Справа № 505/765/18
Провадження № 2/505/743/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2018 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великофонтанського старостинського округу Куяльницької сільської ради Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВ И В:

Позивач ОСОБА_1, звернулась 20.03.2018 року в суд з цим позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області в подальшому уточнила позовну заяву і змінила відповідача на Великофонтанський старостинськийо округ Куяльницької сільської ради Одеської області та просить суд постановити рішення яким визначити їй додатковий строк в два місяці на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 29 січня 2009 року, з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 29 січня 2009 року померла її мати ОСОБА_2, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, Росія.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,75 га, яка знаходиться на території Великофонтанської сільської ради Подільського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0136578 від 21 серпня 1996 року.

У березні 2009 року вона звернулась до Великофонтанської сільської ради із заявою про прийняття спадщини, але їй повідомили, що згідно ст.. 1268 Цивільного Кодексу України вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, уклавши договір оренди землі з Сільськогоподарським товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «НИВА+».

У 2016 році, директор Сільськогоподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «НИВА+» відмовився надати їй орендну плату за земельну ділянку, оскільки вона не є законним власником цієї земельної ділянки.

Вона звернулась до Шостої Одеської нотаріальної контори, де їй надали відповідь про те, що вона пропустила строк на прийняття спадщини і порекомендували звернутися до суду з питання продовження строку, достатнього для прийняття спадщини.

Вона є єдиною спадкоємицею, інших спадкоємців які б претендували на спадщину немає, від спадщини вона не відмовлялась.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, зареєстровану в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області за №6705 від 08.06.2018 року про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують у їх задоволенні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без здійснення технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовну вимогу задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-ФР №711715 від 30 січня 2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 29 січня 2009 року в м.Заводоуковськ, Тюменської області, Росія.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОМ №287574 від 18 квітня 1972 року, ОСОБА_3 народилася 02 травня 1971 року, в графі «Батьки» записано «Батько» - ОСОБА_4, «мати» - ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №375804 від 12 червня 1993 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, 12 червня 1993 року зареєстрували шлюб у Великофонтанській сільській раді Котовського району Одеської області, актовий запис №07 та після укладення шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище «Жосан».

Відповідно до довідки фельдшерського акушерського пункту Великофонтанської сільської ради від 12 червня 2018 року та копії амбулаторної історії хвороби №647 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, остання в період з 18 червня 2009 року по 01 липня 2009 року перебувала на амбулаторному лікуванні.

Ст..1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умова, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини шість місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строк для прийняття спадини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно договору оренди землі впозивач ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 29 січня 2009 рокуздає в оренду земельну ділянку та користується нею, на її збереженні є всі оригінали правових документів щодо спадкового майна.

Позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи пояснила, що вона влітку 2009 року часто хворіла і вчасно не звернулася до нотаріуса, вважала, що вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, уклавши договір оренди землі з Сільськогоподарським товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «НИВА+» й з цих причин своєчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

На думку суду наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, підтверджується наявними в справі доказами та зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зважаючи, що суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після померлої 29 січня 2009 року ОСОБА_2, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 81, 89, 133, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: с.Гидерим Подільський район Одеська область додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після матері ОСОБА_2, померлої 29 січня 2009 року, терміном два місяці, з дня набрання даним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В.Павловська