Справа № 736/85/18 Провадження № 22-ц/795/647/2018 Головуючий у I інстанції Кутовий Ю. С. Доповідач - Бечко Є. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Бечка Є.М.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Герасименко Ю.О.

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2018 року, постановлену в складі судді Кутового Ю.С. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом,

дата складання повного тексту: 21 березня 2018 року, м.Корюківка,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 визнання права власності на земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом та просили ухвалити рішення, яким визнати в порядку спадкування за законом право власності за кожним з них по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями №10 по вул.Шевченка, в с.Холми, Корюківського району Чернігівської області; право власності по 1/2 частині земельної ділянки площею 2,75 га, кадастровий номер :01:001:0453, а також право власності по 1/2 частині земельної ділянки площею 1,04 га, кадастровий номер :02:001:0462.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті 28 листопада 2014 року ОСОБА_4 відкрилась спадщина. До складу спадщини належать: житловий будинок з господарськими будівлями під № 10 по вулиці Шевченка в селищі Холми, Корюківського району Чернігівської області; земельна ділянка (рілля пай № 453) площею 2,75 га - кадастровий номер :01:001:0453, право власності на яку виникло згідно державного акту серії ЧН № 000362 від 19 жовтня 2004 року, виданого на підставі розпорядження Куликівської районної державної адміністрації від 07 жовтня 2004 року №355 і зареєстрованої в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право користування землею, договорів оренди землі за №73; земельна ділянка (кормові угіддя пай № 462) площею 1,04 га - кадастровий номер :02:001:0462, право власності на яку виникло згідно державного акту серії ЧН №000362 від 19 жовтня 2004 року, виданого на підставі розпорядження Куликівської районної державної адміністрації від 07 жовтня 2004 року №355 і зареєстрованої в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право користування землею, договорів оренди землі за №73.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2018 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Не погоджуючись з вказаною ухвалою відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій вона, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справу направити для продовження розгляду.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на Конституцію України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права, Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема викладає деякі статті даних деякі статті даних актів.

Загалом доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд, всупереч ст.ст.3 та 9 Конституції України, керувався законом (п.3 та 4 ч.2 ст.44 ЦПК України), положення якого: «подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер) необґрунтоване або штучне обєднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи, як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою» - суперечать Конституції України та міжнародному договору.

ОСОБА_3 вважає, що судом першої інстанції було порушено право сторін на справедливий суд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, згідно якої зокрема встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Інших будь-яких доводів ОСОБА_3 не подала.

В судове засідання сторони не зявились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі просила розглянути справу за її відсутності.

У наданий судом строк позивачі відзив на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність ухвали першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції зіслався на частини 1, 2 ст.44 ЦПК України та виходив із того, що позивачами свідомо штучно обєднано позовні вимоги з метою зміни підсудності справи.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності по 1/2 за кожним, на земельні ділянки, які знаходяться на території Куликівського району та житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться на території Корюківського району.

Колегія суддів також приходить до висновку про зловживання позивачами процесуальними правами, визначеними ЦПК України, які виявилися в необґрунтованому та штучному об'єднанні позовних вимог з метою зміни підсудності справи з Куликівського районного суду до Корюківського районного суду, оскільки з матеріалів позовної заяви та матеріалів справи чітко вбачається, що спору щодо будинку №10 по вул.Шевченка в с.Холми Корюківського району немає, що відповідач ОСОБА_3 погоджується з вимогами про визнання права власності щодо земельних ділянок.

На обґрунтування вимог про те, що будинок 10 по вул.Шевченка в с.Холми Корюківського району входить до складу спадщини будь-яких доказів позивачами не надано.

В той же час вбачається, що заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності за позивачами на будинок 10 по вул.Шевченка в с.Холми Корюківського району, оскільки він належить їй згідно Договору дарування від 22 листопада 2006 року, а отже не входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.42-43, 44-45).

Згідно ч.3 ст.44 ЦПК України, передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Зі змісту вищевказаної норми вбачається, що зловживання в залежності від обставин є подання позову з необґрунтованим або штучним об'єднанням позовних вимог з метою зміни підсудності або залучення відповідача (співвідповідача) з метою зміни підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, що норми п.3 та 4 ч.2 ст.44 ЦПК України суперечать Конституції України та міжнародному договору не заслуговують на увагу, оскільки не визнані неконституційними у визначеному законом порядку.

Доводи ОСОБА_3, що судом порушено право сторін на справедливий суд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, згідно якої зокрема встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру, також не може бути прийнятими до уваги, оскільки оскаржуваною ухвалою будь-яке право ОСОБА_3 на справедливий суд не порушено.

Інші доводи зводяться до цитування норм права та невірного їх тлумачення особою, яка подала апеляційну скаргу.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвала постановлена із додержанням вимог закону і передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Тобто, залишення позову без розгляду не перешкоджає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернутися з позовом до належного суду повторно.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, що передбачені ст.379 ЦПК України відсутні.

Враховуючи, що ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року при відкритті провадження було задоволено частково клопотання ОСОБА_3 та відстрочено сплату судового збору до ухвалення остаточного рішення по справі, на підставі ч.2 ст.136 ЦПК України з ОСОБА_3 також слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року.

Головуючий:Судді: