Справа № 242/1192/18
Пров. №2/242/761/18
14 червня 2018 року суддя Селидівського міського суду Донецької Черков В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Старик Артем Олександрович, до ОСОБА_3, третя особа - Відділ опіки та піклування Селидівської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач аліментів на утримання дитини не сплачує, участі в її вихованні не приймає.
Вона, турбуючись про виховання та утримання своєї дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини. Однак відповідач згоди на виїзд дитини не надає, зв'язок з ним відсутній.
З урахуванням уточнення до позову, просила надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Республіки Польща в період з 17.07.2018 р. до (по) 31.08.2018 р.
Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Відділу опіки та піклування Селидівської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позову.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
На підставі цього та з урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.18).
Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
Судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати від відповідача - батька дитини згоду на виїзд дитини у позасудовому порядку.
Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно до ч.ч.1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 p., ратифікованої Україною 27 лютого 1991 p., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, східних для розвитку дитини.
Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач проживає окремо від доньки та участі в її утриманні не приймає.
У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд дитини за кордон.
Керуючись ст.ст. 280-282, ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст.150, 154 СК України, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Старик Артем Олександрович, до ОСОБА_3, третя особа - Відділ опіки та піклування Селидівської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 04.04.2013 р., видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, в її супроводі за межі України за кордон до Республіки Польща на період з 17.07.2018 р. по 31.08.2018 р., без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Антрацит Луганської області, Україна, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.
Суддя