ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 632/2103/16-ц

провадження № 61-11712св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., СтрільчукаВ. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 7 лютого 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Бровченко І. О., Швецової Л. А., Малінської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, в якому просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2012 року у цивільній справі №2030/3853/12 на користь відповідача на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши їх розмір з 1/4 частини його щомісячного доходу до 1/6 частини його щомісячного доходу, а також повернути виконавчий лист, виданий на виконання вказаного рішення суду для переоформлення до Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

В обґрунтування позову зазначив, що з нього рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 8 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, на користь ОСОБА_6 стягнено аліменти на дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Вказана обставина призвела до неоднакового забезпечення його дітей, що, враховуючи рівність прав дітей, повинно бути виправлено шляхом зменшення розміру аліментів, які стягнено з нього за рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2012 року, з 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно до 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісячно.

У судовому засіданні позивач додатково зазначив, що доглядає за своєю матір'ю ОСОБА_9, яка має психічне захворювання, у зв'язку з чим несе значні витрати на ліки та медичні процедури.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2016 року, ухваленим у складі судді Кочнєва О. В., позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, якій підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на неповнолітнього сина ОСОБА_7 з 1/4 частини усіх видів його щомісячного доходу до 1/6 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття сина, тобто до 21 вересня 2018 року.

Вирішено раніше виданий виконавчий лист на виконання рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 28 грудня 2012 року, у справі № 2030/3853/2012 повернути для переоформлення до Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

Суд мотивував своє рішення тим, що змінений розмір аліментів (1/6 частина) дозволяє забезпечити ОСОБА_7 прожитковий мінімум для дитини відповідного віку; оскільки батьки повинні брати участь в утриманні дитини в рівних частках, позивач, навіть у разі зміни розміру аліментів, буде нести свою частину витрат на дитину в необхідному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 7 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що в судовому засіданні 13 грудня 2016 року позивач уточнив підстави позовних вимог та просив задовольнити позов з урахування зміни його майнового стану та додаткових витрат, пов'язаних з утриманням матері.

В судовому засіданні представник відповідача та позивач не заперечували, що після ухвалення судового рішення від 17 грудня 2012 року розмір заробітної плати позивача збільшився майже вдвічі. Доказів того, що з часу ухвалення рішень Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2012 року та від 8 вересня 2016 року про стягнення аліментів на дітей погіршився матеріальний стан позивача, а також доказів про утримання із заробітної плати позивача аліментів на користь ОСОБА_6 або виконання рішення суду у добровільному порядку, матеріали справи не містять.

Апеляційний суд зазначив, що загальний розмір аліментів не перевищує 42% від розміру заробітної плати позивача; понесення позивачем витрат на утримання матері не підтверджується належними та допустимими доказами.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на сина у нього змінилося матеріальне та сімейне становище, а саме: у нього народилася донька, яка знаходиться на його утриманні, він доглядає за хворою матір'ю, що є підставою для зміни розміру аліментів.

Тому рішення апеляційного суду про відмову у зменшенні розміру аліментів заявник вважає необґрунтованим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У квітні 2017 року ОСОБА_5 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких просить її залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судами встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області у цивільній справі № 632/3853/2012 від 17 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 28 грудня 2012 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнено аліменти на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14 липня 2012 року та до повноліття дитини.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області у цивільній справі № 632/1406/16 від 8 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 27 вересня 2016 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 стягнено аліменти на дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 червня 2016 року і до повноліття дитини.

Позивач працює на посаді старшого менеджера з продажів Зміївського територіального підрозділу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» з 19 травня 2011 року та отримує заробітну плату, з якої станом на жовтень 2016 року утримуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина, що підтверджується довідкою без номера від 30 липня 2016 року про заробітну плату за період травень-жовтень 2016 року. Загальна сума нарахованої заробітної плати за період з травня 2016 року по жовтень 2016 року становить 64 237,38 грн, з яких сума утриманих аліментів становить 12 927,78 грн.

Доказів утримання із заробітної плати позивача аліментів на користь ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення апеляційного суду, оскільки суд,встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, судом не встановлено.

Посилання заявника на те, що подані ним докази свідчать про зміну його матеріального та сімейного стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів, не мають правового значення, оскільки під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 7 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук