Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 242/4979/16-ц

провадження № 61-1263св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Селидівського міського суду Донецької області в складі судді Владимирської І. М. від 07 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області в складі колегії суддів: Груіцької Л. О., Краснощокової Н. С., Новосядлової В. М. від 23 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_5

Позовні вимоги мотивовані тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2010 року. Шлюб зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 457. У період шлюбу у них народилося двоє малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружжя остаточно припинило шлюбні відносини, збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим. Просить шлюб з відповідачем розірвати.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 серпня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Шлюб, зареєстрований 19 червня 2010 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 457, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - розірвано.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, виходив із того, що подальше спільне проживання сторін по справі і збереження родинних відносин є неможливим, шлюб розпався та збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 серпня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

У березні 2018 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що унаслідок порушення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, суди дійшли висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами без всебічного, повного й обґрунтованого з'ясування обставин справи. А надані докази по справі оцінені судами односторонньо. Оскаржувані судові рішення є передчасними та їх не можна визнати законними та обґрунтованими. Зазначала, що судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень не враховано того, що у них під час перебування шлюбу народилося двоє дітей. При ухваленні оскаржуваних судових рішень судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання можливості розірвання шлюбу при наявності двох малолітніх дітей у подружжя та не встановлено які це матиме правові наслідки.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2010 року, згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 13 вересня 2016 року, виданого повторно Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 457.

У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач звертаючись до суду указував на те, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, подальше збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам, оскільки відсутні взаємопорозуміння між ними, існують розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Спорів про місце проживання їх дітей, їх утримання та щодо розподілу спільного майна, не має.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (стаття 24 СК України).

Відповідно до статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.аття111 СК України)

Так, ухвалою суду від 07 червня 2017 року в інтересах збереження сім'ї сторонам надано строк для примирення - два місяці.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що сторони примирилися, проживають однією сім'єю та спільно виховують дітей.

Згідно статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував наявність у сторін двох неповнолітніх дітей та відсутність спору щодо їх місця проживання, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило