розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №550 від 26.08.2011 року був встановлений регламент побачень з малолітньої ОСОБА_5, а саме щомісяця кожного понеділка та неділі з 16:00 год. до 18:00 год.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини задоволено частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну способу участі батька у спілкуванні з дитиною задоволено частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в присутності матері дитини за наступним графіком: 1, 3 субота кожного місяця -з 16:00 год. до 19:00 год.; 2, 4 неділя кожного місяця -з 16:00 год. до 19:00 год. (а.с. 5-6).

Додатковим рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29.11.2012 року зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись з даним позовом до суду про передачу малолітньої доньки ОСОБА_5 на проживання з ним посилався на те, що відповідач з серпня 2011 року чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, а також не виконує рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

З повідомлень, які містяться в матеріалах справи та адресовані ОСОБА_3 до Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що за вересень 2011 року ОСОБА_1 з'явився на зустріч з малолітньою донькою ОСОБА_5 п'ять разів (а.с. 64); у жовтні 2011 року позивач з'явився на зустріч з дитиною два рази (а.с. 63); у листопаді 2011 року позивач з'явився на зустріч з дитиною три рази (а.с. 62); у грудні 2011 року позивач з'явився на зустріч з дитиною один раз, а саме 04.12.2011 року (а.с. 61).

Також зазначено, що у малолітньої доньки ОСОБА_5, 27.12.2011 року був день народження, їй виповнився 1 (один) рік та в цей день був запрошений її батько ОСОБА_1, однак останній не з'явився.

Усі повідомлення зареєстровані у Службі у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації.

З серпня 2011 року по січень 2012 року ОСОБА_1 зі скаргами до служби у справах у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації щодо ненадання дитини йому для зустрічей не звертався.

Тобто, зазначене свідчить про те, що саме позивач ОСОБА_1 не дотримувався встановленого розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №550 від 26.08.2011 року регламенту побачень з малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Щодо невиконання відповідачем рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року, з урахуванням додаткового рішення суду від 29.11.2012 року то слід зазначити наступне.

Згідно акту від 04.04.2014 року, затвердженого Начальником ЖЕД №904, складеного у присутності сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, останні підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 всю вагітність, а також після народження доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня народження постійно проживає за цією ж адресою з мамою ОСОБА_3 і бабусею ОСОБА_6

Батько дитини ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1 ніколи не проживав. ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_5.

З моменту народження дитини, ОСОБА_1 декілька разів з'являвся за місцем проживання дитини в нетверезому стані, вчиняв сварки, до дитини уваги та турботи не проявляв, принижував та ображав матір дитини та намагався побити, погрожуючи фізичною розправою (а.с. 59).

Згідно актів від 07.06.2017 року, 12.05.2017 року, затверджених ЖЕД №903, складених сусідами відповідача, а саме ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, у квартирі АДРЕСА_1 з народження зареєстрована та проживає ОСОБА_5, 2010 р.н., з мамою ОСОБА_3 Батько дитини ОСОБА_1 за цією адресою ніколи не проживав. Після народження дитини, ОСОБА_1 декілька разів з'являвся за місцем проживання дитини у нетверезому стані. Вчиняв сварки, ображав матір, своєю поведінкою лякав дитину. В період з 2015 року по листопад 2016 року ОСОБА_1 по регламенту на зустрічі до дитини не приходив.

Після цього, ОСОБА_1 по встановленому регламенту на зустрічі до дитини з'являвся рідко. У травні, а саме 14.05.2017 року, 20.05.2017 року, 28.05.2017 року та у червні, а саме 03.06.2017 року ОСОБА_1 на зустрічі до дитини не приходив, регламент зустрічей не виконував (а.с. 78-79).

Встановлено, що після зустрічей з ОСОБА_1 донька сторін отримала психологічну травму, після чого малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходила лікування у невролога, з дитиною працював психолог, що підтверджується записами в медичній карті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також психологічним висновком лікарні ОХМАТДИТ (а.с. 88-89, 90-92, 94, 96-98, 99).

Згідно психологічного заключення №1127 від 31.03.2014 року Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» у малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, неврозоподібний стан, пов'язаний з хронічним стресом.

Також, у даному заключенні зазначено, що зі слів матері, початок змін у поведінці дитини було помічено, коли дитині було приблизно 1 рік, коли батько почав пред'являти претензії щодо участі у вихованні дитини. Зі слів матері, дитина періодично була свідком конфліктів між батьками. З віку 1 рік дитина знаходиться на диспансерному обліку у невролога з приводу невротичних реакцій. Погіршення стану дитини стало помітно у віці 2 роки 7 місяців. У дитини спостерігалися складнощі в засинанні, порушення сну, зниження апетиту, «нав'язливі» страхи втрати матері, зниження комунікації з оточуючими, рецедивуючий головний біль та болі в животі (без значної гострої патології внутрішніх органів).

Дитина малоконтактна, на звернену до неї мову реагує вираженим страхом, тривогою, що проявляється у намаганні знайти захист у матері. Замкнена, скута. Ігрова діяльність предметна, самостійна, без сторонньої участі, відповідає віку. Психоемоційний та мовний розвиток відповідає віку. На запрошення до колективної гри та малювання відповідає протестом, збудженнями та проявами тривоги та страху.

Рекомендовано психологічний супровід, психологічна корекція із застосуванням арт-терапевтичних методів та медикаментозних засобів. Налагодження психологічного клімату в родині (а.с. 89).

Згідно психологічного висновку за даними експериментально-діагностичного дослідження від 12.09.2017 року у малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент обстеження контакт продуктивний, встановлюється поступово. Всебічно орієнтована вірно. Розвиток психічних процесів на високому рівні. Темп діяльності та працездатності рівномірні. Предметно-практичні дії раціональні, нерішучі, але самостійні. Запас загальних уявлень та знань відповідає віку. Інструкції розуміє та виконує, допомогу дорослого сприймає та використовує. Поведінка під час обстеження дещо тривожна.

На малюнку сім'ї зображує себе, бабусю та маму.

На запитання про біологічного батька відповідає, що не хоче його знати і проявляє протест, дере нігті та колготи, а потім починає проситися додому. Контакт з дитиною відновити не вдається через її нервове збудження.

Рекомендовано індивідуальну психотерапію спрямовану на зниження тривожності (довгострокова, регулярна). Консультація сімейного психолога. Відвідування дитячих розвиваючих гуртків (а.с. 88).

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого 21 від 27.01.2017 року малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 01.07.2017 року по 11.07.2017 року в ДКЛ №3 (а.с. 164).

Також, у зазначеній виписці зафіксовані відвідування лікарів: 20.07.2012 року - невролог, 03.10.2013 року - невролог, 26.12.2013 року - психолог, 07.04.2014 року - невролог.

З 04.03.2017 року по 30.03.2017 року малолітня донька сторін ОСОБА_5, 2010 р.н., була направлена у дитячий санатрон-курортний заклад з психо-неврологічним профілем (а.с. 95).

Аналізуючи зазначені документи, суд приходить до висновку, що психологічні травми, сформувалися у малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в результаті агресивної та непередбачуваної поведінки батька щодо її матері та неї.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що правоохоронними органами неодноразово були зафіксовані факти невиконання відповідачем ОСОБА_3 регламенту побачень, встановленого рішенням суду від 11.09.2012 року та стовно того, що відповідач чинить йому перешкоди у побаченнях з дитиною то слід зазначити наступне.

Встановлено, що на підставі рішення суду від 11.09.2012 року, з урахуванням додаткового рішення суду від 29.11.2012 року, головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 29.12.2012 року було відкрито виконавче провадження (а.с. 8).

Актами державного виконавця від 09.01.2013 року, 22.01.2013 року та 21.02.2013 року встановлено, що при виході за адресою: м. Київ, пр. Лобановського, (Червонозоряний), 35, з метою виконання рішення суду, боржниця двері квартири не відчинила, рішення суду не виконала, а саме не усунула перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-10, 12)

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 23.01.2013 року на ОСОБА_3 за невиконання рішення суду накладено штраф (а.с. 11).

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 22.02.2013 року за повторне невиконання рішення суду на ОСОБА_3 накладено штраф (а.с. 13).

На підставі подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 05.03.2013 року про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності Солом'янським РУ ГУ МВС України внесені відомості до ЄРДР за №0003096 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України (невиконання судового рішення) (а.с. 14).

Постановою слідчого СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16.05.2013 року кримінальне провадження №0003096 закрито, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 84).

Постановою слідчого СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 26.06.2013 року кримінальне провадження №0003096 закрито, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 83).

Постановою слідчого СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23.11.2017 року кримінальне провадження №0003096 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 81-82).

З мотивувальної частини постанови вбачається, що при складанні подання державним виконавцем не було враховано, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва було визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 в присутності матері дитини.

В рішенні суду не зазначено конкретне місце, де повинен ОСОБА_1 зустрічатися з малолітньої донькою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.02.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалу слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18.12.2017 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Солом'янського УП ГУНП у м. Києві від 23.11.2017 року про закриття кримінального провадження №0003096 від 06.03.2013 року скасовано.

Постановлено нову, якою скасовано постанову слідчого СВ Солом'янського УП ГУНП у м. Києві від 23.11.2017 року про закриття кримінального провадження №0003096 від 06.03.2013 року за ч. 1 ст. 382 КК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 154-157).

На даний час остаточного рішення у даному кримінальному провадженні не прийнято, а тому у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 не виконує рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року, з урахуванням додаткового рішення суду від 29.11.2012 року.

Викладені обставини лише підтверджують наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_3, заведеного на підставі подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та по якому на даний час проводиться перевірка.

В свою чергу встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2011 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1, аліменти на користь ОСОБА_3, яка має на утриманні доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.10.2011 року і до досягнення дитиною трьох років (а.с. 45).

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист (а.с. 44).

Також встановлено, що Яготинським відділенням поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НПП в Київській області 30.03.2013 року внесені відомості до ЄРДР за №0004189 та з фабули кримінального правопорушення вбачається, що в період часу з 13.10.2011 року по лютий 2013 року ОСОБА_1 злісно ухилився від сплати коштів на загальну суму 16361,96 грн. на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва (а.с. 49).

Отже, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_14 ухилявся від сплати аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, 2010 р.н.

ОСОБА_14 здійснював маніпуляції з банківськими переказами, а саме згідно відповіді ПА КБ «Правек-Банк» від 13.01.2015 року за №139/0901-2, по результатам проведеного службового розслідування грошові перекази, відправлені 02.07.2012 року, 27.07.2012 року, 28.08.2012 року на суму 700,00 грн. кожний на ім'я ОСОБА_3 та 26.09.2012 року на суму 2000,00 грн. на ім'я ОСОБА_3 тривалий час залишалися в системі переказів «Правекс-Телеграф», але 27.09.2012 року та 21.11.2012 року відправник звернувся до відділення, здійснив заміну реквізитів отримувача на своє ім'я та повернув собі через касу, раніше внесені суми чотирьох переказів (а.с. 50).

Крім того, позивачу при здійсненні грошових переказів на ім'я ОСОБА_3, було відомо про зміну відповідачем свого прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 (згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 від 15.06.2012 року (а.с. 57).

Згідно повідомлення Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 29.11.2017 року на виконання до відділу повторно надійшов виконавчий лист №2-4154/12 від 17.10.2012 року, виданий Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2011 року і до повноліття (а.с. 116).

30.11.2017 року керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55276690, копії якої направлено сторонам. Також, для встановлення майнового стану боржника до реєструючих органів було зроблено відповідні запити.

Згідно відповіді ПФУ боржник працює в ТОВ «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ» в зв'язку з чим 26.01.2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено на адресу підприємства.

Заборгованість по аліментам складала 80020,20 грн. (а.с. 118-119).

Викладене свідчить, що рішення суду про стягнення аліментів почало виконуватись після того, як було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника тобто у 2018 році.

До 2018 року ОСОБА_3 кошти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 не отримувала, що також і не спростував у судовому засіданні позивач та його представник.

Викладенні обставини свідчать про свідоме ухилення батька від утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім того, підтвердженням оплати саме відповідачем коштів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, 2010 р.н., є квитанції та чеки (а.с. 67-73).

В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_12, яка пояснила, що вона є знайомою ОСОБА_3 та її сусідкою.

Зазначила, що малолітня ОСОБА_5, 2010 р.н., з самого народження проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. У квартирі для малолітньої створені усі умови для її проживання та розвитку. Дитина завжди охайна та доглянута.

ОСОБА_12 неодноразово була свідком відвідувань ОСОБА_1 своєї малолітньої доньки ОСОБА_5.

Зазначила, що під час відвідування ОСОБА_1 вчиняє скандали, погрожує фізичною розправою ОСОБА_3, приїжджає у нетверезому стані. Кожне відвідування доньки супроводжується викликом поліції.

Малолітня ОСОБА_5 не сприймає свого батька та боїться його, оскільки він постійно погрожує ОСОБА_3 розправою.

Оцінюючи покази даного свідка, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідок не заінтересована в справі і підстав для обмови позивача у неї немає, її покази не суперечать іншим матеріалам справи. Тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень відповідача ОСОБА_3 з приводу наявності агресивної поведінки позивача відносно неї у присутності малолітньої дитини, у суду немає.

Також в судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_17, який є братом позивача ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що дитину він ніколи не бачив. Зазначив, що він разом з позивачем та їх батьками проживають у трикімнатній квартирі у АДРЕСА_2 та у разі задоволення позову дитині будуть створені умови для їх спільного проживання.

Вказані пояснення свідка судом також приймаються до уваги, вони є вірними, відповідають матеріалам справи, а саме акту обстеження умов від 19.12.2017 року (а.с. 159).

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатись зі своєю матір'ю.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов'язоком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи вбачається існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте зазначений конфлікт не повинен впливати на дитину.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що малолітня ОСОБА_5, 2010 р.н., виявляє бажання проживати разом з матір'ю та не сприймає свого батька ОСОБА_1, боїться його.

П. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Суд звертає особливу увагу на той факт, що дитина є малолітньою та жіночої статі, дитина, згідно психологічних висновків при згадуванні про батька починає хвилюватись та налагодити після цього з нею контакт не вдається. Дівчинка схильна до матері, а тому її сумісне проживання разом з батьком у квартирі, де також мешкають сторонні, незнайомі їй особи, можуть призвести до негативних наслідків у формі психічних розладів.

В даному випадку, посилання позивача на норму ч. 4 ст. 159 СК України, відповідно до якої, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання, є необґрунтованими.

Позивач звертаючись з даним позовом до суду виходить лише зі своїх інтересів, а не інтересів малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, усі звернення до правоохоронних органів та до суду ґрунтуються на неприязних стосунках з відповідачем, колишньою дружиною ОСОБА_3

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона не заперечує проти побачень батька з малолітньою ОСОБА_5, 2010 р.н., проте зазначила, що так як ОСОБА_14 постійно вчиняє сварки та скандали, погрожує їй фізичною розправою, малолітня донька не бажає проживати з ним та боїться його, підтвердженням чого є і встановлений регламент побачень, яким передбачені побачення дитини з батьком лише у супроводі матері, який позивач ОСОБА_14 відмовляється виконувати, погрожуючи викраденням дитини.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього.

При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

З матеріалів справи вбачається, що Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація при підготовці висновку про передачу дитини на проживання з батьком не з'ясовувала думку дитини щодо тієї обставини з ким дитина бажає проживати.

Проте, ставлення дитини до своїх батьків зафіксовані у висновках психолога, в яких зазначено, що на малюнку сім'ї малолітня ОСОБА_5, 2010 р.н., зображує себе, бабусю та маму.

На запитання про біологічного батька відповідає, що не хоче його знати і проявляє протест, дере нігті та колготи, а потім починає проситися додому. Контакт з дитиною відновити не вдається через її нервове збудження.

Суд позбавлений можливості опитати дитину в судовому засіданні, оскільки їй ще не виповнилось 10 років.

Враховуючи вік малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її стать, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з матір'ю, яка фактично проживає з нею з самого народження, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв'язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

З урахуванням встановлених обставин в судовому засіданні, суд не може взяти до уваги посилання позивача на невиконання відповідачем рішення суду, що є підставою для передачі йому дитини на проживання разом з ним, так як це суперечить інтересам самої дитини.

Також варто зауважити, що батьки не позбавлені можливості і в подальшому здійснювати батьківські права та обов'язки відносно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач в судовому засіданні посилався на ті обставини, що довідки надані відповідачем з різних установ не відповідають дійсності, оскільки містять неправдиві дані стосовно нього, а саме що він не приймає участі у вихованні дитини, не впливають на вирішення вимог про передачу дитини на проживання батьку, оскільки як встановлено вище, це перш за все суперечить інтересам дитини.

При цьому, суд враховує наступні обставини.

Згідно повідомлення Дитячої клінічної лікарні №3 від 20.11.2012 року за №385 при відвідуванні педіатром ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем її проживання: АДРЕСА_1, та на прийомі в поліклініці дитина знаходилась в супроводі матері. За інформацією щодо стану здоров'я доньки батько до педіатра не звертався (а.с. 65).

З повідомлення адміністрації КНП «ЦПМСД №2» від 02.02.2017 року за №16, мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 регулярно відвідує з донькою поліклініку, рекомендації лікарів виконує. Зі слів дільничного лікаря-педіатра дитина доглянута, умови дівчинки задовільні (а.с. 75).

Згідно характеристики ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вихованки ДНЗ №478, ОСОБА_5 відвідує дитячий садочок з лютого 2016 року. Дівчинка має все необхідне для дитячого садочка, завжди охайна і доглянута. ОСОБА_5 контактна, з легкістю спілкується з вихователями та однолітками. Гарно розвинена фізично та інтелектуально. Дитина з легкістю засвоює навчальну програму. До занять проявляє зацікавленість.

В дитячому садочку ОСОБА_5 називає своє прізвище тільки ОСОБА_5. На прізвище ОСОБА_5 дівчинка не реагує. Коли ОСОБА_5 пояснюють, що вона повинна відкликатися на прізвище ОСОБА_5, то дівчинка засмучується, погіршується її емоційний стан, дитина стає пригніченою.

За час відвідування дитячого садочка дитиною опікується тільки мама ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_6, які приділяють вихованню та розвитку ОСОБА_5 достатньо уваги.

Про батька дівчинка ніколи не згадує, нічого не розповідає. Батька дівчинки вихователі не бачили жодного разу (а.с. 76).

Згідно повідомлення адміністрації КНП «ЦПМСД №2» від 16.02.2017 року за №28, малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, спостерігається дитячою клінікою з народження.

До дільничного педіатра дівчинку супроводжує мати.

Зі слів дільничного лікаря-педіатра, мати доглядає дівчинку добре, рекомендації лікарів виконує, умови проживання дівчинки задовільні.

Батько дитини, ОСОБА_1 безпосередньо до дільничного лікаря-педіатра в період до січня 2017 року не звертався.

Протягом 2015-2016 рр. він не звертався, а ні до завідувача амбулаторією, а ні до завідувача лікувального закладу (а.с. 77).

Згідно повідомлення ліцею №144 ім. Г. Ващенка м. Києва від 28.11.2017 року за №116, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з жовтня 2016 року по березень 2017 року відвідувала гурток освітнього напрямку, який був організований на базі ліцею №144 ім. Г. Ващенко м. Києва. На цей гурток ОСОБА_5 приводили або мама дівчинки ОСОБА_3, або її бабуся ОСОБА_6 Оплату кошторису видатків за надання освітніх послуг відповідно до квитанцій здійснювала ОСОБА_3 через банківську установу на розрахунковий рахунок освіти Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації.

ОСОБА_5 навчається в ліцеї №144 імені Г. Ващенко м. Києва з 01.09.2017 року в 1-б класі. Дівчинка завжди охайна, має все необхідне для навчання. До ліцею ОСОБА_5 приводить мама ОСОБА_3 о.І., забирає з ліцею також мама або її бабуся ОСОБА_6 Навчається дівчинка добре. Вона активна на уроках, гарно читає, каліграфічно пише. Має математичні здібності. Старанна. Відвідує гурток «Дивосвіт».

У терміни, які вказані у запиті, а саме з жовтня 2016 року до 18.09.2017 року батько дівчинки ОСОБА_1 навчанням, поведінкою ОСОБА_5 у класовода та адміністрації ліцею не цікавився, до ліцею не приходив.

Ліцей не має власного фонду. Ліцей співпрацює з громадськими та благодійними організаціями. Благодійні внески до благодійних організацій фізичні особи надають через банківські установи. Адміністрація ліцею не має інформації стосовно надання благодійної допомоги благодійним фондам фізичними особами. Оплата за харчування учнів ліцею здійснюється в їдальні, яка розташована у будівлі ліцею, але не підпорядковується адміністрації ліцею (а.с. 74).

Згідно повідомлення адміністрації КНП «ЦПМСД №2» Солом'янського району №16 від 02.02.2017 року мати дівчинки, ОСОБА_3 регулярно відвідує з донькою поліклініку, рекомендації лікарів виконує. Зі слів дільничного лікаря-педіатра дитина доглянута, умови проживання дівчинки задовільні (а.с. 75).

Саме відповідачем здійснюється оплата витрат на дитину, що підтверджується квитанціями та чеками (а.с. 67-73).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, беручи до уваги особу відповідача, яка характеризується позитивно за результатами психологічних досліджень, висновки яких вмістяться у матеріалах справи та повідомленнями державних установ, специфіку їх з позивачем особистих відносин, які мають конфліктний характер, суд вважає недоцільним передачу малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на проживання з батьком, оскільки відповідач постійно, в тому числі - до пред'явлення даного позову проявляла інтерес до дитини, зверталась до відповідних інстанцій за захистом своїх порушених прав по відношенню до доньки, а тому суд об'єктивно не має підстав вважати, що ОСОБА_3 дійсно ухилялась від виконання встановленого регламенту побачень батька з дитиною.

Крім того, враховуючи вік малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її стать, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з матір'ю, яка фактично проживає з нею з самого народження, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв'язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному, що відповідає заключенням психологів, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні на даний час не встановлено, що проживання дитини з батьком позитивно сприятиме розвитку дитини, враховуючи що між сторонами існує конфлікт на ґрунті особистих відносин та мати не перешкоджає батьку спілкуватись з донькою, дитина сама не виявляє бажання з ним спілкуватись та бачитись, а тому різка зміна постійного місця проживання дитини може негативно вплинути на її психологічний стан.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», принципами Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 157, 159,160, 161 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про передачу дитини на проживання з батьком.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2;

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_1;

Третя особа: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 41.

Суддя