АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 червня 2018 року

м. Харків

справа № 635/7508/16-ц

провадження № 22ц/790/1898/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Сащенка І.С.,

імена (найменування сторін):

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на зачне рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2017 року в складі судді Шинкарчука Я.А.,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») в особі свого представника ОСОБА_2 звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30 серпня 2005 року укладено Кредитний договір № 89-2005, відповідно до умов якого Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (далі АКПІБ) надав ОСОБА_1 кредит в сумі 39 600 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків річних у розмірі 13% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 28 серпня 2010 року.

На підставі Договору від 17 грудня 2012 року право вимоги за вказаним кредитним договором відступлене на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Однак умови кредитного договору виконані не були, у звязку з чим станом на 01 жовтня 2016 року утворилась заборгованість за кредитом 760 доларів США 91 цент, що еквівалентно 19 716 грн. 61 коп.; по відсотках 635 доларів США 21 цент, що еквівалентно 16 459 грн. 48 коп.; пеня 1 075 доларів США 91 цент, що еквівалентно 27 878 грн. 85 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитом 19 716 грн. 61 коп.; по відсотках 16 459 грн. 48 коп.; пеню за рік 12 838 грн. 56 коп., а також 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Справа розглядалась судом першої інстанції неодноразово.

Останнім заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2017 року позов задоволено. З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 року 19 716 грн. 61 коп. заборгованості за кредитом, 16 459 грн. 48 коп. заборгованості по відсотках, пеню за рік 12 838 грн. 56 коп., а також 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач взятих на себе зобовязань за Кредитним договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 року належним чином не виконав, у звязку з чим сума заборгованості в указаному розмірі підлягає стягненню на користь позивача.

07 лютого 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа розглянута за його відсутності та за відсутності його належного повідомлення про день і час розгляду справи. Розглянувши справу з порушенням правил проведення заочного розгляду справи, його фактично було позбавлено можливості захищати свої права та законні інтереси в судовому засіданні. Крім того зазначає, що його не було письмово повідомлено про зміну кредитора.

Позивач заочне рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційних скарг - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 30 серпня 2005 року укладено Кредитний договір № 89-2005, відповідно до умов якого АКПІБ надав ОСОБА_1 кредит в сумі 39 600 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків річних у розмірі 13% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 28 серпня 2010 року.

На підставі Договору від 17 грудня 2012 року право вимоги за вказаним кредитним договором відступлене на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

У відповідності до розрахунку станом на 01 жовтня 2016 року заборгованість складає: за кредитом 760 доларів США 91 цент, що еквівалентно 19 716 грн. 61 коп.; по відсотках 635 доларів США 21 цент, що еквівалентно 16 459 грн. 48 коп.; пеня 1 075 доларів США 91 цент, що еквівалентно 27 878 грн. 85 коп.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобовязанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобовязання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визнання розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобовязання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобовязання.

З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається ОСОБА_1, не припиняє зобовязань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягнені заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. При цьому АКПІБ вимог до ОСОБА_1 з приводу невиконання умов Кредитного договору № 89-2005 від 30 серпня 2005 року не предявляв.

Встановивши, що за Кредитним договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 року, укладеним між АКПІБ та ОСОБА_1, утворилась заборгованість внаслідок невиконання останнім його умов, а докази про те, що відповідачем погашалась заборгованість первісному кредитору до укладення Договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року за вказаним кредитним договором відсутні, а також що до позивача перейшло право вимоги за даним кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Судом встановлено факт отримання кредитних коштів відповідачем, а також правильність розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 року за період з 17 грудня 2012 року по 01 жовтня 2016 року, який підтверджує невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань перед кредитором. Відповідач протилежного не довів, належних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надав.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи з порушенням правил проведення заочного розгляду справи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2016 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» було задоволено. З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнута заборгованість за кредитним договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 року в розмірі 1 889 доларів США 59 центів, що еквівалентно 49 014 грн. 65 коп., із яких 760 доларів США 91 цент заборгованість за кредитом, 635 доларів США 21 цент заборгованість по відсотках за користування кредитом та 495 доларів США 47 центів пеня. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року заява ОСОБА_1 задоволена. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2016 року скасовано, справа призначена до розгляду на 19 квітня 2017 року на 14 год. 30 хв.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 19 квітня 2017 року на 14 год. 30 хв., не зявились, справа відкладена розглядом на 17 травня 2017 року на 15 год. 00 хв. У звязку з неявкою сторін 17 травня 2017 року справа відкладена слуханням на 06 червня 2017 року на 14 год. 00 хв., про що представник відповідача ОСОБА_3 повідомлена під розписку.

17 травня 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на позов.

Заперечення мотивовані тим, що він не ознайомлений з позовними вимогами. Між тим, знаючи про суть судового спору з тексту заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2016 року, він заявляє про застосування строків позовної давності. Звертає увагу на те, що в заочному рішенні не зазначено про суттєві обставини щодо відступлення права вимоги. При цьому суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність прав на набуття прав кредитора.

06 червня 2017 року справу було знято зі слухання у звязку з зайнятістю судді в іншому процесі та призначено до розгляду на 23 червня 2017 року о 9 год. 00 хв. Про дату та час слухання справи представники сторін повідомлені під розписку. Однак 23 червня 2017 року за заявою представника позивача справа відкладена слуханням на 23 серпня 2017 року о 12 год. 00 хв., про що представник позивача ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_3 повідомлені під розписки.

23 серпня 2017 року справу знято зі слухання у звязку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті та призначено до розгляду на 14 вересня 2017 року о 14 год. 00 хв.

В подальшому були подані заяви: від представника позивача ОСОБА_4, в якій вона просила розглядати справу у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, а у випадку повторної неявки відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності ухвалити заочне рішення; від представника відповідача ОСОБА_3, в якому вона просила розглядати справу за її відсутності та повідомляла, що позов не визнає, оскільки відсутні докази заборгованості за кредитом.

14 вересня справу знов було знято зі слухання у звязку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті та призначено до розгляду на 06 жовтня 2017 року о 15 год. 30 хв.

06 жовтня 2017 року о 15 год. 30 хв. справу знято зі слухання у звязку з зайнятістю судді в іншому процесі та призначено до розгляду на 20 листопада 2017 року о 17 год. 00 хв. За заявою представника позивача розгляд справи відкладено на 13 грудня 2017 року, про що представник позивача ОСОБА_5 повідомлена під розписку. У звязку з поданням ОСОБА_6 - представником ТОВ «Кредитні ініціативи» заяви та неявкою сторін в судове засідання в цей день справа відкладена слуханням на 29 грудня 2017 року на 10 год. 00 хв. Оскільки сторони в цей день не зявились, враховуючи заяву представника відповідача ОСОБА_3 про розгляд справу за її відсутності та згоду на ухвалення заочного рішення, справа була розглянута в заочному порядку.

Заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності не заслуговує на увагу. Як розяснено в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд і рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійно підставою для цього.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Зачне рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 червня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

ОСОБА_7