Справа № 446/1274/15 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/783/1088/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Жукровської Х.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування на будівельні матеріали та право забудовника,-

в с т а н о в и л а:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області та просила суд, з врахуванням заяви від 15.02.2016р., визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, як спадкоємцем першої черги та особи, яка має право на обов'язкову частку після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., право власності на спадкове майно - будівельні матеріали та право забудовника на будинок АДРЕСА_1 з процентом готовності 72%, який позначений в технічній документації під літ. "А-1" і складається з трьох житлових кімнат загальною площею 57,2 кв.м., коридору загальною площею 25,1 кв.м., кухні площею 12,2 кв.м., кладової площею 6,1 кв.м., санвузла площею 3,9 кв.м. та балкону площею 2,0 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер її чоловік ОСОБА_5, який на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким все своє майно заповів на її користь. Вона звернулася до нотаріуса та оформила спадщину на належну покійному 1/5 частини квартири. Вказала, що за життя вона з покійним чоловіком також будувала спірний житловий будинок, який теж входить в спадкову масу. Так, як на вказаний будинок є рішення виконкому про надавання земельної ділянки у користування для будівництва, а також акт виконаних робіт з будівництва будинку, технічний паспорт, а відсутній правовстановлюючий документ, який покійний чоловік не встиг оформити, то просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали та право забудовника.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21.03.2016р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.06.2016р., позов ОСОБА_2 задоволено, визнано в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. року, право власності на спадкове майно - будівельні матеріали та право забудівельника на недобудований житловий будинок АДРЕСА_1, який позначений в технічній документації під літерою «А-1» і складається з трьох житлових кімнат загальною площею 57,2 м.кв., коридору загальною площею 25,1 м.кв., кухні площею 12,2 м.кв., кладової площею 6,1 м.кв, санвузла площею 3,9 м.кв. та балкону площею 2,0 м.кв.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016р. прийняті по справі рішення скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскаржуваним Рішенням Кам'янка - Бузького районного суду Львівської області від 22 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на будівельні матеріали та право забудовника - відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали та право забудовника - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., права забудовника об'єкту незавершеного будівництва, що розташований за адресою АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1842,30 грн. (одна тисяча вісімсот сорок дві гривні тридцять копійок).

Дане рішення оскаржила відповідач ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з грубим порушенням норм процесуального права. Покликається на те, що суд не повідомив ані її, ані її представника про судове засідання, яке відбувалось 22 лютого 2018 року, чим порушив її законне право на участь у судовому засіданні і на захист її інтересів. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягуючи з неї судовий збір за подання позовної заяви, оскільки судовий збір ОСОБА_2 був сплачений за позов до Кам'янка - Бузької міської ради від 16 червня 2015 року, а залучення її до участі у справі як співвідповідача було лише 30 серпня 2017 року. Також, покликається на те, що ОСОБА_2 жодним чином не може претендувати на успадкування права забудовника об'єкту незавершеного будівництва, оскільки даний об'єкт не входить до спадкової маси, а покійний ОСОБА_5 свідоцтва про право власності не отримував, що було зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 21 грудня 2016 року. Враховуючи наведене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та судові витрати покласти на позивача.

В судове засідання апелянт(відповідач) ОСОБА_4 та представник Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи від останніх не поступило, поважності причин неявки в судове засідання ними не надано, а тому в силу вимог ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності. На думку колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали та право забудовника, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не надали суду доказів щодо переліку будівельних матеріалів, які використані в спірному будівництві, що позбавило суд можливості вирішити питання про перехід права власності на них.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на будівельні матеріали та право забудовника, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом покійного ОСОБА_5 і заперечує право позивачки на спадкування, то саме вона є належним відповідачем по справі. Водночас орган місцевого самоврядування не є особою, яка може відповідати за вимогами позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду зважаючи на наступне.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 04.12.1954р., що стверджується копією свідоцтва про їх одруження НОМЕР_2 від 04.12.1954р.

Згідно з рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.12.2012р., яке набрало законної сили, встановлено факт належності ОСОБА_2 та померлому ОСОБА_5 свідоцтва про одруження виданого 04.12.1954р.

Як видно зі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, така належала ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть НОМЕР_1 від 22.03.2011р.

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишив заповіт від 16.03.2011р., який посвідчений приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького РНО Робак Л.А., та відповідно до якого заповів дружині ОСОБА_2 усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом матиме право.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2015р. спадкоємцем до майна покійного ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2, а саме до 1/5 частини квартири АДРЕСА_1

Також, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кам'янка-Бузької міської ради народних депутатів Львівської області від 12.04.1984р. №89 вирішено, зокрема надати у безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови в м. Кам'янка-Бузька ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 площею 592 кв.м. для будівництва індивідуального двоповерхового житлового будинку по проекту №ОБ-1-3/1 житловою площею 59,0 кв.м. загальною площею 81,8 кв.м. та господарської будівлі по проекту ГБ-5-77.

Актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 10.09.1984р. встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної ОСОБА_5 для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських споруд.

10.08.1984р. ОСОБА_5 отримав дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво, який виданий головним архітектором міста та інспектором Держархбудконтролю.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янка-Бузької міської ради від 26.09.1991р. №241 проведено заміну назв вулиць, зокрема замінено назву вулиці 8 Березня на Марії Заньковецької.

Як видно з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 02.07.2015р., виготовленим Червоноградським БТІ, такий об'єкт незавершеного будівництва має площу 131,7 кв.м., складається з цокольного поверху та 1 поверху.

Згідно з висновком експерта ТзОВ "Гал-Світ" від 22.05.2014р., який виготовлено в межах іншої судової справи, дійсна (ринкова) вартість незавершеного будівництва будинку АДРЕСА_1 становить 372 800 грн., а залишкова вартість заміщення цього будинку, з врахуванням проценту готовності 1 023 279 грн. Цим висновком також здійснено опис будинку та вказано, що такий має рік початку будівництва 1984р., має два поверхи та 210,6 кв.м. загальної площі.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 19.03.2015р. по справі №1311/173/12 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на незавершене будівництво, так як право власності на спірне будівництво не зареєстроване.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_5 отримав земельну ділянку для будівництва та розпочав будівництво із дозволу компетентних органів державної влади, а тому набув права забудовника спірного будівництва. Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. і за життя не оформив права власності на здійснене будівництво, а позивачка ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем до майна покійного ОСОБА_5, так як на неї складено заповіт.

За змістом ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка по мерла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

У відповідності до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то право забудовника також перейшло до неї на підставі заповіту.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам у справі, прийшов до правильного висновку щодо визнання за позивачем права забудовника спірного будівництва.

Оскільки, рішення суду в частині відмови у визнанні за позивачем ОСОБА_2 права власності на будівельні матеріали не оскаржується, а відтак судом апеляційної інстанції у відповідності до ст.367 ЦПК України не переглядається.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що відповідача не було належним чином повідомлено про дату і час судового засідання, яке відбувалось 22 лютого 2018р., оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідача ОСОБА_4 було належним чином повідомлено, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення, яке остання отримала 14.02.2018р.(т.3 а.с.188)

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Кам'янка - Бузького районного суду Львівської області від 22 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.06.2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета