АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/896/18Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Чубай В.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по аліментам, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по аліментам, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є стягувачем аліментів з відповідача на утримання дочок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до виконавчого листа № 2-50/2005 року, виданого 10 лютого 2005 року Золотоніським районним судом Черкаської області, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, починаючи з 7 серпня 1996 року і до повноліття дітей.

16 грудня 2014 року відділ ДВС Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області повернув позивачу виконавчий лист у зв'язку із закінченням строку стягнення аліментів.

Протягом 2015 року позивач зверталась до органу державної виконавчої служби із заявами про продовження виконання рішення суду про стягнення аліментів, проте їй було відмовлено на підставі ч.2 ст. 47 та ч. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено розрахунок заборгованості за період з 7 серпня 1996 року по 24 вересня 2013 року, розмір якої становить 50431 гривна 80 копійок.

Відповідач зазначену заборгованість не погасив у добровільному порядку, постійно ухиляється від сплати аліментів. З 2015 року позивач часто хворіє, є інвалідом 3 групи, раніше звернутися з позовом не мала змоги.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь вказану заборгованість по аліментам за період з 07 серпня 1996 року по 24 вересня 2013 року по виконавчому листу № 2-50/2005 року, виданого Золотоніським районним судом Черкаської області про стягнення аліментів на утримання дочок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 50431 гривна 80 копійок, а також стягнути витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 300 гривень.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність ,просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначала, що заборгованість має бути погашена лише за рішенням суду, оскільки органом державної виконавчої служби виконавчий лист їй повернуто у звязку із закінченням строку для стягнення аліментів, тому подвійного стягнення аліментів, про яке зазначає суд у своєму рішенні, бути не може.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З дублікату виконавчого листа № 2-50/2005 від 10 лютого 2005 року, виданого Золотоніським районним судом Черкаської області вбачається, що рішенням Золотоніського районного суду від 23 червня 1996 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% мінімального неоподатковуваного мінімуму на кожну дитину, починаючи з 7 серпня 1996 року і до повноліття дитини (дітей) (а.с. 6-7).

Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні Державної виконавчої служби.

15 грудня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_9 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з закінченням передбаченого рішенням суду строку для стягнення аліментів (а.с. 9).

Відповідно до статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Указана норма права чітко і однозначно визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом та заборгованості, коли така виникла під час виконання рішення суду і така заборгованість стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Окремо рішення суду, вимагається при певних обставинах, коли заборгованість виникла при сплаті аліментів за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати.

Порядок стягнення аліментів визначений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинної на час постановлення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Згідно частини 8 вказаної норми права, після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, роз'яснює йому права, встановлені частиною першою статті 87 цього Закону, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З вказаної норми права слідує, що строк стягнення аліментів враховується в тому випадку, коли відсутня заборгованість по аліментах, а підставою для закінчення виконавчого провадження є те, що сума відрахованих з боржника аліментів , підприємством, установою, організацією, фізичною особою, фізичною особою - підприємецем, які проводили відрахування з боржника, не перерахована стягувачу, і в цьому випадку в останнього виникає право звернення до суду з позовом до вказаних осіб, а не боржника.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинної на час постановлення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Тому перше, що в даній справі необхідно встановити, це момент виконання рішення про стягнення аліментів та чи за обставинами справи такий момент настав.

Моментом виконання рішення суду про стягнення аліментів, є передача боржником визначеного рішенням суду розміру аліментів стягувачу у такий спосіб, коли останній може вказаними аліментами розпорядитись.

Наявність у боржника заборгованості свідчить про те, що рішення суду не виконано, а тому ухвалення ще одного рішення суду, приведе до подвійного стягнення.

В сукупності з вище зазначених норм права, можна зробити висновок, що рішення суду про стягнення аліментів, при наявності заборгованості, виконується в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», незалежно від досягнення дитиною повноліття і така заборгованість не може бути стягнута з боржника, так як це приведе до подвійного стягнення.

Заборгованість по аліментах може бути стягнута за рішенням суду лише з адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які , на виконання рішення суду, проводили відрахування з боржника, як працівника вказаних осіб, і не виконали зобовязання, перерахувати відраховані аліменти стягувачу.

За таких обставин, апеляційний суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування правильного по суті, рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по аліментам без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 27 червня 2018 року.

Судді