Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1770/14-ц

Номер провадження: 2/511/12/18

19 червня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Захарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (далі - ПАТ «Банк Форум») звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 червня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Банк Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 70 000,00 доларів США для придбання автомобіля, зі сплатою 13 % річних з терміном погашення боргу до 24 квітня 2015 року. Умовами кредитного договору встановлено порядок погашення боргу шляхом сплати щомісячно до 20 числа місяця наступного за розрахунковим платежу в розмірі не менше 287,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 виступила поручителем свого чоловіка і зобов'язалась разом з ним в солідарному порядку відповідати за виконання умов вищевказаного договору.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 липня 2010 року стягнуто з відповідачів на користь банку в солідарному порядку 71 068,27 доларів США, що по курсу НБУ на момент ухвалення рішення складало 562 135,81 грн.

З моменту ухвалення рішення боржником частково погашено борг через органи ДВС станом на 05 травня 2014 року у розмірі 25 027,92 доларів США основної заборгованості та 7 122,23 доларів США процентів за кредитом. Залишок боргу складає 39 642,07 доларів США.

Оскільки зазначений вище борг стягнуто на момент ухвалення рішення суду, виходячи з курсу НБУ станом на 24 червня 2010 року 7,909 грн. за 1 долар США всього у сумі 313 529,00 грн., а станом на момент звернення банку до суду курс обміну валют складав 11,744 грн. за 1 долар США, тому між цими сумами існує курсова різниця в розмірі 153 216,73 грн., яку банк просив стягнути з відповідачів.

Далі позивач в порядку ст.31 ЦПК України збільшив заявлені позовні вимоги, подавши позовну заяву в новій редакції (Т.1 а.с.103), в якій збільшив суму курсової різниці, яка підлягає стягненню з відповідачів станом на 27.02.2015 року в зв'язку зі зміною офіційного курсу обміну валют, встановленого НБУ до 27,763 грн. за 1 дол. США і просив стягнути з відповідачів курсову різницю між раніше стягненим боргом в гривнях по доларовому кредиту за рішенням суду і між сумою боргу на час подачі заяви виходячи з нового курсу обміну в сумі 774 398,43 грн. Крім цього, на підставі п.4.1. Кредитного договору, яким за невиконання умов договору встановлено пеню в розмірі 0,2 %, позивач просив стягнути пеню з відповідачів за кожен день прострочення боргу з 27.02.2014 року по 26.05.2015 року всього 28734,11 дол. США, що еквівалентно 797 748,55 грн.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» відмовлено (Т.1 а.с.161, 213).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.07.2015р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04.11.2015 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (Т.2 а.с.61).

Справу передано 20.07.2016 року у провадження судді Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровської І.В. (Т.2 а.с.64).

Ухвалою від 21.07.2016р. суддею Бобровською І.В. справу прийнято до свого провадження (т.2 а.с.65).

В судове засіданні представник позивача Волошин О.В. не з'явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. В наданих суду письмових запереченнях та поясненнях в судовому засіданні пояснив, що він повністю погасив заборгованість по кредитному договору через органи ДВС. Вимоги ж банку про стягнення курсової різниці після винесення судового рішення не ґрунтуються на законі, так як законом такий вид відповідальності перед банком не передбачений. Крім цього, на його думку, не підлягає стягненню пеня за договором, так як з нього достроково стягнено всю суму боргу за договором і тим самим припинено дію договору. (Т.1 а.с.125.)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на виклик суду не з"явилась, надавала суду заяву про розгляд справи у суді без її участі (Т.1 а.с.147).

Ухвалою суду від 20.02.2017р. за клопотанням відповідача ОСОБА_1 у справі призначено судово-економічну експертизу з зупиненням провадження на час її проведення.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року відновлено провадження по справі у зв'язку з надходженням клопотання представника позивача Волошина О.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1

Ухвалою суду від 15.05.2017р. заяву представника позивача Волошина О.В. задоволено, накладено арешт на нерухоме майно - нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Ухвалою суду від 07.06.2017р. за клопотанням відповідача ОСОБА_1 матеріали цивільної справи направлено до ТОВ «Інститут судових експертиз» для проведення судово-економічної експертизи згідно ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.02.2017 року, зупинено провадження у цивільній справі на час проведення експертизи.

18.09.2017р. цивільну справу № 511/1770/14ц повернуто до суду для розгляду клопотань експерта для надання додаткових матеріалів та уточнення питань, а також розгляду клопотання відповідача ОСОБА_1 про об'єднання цивільних справ.

Ухвалами суду від 09.10.2017р. провадження по справі відновлено, в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про об'єднання цивільної справу за позовом ПАТ "Банк Форум" (у стані ліквідації) до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, ціна позову 229336,23 грн. з цивільною справою за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в одне провадження - відмовлено.

Ухвалою суду від 18.10.2017р. у задоволенні клопотання представника позивача Волошина О.В. про відвід судового експерта Товариства з обмеженою відповідальності «Інститут судових експертиз» Тарасової Юлії Анатоліївни - відмовлено.

Ухвалою суду від 14.11.2017р. у задоволенні заявленого представником позивача Волошиним О. В. відводу експерту Шевченку О.П. та клопотання про передачу цивільної справи для проведення експертизи до іншої експертної установи - відмовлено, продовжено проведення по справі судової економічної експертизи за ухвалою суду від 26.07.2010 експертами Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут судових експертиз», за клопотанням експерта уточнено поставлені на вирішення експертизи питання. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

20.03.2018р. на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від ТОВ «Інститут судових експертиз» надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово - економічної експертизи та повернуто матеріали цивільної справи.

Ухвалою суду від 30.03.2018р. відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.04.2018р. у задоволенні заяви представникапозивача Волошина О. В., яка надійшла до суду 23.03.2018р., про відвід судового експерта та накладення на нього штрафу - відмовлено.

Ухвалою суду від 08.05.2018р. провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 750/8676/15-ц з подібних правовідносин за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни до ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про стягнення збитків за кредитним договором.

Ухвалою суду від 13.06.2018р. провадження у справі поновлено.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявленого позову, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» належить відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 червня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 70 000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 24 червня 2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_6 було укладено договір поруки.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 липня 2010 року на користь ПАТ «Банк Форум» стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року у розмірі 71 068,27 доларів США, що еквівалентно 562 135,81 грн., з яких: 64 669,99 доларів США, що еквівалентно 511 526,69 грн, - заборгованість за кредитом, 6 398,28 доларів США, що еквівалентно 50 609,12 грн, - заборгованість за відсотками, 69 425,36 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання, 5 000,00 грн. - штраф за несвоєчасну перестраховку заставного майна, а всього стягнуто 636 561,17 грн. (Т.1 а.с.13).

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 05 червня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 26 липня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 636 561,17 грн. закінчено у зв'язку із оплатою боргу у повному обсязі (т.1 а.с.130).

Також, умовами кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. (п. 4.1 кредитного договору).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності занеможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз.1,2 п.17 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України , оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.526,599 ЦК України.

Аналізуючи вказані норми закону та враховуючи висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені в його постановах, суд вважає, що підстави для стягнення курсової різниці між раніше стягненим боргом в гривнях по доларовому кредиту за рішенням суду і між сумою боргу на час подачі позовної заяви, виходячи з нового курсу обміну в сумі 774 398,43 грн. відсутні, оскільки, по - перше, збитки позивача по кредитному договору на вказану суму не відображені у його балансі, а погашення заборгованості відбулося у національній валюті, виходячи з офіційного курсу Національного банку України (далі - НБУ) на момент ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за договором; по-друге, звертаючись у 2010 році до суду із позовом до відповідачів, позивач самостійно обрав спосіб захисту своїх порушених прав та просив стягнути борг саме у національній валюті, спір між сторонами вирішено судом, рішення набрало законної сили, ОСОБА_1 рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 липня 2010 року про стягнення боргу виконано у повному обсязі, позивач не позбавлений права на пред'явлення вимог до відповідачів на підставі статті 625 ЦК України.

Також, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідачів пені на підставі п.4.1. Кредитного договору, укладеного 25 червня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Банк Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», оскільки, звертаючись у 2010 році до суду з позовом до відповідачів про дострокове стягнено заборгованості по кредитному договору, банк в односторонньому порядку змінив строк дії договору. Враховуючи, що строк дії договору сплинув, позивач позбавлений права на стягненні пені у розмірі, передбаченому кредитним договором, а має право тільки на стягнення штрафних санкцій, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 750/8676/15-ц та від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц, які суд зобов'язаний враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

Так, у постанові від 30.05.2018 року Велика Палата визначилась з поняттям «курсова різниця» та зі сферою його застосування.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року N 193 та Порядку відображення в обліку операцій в іноземній валюті, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 24 липня 2001 року № 126, іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності.

Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу.

Монетарні статті - статті балансу, що відображають грошові кошти в касі, на рахунках в установах банків, а також такі активи і зобов'язання, що будуть отримані чи сплачені у фіксованій чи визначеній сумі грошей або їх еквівалентів.

До монетарних статей відносяться грошові кошти в іноземній валюті, що знаходяться в касі чи на банківському рахунку підприємства; дебіторська заборгованість за відправлені нерезиденту товари, по якій очікується дохід в іноземній валюті; кредиторська заборгованість, що виникла внаслідок отримання підприємством товарів у нерезидента на умовах наступної оплати та для погашення якої, як очікується, підприємство сплатить певну суму грошових коштів в іноземній валюті.

Виходячи з поняття «курсова різниця», можна виділити чотири періоди, за які здійснюється перерахунок заборгованості в іноземній валюті для визначення курсових різниць. Це періоди між:

- датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою фактичного здійснення розрахунків;

- датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою складання бухгалтерської звітності за звітний період;

- датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою фактичного здійснення розрахунку;

- датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою складання бухгалтерського звіту за звітний період.

Курсові різниці розраховуються за положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Наведене дає право зробити висновок, що курсові різниці застосовуються у фінансовій звітності підприємств при веденні бухгалтерського обліку.

Доказів такого відображення курсової різниці у балансі позивача Банком суду не надано.

Також, позивач не надав необхідних фінансових та бухгалтерських документів і експерту на його вимогу для вирахування розміру курсової різниці на суму заборгованості за кредитним договором експертним шляхом, внаслідок чого надання висновку експертом по даному питанню виявилось неможливим, про що експерт зазначив в повідомленні №05/013/1430/2 про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи по матеріалам цивільної справи №511/1770/14-ц (Т.3 а.с.111-123).

Верховний Суд по даній справі у подібних правовідносинах дійшов висновку, що кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов'язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Також у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У даному випадку позивач, як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звернувся до суду з позовом про стягнення пені, нарахованої як заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року № 0111/08-АNеwv, строк дії якого сплинув.

Позовних вимог про стягнення з боржників сум в порядку ч.2 ст.625 ЦК України позивачем не заявлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, так як вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі ст.ст.509, 526, 599, 611, 625, 1050 ч.2 ЦК України, Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року №5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", керуючись ст.ст. 81, 95, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263, 265, 315 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (02100, м.Київ, бульв. Верховної Ради, 7, ідентифікаційний код 21574573) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_2), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання АДРЕСА_3) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Скасувати арешт, накладений за заявою представника позивача Волошина Олександра Володимировича ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 травня 2017 року на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючому АДРЕСА_2,паспорт серії НОМЕР_3, виданий УМВС України в Одеській області 27.01.1997р., РНОКПП - НОМЕР_1.

Роз'яснити, що арешт нерухомого майна зберігає свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 липня 2018 року.

Суддя І. В. Бобровська