Справа № 521/4055/18
Провадження № 2/521/2509/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Мирончук Н.В.,
при секретарі судового засідання: Власової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком №36 по вулиці Ветеранів праці у м. Одесі.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона є власником будинку №36 по вулиці Ветеранів праці у м. Одесі на підставі договору дарування. У вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2, її батько. З серпня 2016 року відповідач не мешкає за вказаною адресою та немає там його особистих речей.
Позивач вказує, що відповідач не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку та земельної ділянки.
Спроб відповідача щодо вселення до вказаного будинку не здійснювалося.
Оскільки позивач сплачує всі видатки по будинку та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в її будинку створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач надав до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що, відповідно до договору дарування будинку від 15 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 946, ОСОБА_2, подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар будинок за адресою: м. Одеса, вул. Ветеранів праці, № 36. (а.с. 15-16)
Згідно домової книги про реєстрацію громадян, відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 22-28)
Як вбачається з долучених до матеріалів справи листів сусідів: ОСОБА_4, ОСОБА_5П та ОСОБА_6, - ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з кінця серпня 2016 року.
Вказані листи завірені головою органу самоорганізації населення комітет мікрорайону «Преображенський» ОСОБА_7 (а.с.19-21)
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачів порушені права та законні інтереси позивача у справі.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.
Оскільки, відповідач за вказаною адресою не проживає, цей житловий будинок не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, та визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим будинком №36 по вулиці Ветеранів праці у м. Одесі.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись ст.ст. 16, 29 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (м. Одеса, вул. Ветеранів праці, № 36, паспорт серії КЕ 967986, виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 27.02.1998 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №36 по вулиці Ветиранів праці у м. Одесі.
Встановити порядок виконання рішення суду, за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття ОСОБА_2 (м. Одеса, вул. Ветеранів праці, № 36, паспорт серії КЕ 967986, виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 27.02.1998 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) з реєстраційного обліку - будинку №36 по вулиці Ветеранів праці у м. Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку, шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н.В. Мирончук