Справа № 2-3649/2010
Провадження № 22-ц/772/421/2018
Головуючий у суді першої інстанції Клапоущак С.Ю.
Доповідач Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 рокуСправа № 2-3649/2010м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар - Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 18 листопада 2010 року, ухваленого під головуванням судді Клапоущака С.Ю. у м. Вінниця (дата складення повного тексту невідома), у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі відділення №85 «ВіЕЙБі Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У вересні 2010 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду із позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість, що становить 198935,69 грн.

Позов мотивовано тим, що 26 лютого 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 430, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надано кредит в розмірі 22048 дол. США 40 центів.

Кредит надано строком до 26 лютого 2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договори поруки №430/S-1 від 26.02.2008 та №430/S-2 від 26.02.2008 відповідно.

За умовами договорів поруки, поручителі зобов'язались в разі невиконання та/або порушення боржником умов кредитного договору погасити заборгованість по кредитному договору №430.

Позичальник погасив заборгованість за договором лише частково та повністю припинив виконувати зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.

Таким чином, у ОСОБА_4 виникла заборгованість по кредиту, яка станом на 08 вересня 2010 року становить 24000,51 дол. США, що в еквіваленті на 08.09.2010 складає 189 644,83 грн., з яких: 2781,02 дол. США - прострочена заборгованість; 16884,93 дол. США - строкова заборгованість; 4334,56 дол. США - заборгованість по процентам.

Також боржник повинен сплатити штраф за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 9290,86 грн.

З поручителів, відповідно до умов договору підлягає стягненню заборгованість солідарно.

Зважаючи на викладене, ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду для стягнення всієї заборгованості достроково.

Заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 18 листопада 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість, що становить 198935,69 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи та на порушення судом норм матеріального права.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року заяву залишено без задоволення.

У січні 2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на заочне рішення, в якій просила його змінити в частині стягнення відсотків та тіла кредиту в меншому розмірі, а саме постановити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість в розмірі 132981,73 грн., в іншій частині стягнень з ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, зокрема, судом не враховано, що договір поруки частково припинено зі спливом шестимісячного терміну для пред'явлення вимоги до поручителя по заборгованості по кожному щомісячному платежу, а тому з поручителя підлягає стягненню не вся заборгованість за кредитним договором; суд не врахував, що банком не надано доказів отримання кредитних коштів.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 26 лютого 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №430.

Відповідно до умов договору ПАТ «ВіЕйБі Банк» надало ОСОБА_4 кредит в розмірі 22048,40 дол. США строком до 26 лютого 2015 року зі сплатою 14,7% річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 лютого 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №430/S-1 та цього ж дня між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №430/S-2.

За вказаними договорами поруки поручителі зобов'язались в разі невиконання та/або порушення ОСОБА_4 своїх зобов'язань перед банком погасити заборгованість по кредитному договору.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 08 вересня 2010 року становила 24000,51 дол. США, що в еквіваленті становить 198935,69 грн., що складається з: 2781,02 дол. США - прострочена заборгованість, 16884,93 дол. США - строкова заборгованість, 4334,56 дол. США - заборгованість по процентам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач умови договору виконав - надав кредит, відповідач, в свою чергу належним чином умови договору не виконував, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. Крім того, заборгованість за кредитним договором підлягає солідарному стягненню з усіх відповідачів, як з боржника так і з поручителів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 4 статті 559 ЦК України закріплено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Із матеріалів справи вбачається, що в договорі поруки №430/S-2 не встановлено строку, після якого порука припиняється, а пункт 1.3 договору, який закріплює його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки вказане суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, а тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Графіком погашення заборгованості по кредиту і відсотків до Кредитного договору № 430 встановлено погашення заборгованості ОСОБА_4 26 числа кожного місяця.

В разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Якщо банк пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, висловленою у постанові від 14 червня 2017 року у справі № 6-1009цс17.

Апелянт не заперечує проти розрахунку заборгованості (а.с. 6), наданого банком до позову, в якому відображено період від початку виникнення заборгованості і до моменту звернення до суду. Вказане підтвердила і представник ОСОБА_2

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого банком, перша заборгованість виникла за період з 26 травня 2009 року до 25 червня 2009 року. Останній період перед зверненням до суду з позовом до боржника та поручителів - з 26 серпня 2010 року до 08 вересня 2010 року.

Всього 16 місячних періодів.

Колегія суддів вважає. Що порука припинилась за перші десять періодів заборгованості, так як сплив шестимісячний термін для звернення із вимогою до поручителя для кожного з цих періодів. По іншим шести періодам заборгованості порука не припинилась.

Твердження апелянта про припинення поруки за 17 місячних періодів є помилковим.

Щомісячний платіж боржника складає 422 дол. США (відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту та відсотків до Кредитного договору № 430 (а.с. 15-16)).

Отже, порука ОСОБА_2 припинилась на загальну суму 4220 дол. США (422 Х 10 періодів).

Суд першої інстанції стягнув заборгованість у національній валюті в сумі 198935,69 грн., як і просив позивач.

Дана заборгованість була стягнута в солідарному порядку з поручителів.

Отже, від загальної суми заборгованості, стягнутої судом, слід відняти суму боргу за яким порука ОСОБА_2 припинилась, а від так, на цю суму припиняється солідарний обов'язок її погашення.

Заборгованість за період з 26 травня 2009 року до 25 квітня 2010 року складає 33345 грн. (10 місяців Х 422 дол. США. = 4220 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ на час подачі позову 33345 грн.).

198935,69 грн. - 33345 грн. = 165 590,69 грн.

Саме така сума заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_2 в порядку солідарного стягнення як з боржника та поручителя.

Заборгованість в розмірі 33345 грн. стягненню з ОСОБА_2 не підлягає.

Суд першої інстанції, не взявши до уваги вищезгадані норми ЦК України, неправильно застосував норми матеріального права та не встановив припинення поруки за період з 26.05.2009 до 26.04.2010 та дійшов хибного висновку про солідарне стягнення всієї суми заборгованості з ОСОБА_2, а від так мотиви апеляційної скарги є обґрунтованими та законними, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку кредитної заборгованості за період з 26.05.2009 до 25.04.2010 в сумі 33345 грн. підлягає скасуванню з подальшою відмовою в задоволенні вимог позову в цій частині.

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 18 листопада 2010 рокускасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку кредитної заборгованості за період з 26.05.2009 до 25.04.2010 в сумі 33345 грн. (тридцять три тисячі триста сорок п'ять гривень), і в цій частині відмовити у задоволенні позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий: Сало Т.Б.

Судді: Ковальчук О.В.

Якименко М.М.

Повний текст складено 21 червня 2018 року

Згідно з оригіналом:

Суддя: Сало Т.Б.