АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 661/3129/17-ц Головуючий в І інстанції Матвєєва Н.В.
Номер провадження 22ц - 791/715/2018 Доповідач Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі:

Головуючого Бугрика В.В.

Суддів: Базіль Л.В.,

Семиженка Г.В.,

Секретаря Давиденко І. О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 лютого 2018 року за позовом ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину інваліда дитинства,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, зазначивши, що 26.03.2015 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано. Від їх шлюбу вони мають неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу, та до цього часу, батько дитини ОСОБА_5 будь-якої допомоги на дитину не надає, її станом не цікавиться, матеріально не допомагає, що порушує права їх дитини на утримання зі сторони батька, бо вона одна піклується про її моральний та матеріальний стан. При визначенні розміру аліментів просить врахувати ту обставину, що відповідач більше не має дітей, відповідач має у власності та вільно і самостійно користується автомобілем Nissan Kubistar 2009 року випуску, спільна дитина є інвалідом з дитинства та потребує особливого догляду і розвитку. Відповідач має мінливий, нестабільний, але високий заробіток, тому вважає, що розмір аліментів, необхідний для утримання на мінімальному рівні дитини повинен складати 1500 грн. щомісяця. Неповнолітня донька є інвалідом з дитинства та потребує постійного стороннього догляду та додаткових витрат на її лікування та реабілітацію, на закупівлю необхідних та коштовних ліків, проходження санаторно-курортного лікування, проходження реабілітаційних процедур, купівлю протезів, та інших заходів. Оскільки ОСОБА_4 повністю самостійно займається реабілітацією, лікуванням, доглядом за дитиною - інвалідом та виходячи з особливих обставин, а саме інвалідності дитини, вважає, що відповідач повинен надавати додаткову допомогу в сумі 1500 грн., щомісячно, відповідно до ст. 185 ч. 3 СК України. Позивачем було витрачено грошові кошти на купівлю протезу для дитини інваліда в сумі 1175 грн., тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати 50 % фактичних витрат на придбання протезу в сумі 587,50 грн.

Просила суд стягувати з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину інваліда з дитинства, у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, документально підтверджені та фактично понесені додаткові витрати на дитину інваліда ОСОБА_5., в розмірі 587,50 грн.

Рішенням суду позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, в твердій грошовій сумі в розмірі 888,50 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову 28.09.2017 року, в розмірі 930 грн. щомісячно з 01.01.2018 року, в розмірі 972 грн. щомісячно з 01.07.2018 року, в розмірі 1013,50 грн., щомісячно з 01.12.2018 року, з урахуванням сплачених аліментів за вересень-грудень 2017 року в сумі 2560 грн., до повноліття дитини. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину - інваліда дитинства ОСОБА_5, у твердій грошовій сумі в розмірі 888,50 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову 28.09.2017 року, в розмірі 930 грн. щомісячно з 01.01.2018 року, в розмірі 972 грн. щомісячно з 01.07.2018 року, в розмірі 1013,50 грн., щомісячно з 01.12.2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 документально підтверджені фактично понесені додаткові витрати на дитину інваліда, в сумі 587,50 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1280 грн. Рішення в частині стягнення аліментів на дитину в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_5 просить частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на дитину інваліда ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 888,50 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову 28.09.2017 року, в розмірі 930 грн. щомісячно з 01.01.2018 року в розмірі 972 грн. щомісячно з 01.07.2018 року в розмірі 1013,50 грн. щомісячно з 01.12.2018 року до повноліття дитини та ухвалити в цій частині нове рішення яким відмовити ОСОБА_4 стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Наявність додаткових витрат має довести особа що заявляє позовні вимоги про їх стягнення, що зроблено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 16.03.2002 року, шлюб між ними розірвано на підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.03.2015 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 З довідки ЛКК КЗ «Центральна міська лікарня м. Нова Каховка» від 14.09.2017 року ОСОБА_5 є інвалідом дитинства, діагноз двостороння нейросенсорна туговухість 3-4 ст., потребує лікування та реабілітації. З індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 1274/292 від 06.05.2014 року слідує, що наявність інвалідності з 06.05.2008 року до 04.08.2024 року, до 18 років потребує санаторно-курортного лікування, кохлеарної імплантації впродовж 2014-2016 року в м. Києві та медичного обстеження в м. Херсоні та м. Києві. Дитині видано посвідчення серії НОМЕР_1 дитини інваліда дитинства з 27.08.2008 року, призначена державна соціальна допомога в сумі 607,40 грн. Відповідно до замовлення № 27681 від 22.07.2017 року та чеку про оплату ОСОБА_5 було придбано у ПП ОСОБА_6 окуляри вартістю 1175 грн. Позивачкою надано докази поїздки до м. Києва із дитиною на консультацію до ДІІ отоларингології імені ОСОБА_7 в поліклініку до сурдолога для диспансерного огляду після кохлеарної імплантації на вусі з 13.01 до 19.01.2018 року. З висновку про технічний стан зовнішньої частини системи імплантації від 16.01.2018 року Кінд інтерслух Київ слідує, що мовний процесор OPUSI (серійний номер 03574), яким користується ОСОБА_5 (прооперована 09.12.2009 року системою кохлеарної імплантації МЕД-ЕЛ) станом на 16.01.2018 року не працює мікрофон, не підлягає ремонту, у зв'язку із зняттям з виробництва даної моделі мовного процесора. Також позивачкою надано на підтвердження майбутніх витрат скріншоти вартості батарейок для слухового апарату 75 грн. за 6 батарейок, прибору та сушіння слухового апарату 900 грн., блоку живлення для акумуляторів на слуховий апарат від 2520 грн. 4760 грн., накладну на придбання батарейок (упаковка 60 шт.) за дві упаковки 1400 грн.

Відповідачем надано суду чеки про сплату аліментів на утримання дитини за період з 2016-2017 року в сумі 470-510 грн. щомісячно, в грудні 2017 року сплачено 930 грн.

Відповідно до розрахунку постійних додаткових витрат на дитину інваліда, наданого позивачкою вбачається, що розмір додаткових витрат на дитину на 1 рік складає 22 156 грн.

Задовольняючи вимоги про стягнення додаткових витрат в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд першої інстанції стягнув з відповідача витрати наперед в розмірі 22 156 грн., проте будь яких доказів того що позивачка понесла зазначені витрати на рік надано не було.

Так, суд апеляційної інстанції враховуючи матеріальне становище сторін та виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків, передбаченого нормами Сімейного Кодексу України, вважає, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина і при визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого, при цьому суд звертає увагу, що наявність додаткових витрат підтверджена належними доказами і з відповідача підлягає стягненню 50% вказаних витрат.

Аналогічні положення містяться у правовому висновку Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс 17.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача оплатити половину суми, що підлягає оплаті за 2018 рік, не підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку позивач не набула права на вказану вимогу, оскільки це є вимога на майбутнє, а тому доводи позивача про те, що додаткові витрати можуть фінансуватись наперед ґрунтуються виключно на припущеннях, адже вказані витрати позивачем ще не понесені.

Апеляційний суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198, 199).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Оскільки ОСОБА_4 не надала відповідних документів, розрахунків або довідок з медичного закладу про обґрунтування стягнення з ОСОБА_5 додаткових витрат на утримання дитини наперед, то апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону та підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 лютого 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на дитину інваліда ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 888,50 щомісячно, починаючи з дати подачі позову 28.09.2017 року, в розмірі 930 грн. щомісячно з 01.01.2018р., в розмірі 972 грн. щомісячно з 01.07.2018 року, в розмірі 1013,50 грн. щомісячно з 01.12.2018р. до повноліття дитини - скасувати і у задоволені позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Бугрик

Судді: Л.В. Базіль

Г.В. Семиженко