АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/775/18 Справа № 207/380/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Юрченко І. М. Доповідач - Пищида М.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участі секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.11.2012 р. між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу.

Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 0310/1007/88-274 від 26.10.2007 року позичальником згідно якого є ОСОБА_3.

Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи.

Позивач зазначив, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013 р. № 2а-12909/12/2670 було скасовано п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 р. № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», згідно якого до фінансових послуг факторингу було віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

На підставі цієї Постанови Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352, пункт 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2009 за № 373/16389, яким передбачалося, що до фінансової послуги факторингу віднесено набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення, виключено. Ні Цивільний кодекс України, ні Закон «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Іншими словами, законодавець не виключає безпосередньо фізичних осіб з переліку осіб, що беруть участь у фінансовій операції факторингу.

26.10.2007 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа - громадянин України яким є - ОСОБА_3, уклали кредитний договір № 0310/1007/88-274.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 19600,00USD, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Банк (первинний кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши боржнику кредит у сумі 19600,00USD.

В свою чергу, боржник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 08.02.2016року має прострочену заборгованість:

- за кредитом -18133,00дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 469880,32грн.;

- по відсотках -16660,21дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 431715,92грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором №0310/1007/88-274 від 26.10.2007 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа - громадянин України, яким є - ОСОБА_2, уклали 26.10.2007 року іпотечний договір №0310/1007/88-274-Z-1, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: 2-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Квартира належить іпотекодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2006 року. Квартира має загальну площу 41,8 кв.м., житлову - 26,3кв.м.

Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 28032,08 дол.США, що за курсом Національного банку України на день укладення договору становить у еквіваленті 141562,00 грн.

Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п. 11 іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків:

-у випадку невиконання Боржником основного зобов'язання;

-у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов Іпотечного договору;

-у інших випадках, передбачених законодавством.

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у п.п 12.1, 12.2, 12.3 Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Враховуючи невиконання основного зобов'язання, позивач має право звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором боржника.

На підставі викладеного позивач просив на користь ТОВ«Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/1007/88-274 від 26.10.2007року, яка станом на 08.02.2016 року становить 901596,24грн. та складається з заборгованості:

-за кредитом -469880,32грн.,

-по відсотках - 431715,92грн.,

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1., загальною площею 41,8 кв.м. та житловою 26,3кв.м. та належить Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2006 року, - шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Рішенням рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1., загальною площею 41,8 кв.м. та житловою 26,3кв.м. та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2006 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/1007/88-274 від 26.10.2007року перед ТОВ «Кредитні ініціативи»- відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Кредитні ініціативи», звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним і необгрунтованим, постановлене із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає обставинам справи, оскільки прийняте на основі неповного і необ'єктивного з'ясування обставин справи.

Зазначає, що позивачем надано всі належні докази.

Також, вказує, що судом першої інстанції застосовано строк позовної давності, що є порушенням вимог чинного законодавства.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів про отримання Фактором від Банку попереднього письмового дозволу (погодження) Спостережної Ради Банку про згоду на наступне відступлення (або будь-яке інше відчуження) Фактором Прав вимоги заборгованості до боржників будь-яким третім особам, хоча даним пунктом договору встановлено, що таке відчуження допускається виключно за умови отримання Фактором від Банку попереднього письмового дозволу (погодження) Спостережної Ради Банку.

Окрім цього відповідно до п.2.6.5. Договору факторингу №15 від 28.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанком» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» Фактор повинен повідомити Банк про можливе відступлення Права вимоги не менш як за 5 робочих днів до такого продажу (відступлення), чого у даному випадку не було зроблено, так як наступний договір факторингу між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений у той же день 28 листопада 2012 року, що і перший договір факторингу між ПАТ «Сведбанком» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс»

Відповідно до п.2.1 Договору факторингу між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», Клієнт відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників та у Переліку Кредитних договорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну Продажу та в порядку, передбаченому даним Договором.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого внаслідок зміни найменування було Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_3 («Позичальник») був укладений Договір про надання кредиту на споживчі цілі №0310/1007/88-274 від 26.10.2007р.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору позивач зобов'язався надати ОСОБА_3, а останній зобов'язався отримати в порядку і на умовах, зазначених у Кредитному договорі, кредит в іноземній валюті в розмірі 19 600 доларів США, з терміном повернення не пізніше 25.10.2017 року, та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,9% річних

Позивач виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором у повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.10.2007р. між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №0310/1007/88-274-Z-1, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: 2-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Квартира належить Іпотекодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2006 року. Квартира має загальну площу 41,8 кв.м., житлову -26,3кв.м. (ар.с.12-14)

Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 28032,08 дол.США, що за курсом Національного банку України на день укладення договору становить у еквіваленті 141562,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні договору іпотеки приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Киряк С.А. була накладена заборона на відчуження предмету іпотеки до припинення дії іпотечного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який міститься в матеріалах справи (ар.с.68-69), у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, яка станом на 08.02.2016 становить:

- за кредитом - 18133,00дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 469880,32грн.;

- по відсотках - 16660,21дол. США.,що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 431715,92грн.

28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, за умовами якого ПАТ «Сведбанк» відступило, а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прийняло право вимоги за кредитним договором № 0310/1007/88-274 від 26.10.2007р. (ар.с.22-35)

28.11.2012 між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги за кредитними договорами передало ТОВ «Кредитні ініціативи», яке отримало, з-поміж іншого, право грошової вимоги за кредитним договором № 0310/1007/88-274 від 26.10.2007р. (ар.с.36-51, 64- 67).

ТОВ «Кредитні ініціативи» є другою організацією, якій сталася переуступка боргу. Першою організацією, згідно Договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, якій сталася переуступка боргу, є ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс». В подальшому, в цей же день, був укладений Договір факторингу між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та позивачем у справі.

Відповідно до ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.

За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Таким чином, закон не обмежує передачу прав кредитора у зобов'язанні за договором факторингу категорією боржників, право вимоги до яких відступається за цим договором.

Згідно до абз.2 п.1.2.2. договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» встановлено що «Банк зобов'язується протягом 10-ти робочих днів з дати підписання цього договору надати Фактору посвідчений Банком протокол Спостережної Ради про погодження цього договору».

Позивачем надана виписка №1 з Протоколу №19 Спостережної Ради АТ «Сведбанк»(публічне) за підсумками заочного голосування від 20.11.2012 року, згідно до якого у п.2 було прийнято рішення відступити, зокрема, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права вимоги за забезпеченими кредитними договорами, а у наступному - й ТОВ «Кредитні ініціативи»

Таким чином ПАТ «Сведбанк» виконало приписи договору факторингу №15 від 28.11.2012 року щодо надання відповідного дозволу протягом 10 робочих днів з дати підписання договору факторингу №15, так як згода була отримана заздалегідь перед укладанням обох договорів факторингу від 28.11.2012 року.

Крім того до позовної заяви та до апеляційної скарги позивачем надано договір про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року із додатком №1 до нього щодо боржника.

Цей договір виготовлено на бланку суворої звітності та пройшов державну реєстрацію 28.11.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстровано в реєстрі за №2187.

Також позивачем на підтвердження державної реєстрації змін надано копію витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 07.12.2012 року.

Тобто, дії натаріуса свідчать про те, що відступлення за кредитним договором з іпотечним договором відбулося та відбулася державна реєстрація .

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 жовтня 2013 року було замінено позивача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» (ар.с.221 т.2).

13.11.2013 року по справі №2-70/12 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська винесено рішення за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості станом на 08.11.2011р. за Кредитним договором №0310/1007/88-274 від 26.10.2007 року, яким позовні вимоги задоволено.(ар.с.285-288 т.2)

Таким чином встановлено сам факт відступлення права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» та його законність, так і розмір самої заборгованості боржника. Тобто дані обставини вже є встановленими.

При цьому колегія суддів також виходить з того, що доказів визнання недійсними кредитного договору, договорів факторингу, укладених між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс, а також між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс та ТОВ Кредитні ініціативи" матеріали справи не містять. Відтак, не можуть вважатися вірними висновки суду щодо неотримання згоди спостережної ради банку на відступлення права вимоги ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на користь ТОВ Кредитні ініціативи", як підстава для відмови в задоволенні позову.

Крім того, судом першої інстанції помилково застосовано строк позовної давності щодо позовних вимог .

Підстави припинення зобов'язання визначаються ст.598 ЦК України, а саме, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, відповідно до ст.599 ЦК України.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов'язання рухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов'язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України Про іпотеку»).

Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Натомість Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов'язанням.

Проаналізувавши положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» у взаємозв'язку зі статтями 256, 266, 267, 509, 598 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку , що , сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку

Згідно до п. 18. Іпотечного договору №0310/1007/88-274-г-1 від 26.10.2007 року договір діє до виконання позичальником основного зобов'язання.

Станом на теперішній час зобов'язання за договором кредиту № 0310/1007/88-274 належним чином не виконано, тому правовідносини по цьому договору не припинені.

Оскільки заборгованість третьою особою не погашена, інші підстави припинення зобов'язання відсутні, а отже основне зобов'язання продовжує існування, а тому продовжує існування і іпотечне зобов'язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягають задоволенню шляхом звернення стягнення на 2-х кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, оскільки зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконується.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Враховуючи висновок про вартість майна, колегія суддів прийшла до висновку про те, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлена та повинна визначатись на рівні не нижче 189 730 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене рішення суду підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367,368,374,376,381- 384, ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" - задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року - скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

На користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/1007/88-274 від 26.10.2007 року, яка станом на 08.02.2016 року становить 901596,24 грн. та складається з заборгованості : за кредитом - 469880, 32 грн., по відсотках - 431715,92грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., загальною площею 41,8 кв. м. та житловою 26,3 кв.м. та належить Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2006 року, - шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною не нижчою за 189 730 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" судові витрати в розмірі 26 448, 58 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначені чинним законодавством.

Головуючий:

Судді: