Справа № 363/3246/17 Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/1714/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 48 20.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Журби С.О.,

за участю секретаря: Гуторки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 27 липня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського МУЮ у Донецькій області зроблено актовий запис № 748. Від шлюбу вони мають двох дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Зазначає, що сім'я їх фактично розпалась, спільного господарства вони не ведуть, мають різні погляди на життя, спільного бюджету не мають. Просила, шлюб між сторонами розірвати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06 лютого 2018 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 липня 2005 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №748.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що позивач не подала до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, суд безпідставно прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27 липня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області було зареєстровано шлюб про що зроблено актовий запис №748 (а.с.6). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_3.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні висмоги суд першої інстанції виходив із того, що подальше спільне життя подружжя й збереження сім»ї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із вимогами ч.ч.1,2 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається

Ч.2 ст.104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч.3 ст.105 СК України).

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України).

Позивач ОСОБА_3 як один з подружжя вправі була звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовано тим, що подальше спільне життя подружжя є неможливим, підтримувати сімейні відносини наміру не має, збереження шлюбу суперечить її інтересам.

ОСОБА_2 в суді першої інстанції позов визнав та просив його задовольнити, зазначив, що збереження сімї є неможливим ( а.с. 29).

Відповідно до визначеного статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень частини 2 статті 112 СК України підставою для розірвання шлюбу є те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя.

Сторони по справі не заявляли, що подальше спільне життя подружжя є можливим, збереження шлюбу є доцільним та відповідає інтересам кожного з них. Клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя сторони не заявляли.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є формальними та не впливають на обґрунтованість вимог позову про розірвання шлюбу. Підстави для скасування рішення відсутні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального і процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: