Справа № 761/3094/16-ц
Провадження № 2-р/761/14/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Піхур О.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Григоренко А.В.,

представника заявника

ОСОБА_1 та

заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

заінтересованої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація про роз'яснення рішення суду, -

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою, в якій просив роз'яснити положення у рішенні: «…а місця загального користування : приміщення кухні площею 9,0 кв.м., ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 6,5; 2,2; 2,4 кв.м., шафи 0,7 кв.м. залишити в загальному користуванні».

Свою заяву мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа : Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація про вселення, встановлення порядку користування квартирою, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою було задоволено частково. Вселено ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1; встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_5 право користування кімнатою площею 17.1 кв.м., а місця загального користування : приміщення кухні площею 9,0 кв.м., ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 6,5; 2,2; 2,4 кв.м., шафи 0,7 кв.м. залишено в загальному користуванні; зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та членів їх сімей ОСОБА_3, ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 перешкод у володінні та користуванні кімнатою площею 17.1 кв.м., а також місцями загального користування : приміщення кухні площею 9,0 кв.м., ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 6,5; 2,2; 2,4 кв.м., шафи 0,7 кв.м.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 330,72 грн.; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 Владиславівни судові витрати в розмірі 330,72 грн.; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 330,72 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 330,72 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 330,72 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва відкрито виконавче провадження ВП№55376508 від 14.12.2017 року з примусового виконання виконавчого листа № 761/3094/16-ц про зобов'язання відповідачів не чинити ОСОБА_5 перешкод у володінні та користуванні кімнатою площею 17,1 кв.м., а також місцями загального користування: приміщення кухні площею 9,0 кв.м., ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 6,5; 2,2; 2,4 кв.м., шафи 0,7 кв.м. 18.01.2018 року зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 бути присутнім за адресою квартира АДРЕСА_1 для перевірки виконання рішення суду. Дана заява подана до суду, оскільки сторони по справі не можуть дійти консенсусу та розтлумачити поняття, яке викладене у рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року по справі №761/3094/16-ц, а саме: як слід розуміти формулювання суду «...а місця загального користування: приміщення кухні площею 9,0 кв.м., ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 6,5; 2,2; 2,4 кв.м., шафи 0,7 кв.м. залишити в загальному користуванні». Вказане питання виникло у зв'язку з тим, що позивачка наполягає на трактуванні виділення в натурі місць загального користування не за процентним співвідношенням власників квартири без врахування користувачів житла.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 та заінтересованих осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вимоги заяви підтримав, просив задовольнити та роз'яснити рішення суду з приводу місць загального користування, зазначивши, що сторони по справі не можуть дійти консенсусу та розтлумачити поняття.

Заінтересовані особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином, від ОСОБА_5 надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності та закриття провадження у справі, оскільки рішення суду виконано.

Відповідно до ч.3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви у їх відсутність.

Дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа : Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація про вселення, встановлення порядку користування квартирою, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою було задоволено частково. Вселено ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1; встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_5 право користування кімнатою площею 17.1 кв.м., а місця загального користування : приміщення кухні площею 9,0 кв.м., ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 6,5; 2,2; 2,4 кв.м., шафи 0,7 кв.м. залишено в загальному користуванні; зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та членів їх сімей ОСОБА_3, ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 перешкод у володінні та користуванні кімнатою площею 17.1 кв.м., а також місцями загального користування : приміщення кухні площею 9,0 кв.м., ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 6,5; 2,2; 2,4 кв.м., шафи 0,7 кв.м.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 330,72 грн.; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 Владиславівни судові витрати в розмірі 330,72 грн.; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 330,72 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 330,72 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 330,72 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

За своєю правовою суттю роз'яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз'яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, а лише має роз'яснити положення постановленого рішення, які нечітко сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Стаття 271 ЦПК України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Також, виходячи із системного тлумачення положень статті 271 ЦПК України, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане цим Кодексом.

Зі змісту заяви про роз'яснення судового рішення вбачається, що заявник фактично просить винести нове судове рішення, що виходить за межі повноважень суду щодо роз'яснення судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 271 ЦПК України.

Враховуючи те, що в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2016 року чітко зазначено: «Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та членів їх сімей ОСОБА_3, ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 перешкод у володінні та користуванні кімнатою площею 17.1 кв.м., а також місцями загального користування : приміщення кухні площею 9,0 кв.м., ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 6,5; 2,2; 2,4 кв.м., шафи 0,7 кв.м.», крім того, не припускає кілька варіантів тлумачення, а тому є зрозумілою та не потребує роз'яснення.

Відповідно ч. 2 ст. 271 ЦПК України подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішення суду фактично виконане, що підтверджується наявними а матеріалах справи постановами державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 08.06.2017 року, 09.06.2017 року, 11.10.2017 року, 20.03.2018 року.

Враховуючи викладене, а також те, що рішення є однозначним та не допускає подвійного тлумачення, а поставлені питання на вирішення суду в заяві про роз'яснення судового рішення спричинить внесення до рішення нових даних, адже фактично поставлені в заяві питання є незгодою заявника з ухваленим судом рішенням та його правовим обґрунтуванням, крім того, рішення суду фактично виконано, що унеможливлює його роз'яснення, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 271 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні вимог заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація про роз'яснення рішення суду - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 25.06.2018 року.

Суддя