ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Суми

Справа №576/268/18

Номер провадження 22-ц/788/821/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

у присутності :

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Сапона О.В. у приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення сум заборгованості за кредитиним договором, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_2 з позовом і свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 10 липня 2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 9 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобовязань за нею станом на 15 листопада 2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 799 грн 47 коп., яку позивач і просив стягнути з нього в судовому порядку.

Рішенням Глухівського районного суду Сумської області від 19 березня 2018 року було частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 7 609 грн 56 коп. заборгованості за укладеним між ними кредитним договором.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення відсотків за користування кредитом змінити, збільшивши цей розмір до заявленого у позові, а також скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за пенею, штрафом (фіксована частина) та штрафом (процентна складова) та ухвалити нове про задоволення цих вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів заслухавши суддю доповідача, думку представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 9 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 11).

Підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_2 погодилась, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчила, що вона ознайомилась і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як вбачається з анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Заявник зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Факт видачі кредитної картки не спростовується відповідачкою.

З наданого позивачем розрахунку слідує, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором за відповідачем станом на 15 листопада 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 20 799 грн 47 коп., з яких: 6 990 грн 22 коп. - заборгованість за кредитом; 6 168 грн 84 коп. по процентах за користування кредитом; 6 173 грн 73 коп. за пенею; 500 грн штрафу (фіксована частина) та 966 грн 64 коп. штрафу (процентна складова) (а. с. 7-10).

Власного розрахунку заборгованості відповідачка не надала.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК України, суд стягнув вказаний вище розмір заборгованості за тілом кредиту, який сторонами не оспорюється.

Поряд із цим, частково задовольняючи позовні вимоги Банку щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за обліковою ставкою Національного банку України та, відмовляючи у стягненні з неї суми пені та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що Тарифи стосовно обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання банківських послуг, які регулюють розмір річної процентної ставки за кредитом та відповідальність позичальника у випадку неналежного виконання зобовязань за договором, ОСОБА_2 не підписувала, у звязку з чим, як вказав суд, їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору.

З такими висновками суду колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1067 ЦК України банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

З наданих ПАТ «КБ «ПриватБанк» до суду копії анкети-заяви ОСОБА_2 від 10 липня 2007 року разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 22,8 % річних за користування кредитом.

Також, відповідачем при укладенні договору було підписано і довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» відповідно до якого розмір відсотків за користування кредиту складав 1,9% на місяць (22,8% на рік) (а. с. 79).

Звідси, беручи до уваги, що ОСОБА_2 мала перед банком обовязок сплачувати 22, 85% річних за користування кредитними коштами, розмір заборгованості по процентах за спірний період становить 2 313 грн 99 коп.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем у справі, передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов'язання, а саме: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка визначається за формулою: пеня = пеня(1)+пеня(2) де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше. Також умовами кредитування передбачено нарахування штрафу при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів: 500 грн.=5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, за одне й те саме порушення зобов'язання фактично передбачена подвійна відповідальність позичальника. При цьому, в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У звязку з цим суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, розміру заборгованості за тілом кредиту та за відсотками, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з боржника штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн 00 коп. та штраф (процентна складова ) у сумі 1466 грн 64 коп.

У задоволенні вимог про стягнення пені у сумі 6173 грн 77 коп. необхідно відмовити за безпідставністю.

Оскільки місцевим судом у резолютивній частині рішення зазначена загальна сума боргу, яка підлягає стягненню на користь позивача без розшифровки складових, що уходять до неї (тіла кредиту, відсотків, штрафу, пені), тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині визначення розміру заборгованості що підлягає стягненню на користь позивача та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2007 року у сумі 10770 грн 85 коп. а саме: заборгованість за тілом кредиту 6990 грн 22 коп., за відсотками 2 313 грн 99 коп., штраф у сумі 1466 грн 64 коп.

З урахуванням викладеного, підлягає зміні і рішення суду в частині проведення судом розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 916 грн 24 коп. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1374 грн 36 коп. на компенсацію судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2018 року у даній справі в частині визначення розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: 41400, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2007 року у розмірі 10770 грн 85 коп. а саме: заборгованість за тілом кредиту 6990 грн 22 коп., за відсотками 2 313 грн 99 коп., штраф у сумі 1466 грн 64 коп.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення пені відмовити за безпідставністю.

Змінити рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2018 року в частині розподілу судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: 41400, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 916 грн 24 коп. в рахунок компенсації сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: 41400, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 1374 грн 36 коп. в рахунок компенсації судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення виготовлене 22 червня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : С. Г. Хвостик

ОСОБА_3