АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/5520/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») про визнання поруки припиненою. Зазначила, що 24 вересня 2007 року між нею та відповідачем ПАТ «Укргазбанк» було укладено договір поруки №ФДП_40-07/01, відповідно до якого вона зобов'язалася відповідати за виконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань по кредитному договору №Ф_40-0701 від 24 вересня 2007 року, згідно з яким, позичальнику надано кредит в сумі 23 921,00 доларів на строк з 24 вересня 2007 року до 23 вересня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 12,5 % річних. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2010 року стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 22553,48 доларів США та 11332,64 грн. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Ф_40-0701 від 24 вересня 2007 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 29 квітня 2016 року ОСОБА_3 помер. Оскільки вона поручилася за виконання зобов'язань виключно ОСОБА_3, будь-яких застережень щодо розповсюдження договору поруки на інших можливих боржників договір не містить, ОСОБА_2 просила визнати припиненим договір поруки №ФДП_40-07/01 від 24 вересня 2007 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про визнання договору поруки №ФДП_40-07/01 від 24 вересня 2007 року припиненим. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права і зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Договір поруки №ФДП_40-07/01 від 24 вересня 2007 року не містить застережень щодо зобов'язання поручителя відповідати за виконання кредитних зобов'язань іншими можливими боржниками або спадкоємцями позичальника. У зв'язку із смертю позичальника ОСОБА_3 її порука є припиненою.

В судове засідання ОСОБА_2 та її представник не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ПАТ &qu,";Укргазбанк&q?ав; просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ПАТ &quпо;Укргазбанк&q?ав;, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 вересня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитним договір №Ф_40-07/01. Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 23921,00 доларів США на придбання автомобіля, зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим строком повернення 23 вересня 2014 року. Даний кредит був наданий ОСОБА_3 на придбання легкового автомобіля HYUNDAI TUCSON, 2007 року випуску.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №Ф_40-07/01, 24 вересня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №ФДП_40-07/01.

Пунктом 1.2 договору поруки встановлено що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору.

Згідно з п.1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі (а. с. 7).

03 листопада 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано 03 листопада 2009 року.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2010 року задоволено позов ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № Ф 40-07/01: заборгованість по кредиту строкова - 15947,16 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена - 4281,83 доларів США, заборгованість процентах поточна - 218,32 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 2106,17 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8264,77 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 3 067,87 грн., а всього - 22553,48 доларів США та 11332,64 грн.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Ф_40-0701 від 24 вересня 2007 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал - В, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 (а.с. 38-42).

29 квітня 2016 року ОСОБА_3 помер (а. с. 9).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки №ФДП_40-07/01 від 24 вересня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із частиною першою ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення ст. 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник за рішення суду, а не лише з договору поруки.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що припинення основного зобов'язання внаслідок смерті боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до смерті боржника.

Як було встановлено, ПАТ «Укргазбанк» вже верталося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2010 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № Ф 40-07/01: заборгованість по кредиту строкова - 15947,16 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена - 4281,83 доларів США, заборгованість процентах поточна - 218,32 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 2106,17 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8264,77 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 3 067,87 грн., а всього - 22553,48 доларів США та 11332,64 грн.

Вказане рішення на даний час не виконане.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки №ФДП_40-07/01 від 24 вересня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27червня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.