Ухвала

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 497/1262/17

провадження № 61-37590ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2017 року та залишити в силі рішення Болградського районного суду Одеської області. При цьому до касаційної скарги додає постанову апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року, якою скасовано рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується; клопотання особи, яка подає скаргу.

Таким чином, заявнику слід надіслати на адресу суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та вказати у прохальній частині скарги судові рішення, які скаржник просить переглянути, при цьому вказати суд, який їх ухвалив, та дати їх ухвалення.

Крім того, касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, оскільки до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір та частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів, при цьому посилається на правовий висновок ВеликоїПалати Верховного Суду від 21 березня 2018 року висловлений у справі

№ 761/24881/16-ц.

Вказані доводи заявника є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статі 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені, оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів), яка гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Таким чином слід дійти висновку про те, що від сплати судового збору звільняються особи, які звернулися до суду за захистом свого порушено права.

З доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 є відповідачем по справі, а за захистом свого порушеного права звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк». А тому положення норми частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» в даному випадку застосуванню не підлягають.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що вона звільнена ввід сплати судового збору з підстав передбачених пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що предметом спору по справі № 497/1262/17, відповідачем по якій є ОСОБА_1, є стягнення заборгованості за кредитним договором (договірні правовідносини), тобто положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» на дані правовідносини не розповсюджується.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно пункту 1 частини першої статі 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що предметом спору є стягнення кредитної заборгованості, яка становить 17 317,71 грн.

Підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви в суд першої інстанції становить 1 600,00грн. Таким чином, заявнику за подання касаційної скарги слід сплатити 3 200,00 грн (1 600,00 грн х 200 %) судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 16 липня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило