Справа № 357/9210/17 Головуючий у І інстанції Бондаренко О. В.
Провадження № 22-ц/780/2522/18 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 51 22.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Журби С.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,-

встановила:

у серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2007 року та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 07 червня 2016 року шлюб між ними було розірвано.

Від спільного проживання вони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюбні стосунки було припинено з липня 2015 року, вона з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею.

Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні.

07 грудня 2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду за позовом ОСОБА_3 позивачку було виселено з АДРЕСА_1, та знято з реєстрації, фактично як і сина, оскільки син проживає з нею.

Оскільки колишній чоловік добровільно відмовився матеріально утримувати сина вона звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання дитини та рішенням від 06 червня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом було стягнуто аліменти з ОСОБА_3

Відповідач не виконує рішення суду та не сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованість по аліментах станом на квітень 2017 року становила 32822 гривень.

З січня 2016 року вона із сином почала проживати з ОСОБА_5 у його квартирі АДРЕСА_2, з яким 21 липня 2017 року уклала офіційний шлюб та взяла його прізвище.

ОСОБА_5 являється приватним підприємцем, повністю забезпечує їх сім'ю та важає ОСОБА_4 своїм сином, а дитина на нього каже «папа». Син боїться біологічного батька, не бажає з ним спілкуватися, не має до нього, крім страху, жодних почуттів. Відповідач в свою чергу не вважає спільного сина ОСОБА_6 членом своєї сім'ї, що підтверджується висновком психолога центру соціологічно-психологічної реабілітації «Злагода» від 06 червня 2017 року.

Позивач зі своїм чоловіком ОСОБА_5 забезпечила гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення для сина.

Між нею, дитиною та її теперішнім чоловіком склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.

Дитина знаходиться на обліку з приводу плоскостопості та хронічних захворювань верхніх дихальних шляхів, потребує постійного оздоровлення у спеціалізованих санаторних установах, що вони з ОСОБА_5 йому забезпечують. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює вона, з моменту проживання з ОСОБА_5 разом з ним.

ЇЇ теперішній чоловік ОСОБА_5 має бажання всиновити її сина.

Згідно висновку органу опіки та піклування Білоцерківського міськвиконкому від 18 липня 2017 року на засіданнях 14 червня 2017 року та 29 червня 2017 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні до його малолітнього сина ОСОБА_4

Відповідно до вказаного висновку на засіданні 14 червня 2017 року встановлено, що батько дитини долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у вихованні не приймає, з сином не спілкується, матеріально його не утримує.

Розглянувши матеріали, комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Під час розгляду матеріалів на вказаному засіданні були присутні: вона та ОСОБА_5, однак відповідно вказаного висновку після прийняття рішення на засідання з'явився відповідач ОСОБА_3, мотивувавши своє запізнення тим, що переплутав адреси проведення засідання, та попросив повторно розглянути заяву про позбавлення його батьківських прав.

29 червня 2017 року на повторному засіданні Комісії за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, останній надав довідку про відсутність заборгованості по аліментах та пояснив, що мати дитини чинить йому перешкоди у прийнятті участі у вихованні сина, що не відповідає дійсності.

На підставі неправдивих відомостей наданих ОСОБА_3 комісія органу опіки та піклування Білоцерківського міськвиконкому не змогла прийняти об'єктивного рішення по даному питанню, тому рекомендувала звернутися до суду для вирішення питання про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав.

Просила суд, позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_4

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 (ОСОБА_4) подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а також ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та жорстоко поводився з ним, і його поведінка являється винною, такою що порушує права та інтереси її сина, загрожує його здоров'ю. При чому ця поведінка відповідача являється свідомою.

В своєму рішенні Білоцерківський міськрайонний суд виніс попередження відповідача та зобов'язав Службу у справах дітей контролювати виконання ним батьківських обов'язків, таким чином визнавши поведінку відповідача винною.

Вважає, що вона повністю довела винність відповідача як письмовими доказами, так і показами свідків, але суд не взяв до уваги ці докази та не правильно їх оцінив.

Крім того, суд врахував рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 09 серпня 2016 року №347 «Про визначення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4.», яким визначено графік спілкування відповідача з сином.

Також судом враховано висновок Органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради від 18 липня 2017 року, звернення відповідача до Білоцерківського міського центру у справах сім'ї та молоді від 29 серпня 2017 року. Вказане звернення взагалі не можна вважати доказом батьківської турботи відповідача, так як на момент його звернення уже почався судовий розгляд його позовної заяви про позбавлення відповідача батьківських прав, тому вказане звернення являється недопустимим доказом.

Особливу увагу суд приділив довідкам-розрахункам про заборгованість по аліментах відповідача на користь її сина, та квитанціях про сплату аліментів, при цьому не взявши до уваги, що кошти на сплату аліментів почали надходити після порушення кримінального провадження.

Далі суд врахував довідку про доходи відповідача, згідно якої відповідач з 01 листопада 2016 року по 31 січня 2017 року працював у ТОВ «Медіко», забувши при цьому вказати, що ТОВ «Медіко» знаходиться у м. Дніпрі, Дніпропетровської області. Звертає увагу, що відповідач сам не виконував ним же ініційований графік «Про участь у вихованні сина», так як його не було у м. Біла Церква.

Посилається на те, що суд виніс своє рішення не в інтересах дитини, а в інтересах відповідача, при цьому не врахувавши думку дитини, яка викладена в акті обстеження умов проживання від 09 червня 2018 року, складеного головним спеціалістом відділу захисту прав та інтересів дитини служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, де її син вказав, що бажає проживати з мамою та ОСОБА_7, якого називає папою, а також висновку Органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради в тій частині, де вказано, що син про рідного батька говорить неохоче, стверджує, що йому з ним не цікаво, під час тестування син не зобразив рідного батька в жодному секторі, натомість у всіх тестах зображав як батька ОСОБА_5 Відповідач взагалі не зазначив сина під час тестування як члена своєї сім'ї.

Просила, скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2018 року, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та відповідач - ОСОБА_3 з 03 серпня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, шлюб між ними було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2016 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21 липня 2017 року ОСОБА_2 на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 06 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист 17 червня 2016 року, який був переданий на виконання до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

24.04.2017 року головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рудьковською О.С. було винесено Постанову ВП №52639491, про повернення виконавчого листа стягувачу, оскільки до відділу надійшла заява від стягувача про повернення виконавчого документа без виконання.

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментам починаючи з 01 жовтня 2016 року по 24 квітня 2017 року, що видана Оболонським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, загальна заборгованість ОСОБА_3, згідно з виконавчим листом №357/5278/16-ц від 17 червня 2016 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, станом на 24 квітня 2017 року становила 32 822 грн. 21 коп., до якої включено заборгованість, що виникла станом на 01 жовтня 2016 року в сумі 14 873 грн. 65 коп., згідно довідки - розрахунку Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області.

24 квітня 2017 року Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, керуючись ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» направив для виконання та до відома ОСОБА_8 постанову від 24 квітня 2017 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №357/5278/16-ц від 17 червня 2016 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

24 квітня 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа №2/357/2342/16 від 06 червня 2016 року, яка зареєстрована Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби 03 травня 2017 року вхідний номер 6157/15.24-25, що підтверджується штампом на заяві.

05 травня 2017 року старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бабіним Р.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53871243 за виконавчим листом №2/357/2342/16, що виданий 17 червня 2016 року.

Згідно витягу з кримінального провадження №0002051 19 квітня 2017 року внесено заяву ОСОБА_8 до ЄРДР, про те, що 18 квітня 2017 року до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_8, з приводу злісного ухилення від сплати аліментів її колишнім чоловіком ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 06 червня 2016 року.

27 травня 2017 року слідчий Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, майор поліції Яновська Я.В., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002051 від 19 квітня 2017 року винесла постанову про закриття кримінального провадження №0002051 від 19 квітня 2017 року, за фактом ухилення від сплати аліментів ОСОБА_3, на підставі ч.1 п.2 ст.284 КК України, за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 27 травня 2017 року, під час допиту ОСОБА_3 встановлено, що про рішення суду та обов'язок сплачувати аліменти йому відомо. На час винесення рішення він був працевлаштований офіційно в ТОВ «Реккіт Бенкізер Україна», про що було повідомлено державну виконавчу службу, однак виконавчий лист за місцем роботи направлений не був, у зв'язку з чим аліменти із заробітної плати не відраховувались. В грудні 2016 року він влаштувався на нове місце роботи до ТОВ «Медіко», однак виконавчий лист за новим місцем роботи також не направлений та аліменти із заробітної плати не відраховувались. Будь-якого умислу на ухилення від сплати аліментів він не мав та незважаючи на те, що в грошовому еквіваленті аліменти на користь ОСОБА_8 не стягувались, він постійно придбавав для сина одяг, подарунки, придбав мобільний телефон, велосипед. На підтвердження показів, ОСОБА_3 надав чеки про придбання одягу та інших речей для дитини, а також в подальшому перерахував на наданий потерпілою ОСОБА_8 рахунок грошові кошти в сумі 3 000 гривень.

18.07.2017 року Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради розглянув заяву гр. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, про надання висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №566, складений 30 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області), та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради з даного питання (протокол від 29 червня 2017 року №9) та встановив, що питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 двічі розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради.

Під час першого розгляду даного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 14 червня 2017 року, присутні були лише заявниця та її співмешканець ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Батько дитини ОСОБА_3 належним чином був повідомлений про час та місце засідання комісії, однак в цей час не з'явився. Комісія з питань захисту прав дитини, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши документи, додані до заяви, дійшла згоди щодо доцільності позбавлення батька дитини ОСОБА_3 батьківських прав.

Після прийняття рішення на засідання комісії з'явився ОСОБА_3 та пояснив своє запізнення тим, що переплутав адреси проведення засідання комісії. Ознайомившись з рішенням комісії, він не погодився з ним й попросив повторно розглянути дане питання з його участю. Комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення повторно розглянути питання про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав на черговому засіданні.

29 червня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини за участю ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було повторно розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Заслухавши пояснення батьків дитини, дослідивши подані ними документи та враховуючи те, що комісія з питань захисту прав дитини не має повноважень щодо перевірки достовірності інформації, зазначеної в довідках Оболонським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яка є важливою для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав, комісія, відмінила своє рішення від 14 червня 2017 року про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та рекомендувала заявниці вирішувати дане питання в судовому порядку, оскільки лише суд має право досліджувати письмові докази.

Враховуючи вищезазначене, керуючись чинним законодавством України з питань охорони дитинства, та рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини з даного питання, орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради рекомендував ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у разі необхідності, для вирішення спірного питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, щодо його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, звертатися до суду.

29 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківської міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, про те, що ОСОБА_2 не виконує рішення виконавчого комітету щодо порядку участі у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином. Не бажає налагоджувати стосунки задля спільного виховання їх сина ОСОБА_6.

Згідно довідки-характеристики за місцем проживання ОСОБА_3, ОСОБА_3 під час проживання за адресою АДРЕСА_1, характеризується посередньо, оскільки раніше вживав спиртні напої та інколи було чути сварки та бійки в його квартирі, у вживанні медичних препаратів у немедичних цілях випадків не помічали, як і у спілкуванні з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя.

Згідно довідки-характеристики за місцем проживання ОСОБА_2, під час проживання за адресою АДРЕСА_3, ОСОБА_2 характеризується позитивно, оскільки в порушенні громадського порядку не помічалася, алкогольними напоями, щоб зловживала не бачили, щоб вчиняла сварки та дебоші не чули. У вживанні медичних препаратів у немедичних цілях не помічали, як і у спілкуванні з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Скарг та претензій на поведінку ОСОБА_8 в сусідів не має.

07 грудня 2016 року у справі №357/10749/16-ц, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, винесено рішення з якого вбачається, що ОСОБА_8 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради місце реєстрації ОСОБА_2: АДРЕСА_2.

Як вбачається з психолого-педагогічного характеристики учня 1-Б класу Білоцерківського БНВО «Звитяга» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 березня 2017 року №27, ОСОБА_4 перед вступом до школи відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №13 «Пілот». Стан учня відповідає основній групі. Хлопчик проживає у повній сім'ї, яка складається з трьох осіб: мати, вітчим. Сім'я мешкає у багатоквартирному будинку, умови проживання задовільні. На запит батьків була проведена психологічна діагностика. Рівень запам'ятовування слів, цифр та букв, об'єм оперативної та довготривалої пам'яті, рівень розвитку мовлення, а також рівень розвитку інших пізнавальних психічних процесів відповідає віковим нормам. Дитина активна, легко і швидко встановлює контакт, проявляє зацікавленість. Працездатність зберігається до кінця виконання завдань. Спілкування активне, емоційний фон під час обстеження врівноважений. Зовнішні емоційні прояви чітко виражені та різноманітні. Діяльність цілеспрямована. Протягом лютого 2017 року проводилася діагностика емоційної та особистісної сфер. У ході дослідження та спостереження були виявлені наступні особливості: підвищений рівень особистісної тривожності, знижена здатність до вербалізації емоційних станів, епізодично спостерігається роздратованість, впертість, перепади настрою.

З педагогічної характеристики учня 1-Б класу Білоцерківського БНВО «Звитяга» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 червня 2017 року №60 вбачається, ОСОБА_4 перед вступом до школи відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №13 «Пілот». Стан учня відповідає основній групі. Хлопчик проживає у повній сім'ї, яка складається з трьох осіб: мати, вітчим. Сім'я мешкає у багатоквартирному будинку, умови проживання добрі. Зовнішній вигляд дитини охайний. Без поважної причини заняття у школі не пропускає. Із ровесниками грається у різноманітні ігри. Рухові навички, пов'язані із самообслуговуванням, добре розвинуті. Постійно користується правою рукою. До дорослих відносить з повагою, сприймає зауваження спокійно. У ОСОБА_4 достатньо сформовані уміння та навички програми. Навчально-пізнавальна мотивація достатньо розвинута. Навчальна діяльність на достатньому рівні, що забезпечується матір'ю та вітчимом. У вихованні дитини приймають участь мати - ОСОБА_8 та вітчим ОСОБА_5 Батько - ОСОБА_3 за весь час лише два рази у 2016 році забирав дитину з навчального закладу, участі у вихованні дитини не приймає, дитиною не цікавиться взагалі.

Із висновку психолога щодо перебування в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, соціально-психологічна реабілітація в ЦСГІРД «Злагода» тривала з 04 травня 2017 року до 06 червня 2017 року. Використані психодіагностичні методи та методики: бесіда, спостереження, Коло соціальних зв'язків», «ОБС», проективні методики: «Сходинки», «ДДЛ», «Сім'я», Парний малюнок», «Баранець у пляшці», асоціативні карти. Діагностичний висновок: активний, ініціативний. Має високий рівень загальних знань про навколишній світ. Здатність міркувати, зосереджуватися, аналізувати предмети, установлювати причинно - наслідкові зв'язки, робити умовиводи розвинена. Причини: розлучення батьків, конфлікти між ними. Висновки: ОСОБА_4 загалом почувається добре, має адекватну самооцінку, вільно висловлює власну думку, має стійкі інтереси, які підтримуються матір'ю та іі співмешканцем, якого хлопчик називає «папою ОСОБА_5». В методиці «Коло соціальних зв'язків» ОСОБА_4 в секторі «сім'я» зобразив біля себе маму і папу ОСОБА_5, до родичів відніс бабусю, тітку, двоюрідну сестру. Рідного батька не зобразив в жодному секторі. В методиці «Сходинки», на сходинках «добрі» і «щасливі» поставив себе, маму і папу ОСОБА_5. На всіх інших - себе, друзів та знайомих. В методиці «Сім'я» відобразив трьох юдей, які йдуть кататись на велосипедах, при чому зазначив, що це він, папа ОСОБА_5 і мама. Про рідного батька ОСОБА_13 говорить неохоче, стверджує, що йому з ним не цікаво і що коли він його бере то відвозить до бабусі й дідуся або на ігрові майданчики. ОСОБА_6 більше не зміг згадати нічого ні негативного ні позитивного щодо біологічного батька. ОСОБА_14 в «Колі соціальних зв'язків» в секторі «сім'я» відмітив матір, батька, сестер та їх чоловіків. На запитання чому не вказав ОСОБА_4, відповів, що йому не дають з ним бачитись більше місяця, посилаючись на хворобу чи зайнятість сина, але сам він зустрічі з хлопчиком не шукає, обґрунтовуючи це тим, що не хоче зашкодити сину. За результатами «ОБС» майже по всіх шкалах набрав середній бал, лише по шкалі соціальна бажаність» (ставлення до інтересів дитини, зацікавленість у розвитку) набрав низький бал. На запитання чому не сплачував аліменти відповів, що офіційно працевлаштований і не відмовляється від сплати, їх не вираховували із-за помилки виконавчої служби. На занятті, під час взаємодії з сином, поводився дещо відсторонено, але загалом виконував запропоновані завдання разом з ОСОБА_4. ОСОБА_15 за результатами «ОБС» майже по всіх шкалах набрала середній бал, лише по шкалах «Інфантилізація та Симбіоз» набрала високий бал, що може свідчити про велику опіку та прагнення до симбіотичних стосунків, в «Колі соціальних зв'язків» в секторі «сім'я» відмітила сина, ОСОБА_5, батьків та сестру. Рекомендації: продовжувати підтримувати ініціативу та заохочувати творчу діяльність ОСОБА_4, уникати конфліктів при дитині.

Із довідки - розрахунку по аліментам від 07 червня 2017 року №В-21/481, що видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається по виконавчому листу № 2/357/2342/16 від 06 червня 2016 року, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_3, станом на 01 червня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Із довідки - розрахунку по аліментам від 29 червня 2017 року №В-21/828, що видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається по виконавчому листу №2/357/2342/16 від 06 червня 2016 року, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_3, станом на 30 червня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Згідно довідки - розрахунку по аліментам від 01 вересня 2017 року №327, що видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області по виконавчому листу №2/357/2342/16 від 06 червня 2016 року, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3, станом на 01 вересня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 28 981 грн. 61 коп.

Згідно довідки - розрахунку по аліментам від 25 вересня 2017 року №831, що видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області по виконавчому листу №2/357/2342/16 від 06 червня 2016 року, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3, станом на 01 вересня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 26 092 грн. 61 коп.

Із довідки - розрахунку по аліментам від 12 грудня 2017 року №В-21, що видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається по виконавчому листу №2/357/2342/16 від 06 червня 2016 року, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3, станом на 01 січня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 19 454 грн. 61 коп.

Із довідки - розрахунку по аліментам від 09 лютого 2018 року №В-21, що видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається по виконавчому листу №2/357/2342/16 від 06 червня 2016 року, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3, станом на 01 березня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 19 067 грн. 61 коп.

21 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління Юстиції у Київській області про накладення арешту на майно ОСОБА_3

20 вересня 2017 року старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бабіним Р.М. винесено постанову про арешт майна боржника ВП №53871243 по виконавчому листу 2/357/2342/16, що виданий 17 червня 2016 року, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

15 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про накладення арешту на рахунки ОСОБА_3

12 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бабіним Р.М. винесено постанову про арешт майна боржника ВП №53871243 по виконавчому листу 2/357/2342/16, що виданий 17.06.2016 року, а саме накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку ОСОБА_3

Із листа ПАТ «КБ «Приватбанк» від 11 січня 2018 року, вбачається, що на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні кошти, для виконання постанови від 12 грудня 2017 року про арешт коштів ОСОБА_3

Як вбачається з квитанції від 15 травня 2017 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 3000 гривень.

Згідно квитанції від 13 червня 2017 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 2000 гривень; згідно квитанції від 10 липня 2017 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 2000 гривень; згідно квитанції від 10 серпня 2017 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 3000 гривень; згідно квитанції від 12 вересня 2017 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 2500 гривень; згідно квитанції від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 2500 гривень; згідно квитанції від 08 листопада 2017 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 2500 гривень; згідно квитанції від 11 грудня 2017 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 1 995 гривень; згідно квитанції від 05 січня 2018 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 3000 гривень; згідно квитанції від 08 лютого 2018 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_8 кошти в сумі 3000 гривень.

Також з товарних чеків вбачається, що ОСОБА_3 придбав дитячий одяг та іграшки на загальну суму 5817 гривень.

Із довідки про доходи, що видана ОСОБА_3, вбачається, що він дійсно працював в ТОВ «Медіко» з 01 листопада 2016 року по 31 січня 2017 року, загальна сума доходу становить 30 149 грн. 06 коп.

Згідно наказу №6-ос про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_3 звільнений з ТОВ «Медіко» з 31 січня 2017 року за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України заява ОСОБА_3

Із декларації про доходи та майно боржника фізичної особи від 26 травня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 був у 2016 році безробітним.

Відповідач у 2015 році періодично бачився із сином та спільно відпочивав із ним окремо від мами, у 2016 році також періодично з ним бачився, потім за його заявою ССД було встановлено способи участі у вихованні дитини, в з'язку із тим, що позивач чинила перешкоди у вільному спілкуванні із сином.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо сина, тому він не може бути позбавлений батьківських прав, а також не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми обов'язками.

Хоча відповідач як батько і не приймає активної участі участь у фізичному і духовному розвитку сина, його навчанні, вихованні тощо, однак позбавлення його батьківських прав є крайнім заходом, що в даному випадку є недоречним, оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів, які б давали підстави характеризувати відповідача з негативної сторони або його подальше небажання виконувати батьківські обов'язки, а матеріали справи не містять переконливих доказів, які б давали підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам, рішення суду першої інстанції відповідає.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У пунктах 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

На аналогічні норми права посилається в своїй постанові від 23 січня 2018 року Верховний Суд (провадження №61-753св18).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Матеріали справи не містять переконливих доказів, які б давали підстави характеризувати відповідача з негативної сторони або його подальше небажання виконувати батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 було б крайнім заходом, що є недоречним.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів є не переконливими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді