РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Іванова О. В.

позивач ОСОБА_1,

представник позивача адвокат - ОСОБА_2

відповідач територіальна громада в особі Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області,

представник відповідача - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4 районна державна адміністрації Харківської області,

представник відповідача - ОСОБА_5

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

представник третьої особи - ОСОБА_6

розглянувши за відсутності учасників справи у порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

у с т а н о в и в:

27.09.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, а 14.12.2017 та 27.02.2018 з уточненими позовними заявами з наступними вимогами: встановити факт належності ОСОБА_7, який помер 17.05.1997, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0147670, який було виготовлено на ім'я ОСОБА_8 та який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалась ОСОБА_4 районною державною адміністрацією КСП "Донецьке", під номером 341 від 25.06.1997.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 16 травня 1997 помер її чоловік ОСОБА_7, якому належало право на земельну частку (пай) розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів, як члену КСП "Донецьке". Таке право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0147670, який було виготовлено на ім'я ОСОБА_9, зареєстрованим у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалась ОСОБА_4 районною державною адміністрацією КСП "Донецьке", під номером 341 від 25.06.1997 року.

Згідно відповіді Відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.08.2017 ОСОБА_9 (по паспорту ОСОБА_2) був внесений до "Списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є додатком 1 до державного акту серії ХР №12-00-00-001001 на право колективної власності на землю, виданий КСП "Донецьке" село Нижній Бишкин 07.07.1997, який є підставою для прийняття рішення для виготовлення сертифікатів".

На ім'я ОСОБА_9 був виписаний сертифікат серії ХР №0147670, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Донецьке" під номером 341.

Право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Як вбачається з довідки про склад сім'ї від 21.07.2017 №02-22/417, ОСОБА_7, дійсно мешкав та був зареєстрований за адресою: с. Нижній Бишкин, Хутор Гнилище Зміївського району Харківської області з 1958 року по день смерті 16.05.1997. На момент смерті в будинку за вказаною адресою мешкали і зареєстровані: дружина ОСОБА_1 з 1958 року по теперішній час. Крім них більше ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Після смерті чоловіка залишилася спадщина. Заповіту померлий не залишив. Після смерті ОСОБА_9 ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Фактично на спадкове майно її чоловіка може претендувати територіальна громада Нижньобишкинської сільської ради, якщо таке майно не було отримано спадкоємцями у спадщину після смерті жителя такої територіальної громади.

Вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном відразу після смерті чоловіка, але у його документах по різному зазначається по батькові, тому вона звернулася до суду з цим позовом.

В свідоцтві про смерть померлого чоловіка зазначено ОСОБА_7. З копії військового квитка також вбачається, що по батькові чоловіка "Савич".

В свідоцтві про право власності на житловий будинок, яке видано їй на частку у спільному майні подружжя, після смерті чоловіка, в свідоцтві про право на спадщину за законом, в свідоцтві про одруження вказано по батькові померлого "Савич".

08.09.2017 вона звернулася до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва на право на спадщину після смерті чоловіка.

08.09.2017 за №1168/02-14 завідуючою ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті чоловіка на земельну ділянку в зв'язку з тим, що є розбіжності в документах, а саме в записах по батькові померлого "Савич" та "Савелійович" в правовстановлюючих документах.

При наявності розбіжностей в написанні по батькові чоловіка, вона може позбавитися права на спадкування після його смерті. На її думку, саме в цьому і полягає спір про право. Тому, вона змушена звернутися до суду з позовною вимогою про встановлення факту належності її померлому чоловікові ОСОБА_7 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0147670, який було виготовлено на ім'я ОСОБА_9 та який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалась ОСОБА_4 районною державною адміністрацією КСП "Донецьке", під номером 341 від 25.06.1997.

02.10.2017 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд.

27.10.2017 позивач подала уточнену позовну заяву.

02.11.2017 судом задоволено клопотання про витребування доказів та відкладено розгляд справи.

14.12.2017 судом задоволено клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_2 про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви до матеріалів справи та відкладено судовий розгляд.

19.01.2018 та 30.05.2018 від представника відповідача - сільського голови Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 до суду надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за відсутністю представника територіальної громади в особі Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області.

12.02.2018 від представника відповідача за уточненим позовом від 14.12.2017, а третьої особи за остаточним позовом - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву ОСОБА_1, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, розглянути справу без участі уповноваженого представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з урахуванням правової позиції останнього, викладеної у відзиві.

В обґрунтування відзиву зазначив, що у позові ОСОБА_1 зазначає про те, що ОСОБА_1 просить встановити факт належності ОСОБА_7, який помер 16.05.1997, сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР №0147670, який було виготовлено на ім'я ОСОБА_9 та який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалась ОСОБА_4 районною державною адміністрацією КСП "Донецьке", під номером 341 від 25.06.1997.

Чоловік позивача ОСОБА_7 помер 16.05.1997 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0147670, який було виготовлено, але не отримано останнім, було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №341 від 25.06.1997, тобто вказаний сертифікат було зареєстровано вже після смерті ОСОБА_7

Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначено перелік документів, що посвідчують право на земельну частку (пай).

Основним документом, що посвідчує право на земельну часту (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку; договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0147670 на ім'я ОСОБА_7 не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" оскільки право на земельну частку (пай) у померлого фактично не виникло (сертифікат серії ХР №0147670 не видано безпосередньо ОСОБА_7 та ним не отримано).

За інформацією, наданою Відділом у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру, відповідно до Списку громадян-членів КСП "Донецьке" під №341 зазначений ОСОБА_9. Крім того, Відділом було повідомлено про те, що громадянин ОСОБА_7 (Савелійович) особисто не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСМП "Донецьке". Розмір земельної частки (паю) по КСП "Донецьке" - 7,38 умовних кадастрових гектарів.

Просив врахувати вищевикладену інформацію з метою ухвалення законного рішення суду з урахуванням норм чинного законодавства. (а. с. 101-102).

12.02.2018 та 21.02.2018 судом задоволено клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.

14.03.2018 в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 та залучено у якості другого відповідача ОСОБА_4 районну державну адміністрацію Харківської області.

07.05.2018, 15.06.2018 від представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_6 та 08.05.2018, 18.06.2018 від представника позивача адвоката ОСОБА_2 до суду надійшли заяви, в яких просили суд розглянути справу за їх відсутністю.

14.05.2018 розгляд справи відкладено в зв'язку з першою неявкою представника відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області.

13.06.2018 представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 подав заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника відповідача, будь-яких заяв по суті справи не подавав.

18.06.2018 належним чином повідомлені учасники судового процесу повторно не з'явилися на судове засідання.

Відсутні передбачені ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення судового розгляду з причини нез'явлення учасників справи, що дало суду підстави для судового розгляду справи по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року) (далі ЦПК України) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є факт належності ОСОБА_7, який помер 17.05.1997 року, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0147670, який було виготовлено на ім'я ОСОБА_8 та який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалась ОСОБА_4 районною державною адміністрацією КСП "Донецьке", під номером 341 від 25.06.1997.

Оскільки встановлення факту належності вказаного документу пов'язане із питанням про включення до складу спадщини права на земельну частку (пай), тобто вбачається спір про право, наявні підстави, відповідно до ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, для розгляду заяви у позовному провадженні.

Згідно повідомлення начальника Відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_11 №29-20-0.23,2-233/111-17 від 18.08.2017 та Сертифіката на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 Х Р №0147670 вбачається, що ОСОБА_9 був внесений до "Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства", що є Додатком 1 до Державного акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства "Донець" серія ХР №12-00-001001 зареєстрованого за №6 07.07.1997 року. Також на ім'я ОСОБА_9 був виписаний сертифікат серія ХР №0147670, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП "Донецьке" під номером 341. (а. с. 8, 9, 56, 67)

Даними паспорта громадянина України серія МН №254452 та свідоцтва про одруження, які надані позивачем ОСОБА_1, підтверджується, що вона перебувала з 25.11.1951 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. (а. с. 6, 11).

Військовий квиток Серія НУ №0189497, копія якого надана позивачкою, також був виданий на ім'я ОСОБА_7 (а. с. 12).

Згідно свідоцтву про смерть, виданому повторно 21.11.1997 року ОСОБА_12 сільською радою Зміївського району Харківської області, ОСОБА_7 помер 16.05.1997 року, у віці 69 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 17.05.1997 зроблено запис за №3, причина смерті - хронічна серцево-судинна недостатність. (а. с. 7)

Згідно довідки Нижньобишкінської сільської ради Зміївського району Харківської області від 21.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, Хутор Глинище з 1958 року по день смерті 16.05.1997. На момент смерті в будинку за вказаною адресою мешкала і була зареєстрована дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1958 року по теперішній час. В період на момент смерті і по теперішній час крім неї в будинку за вказаною адресою більше ніхто не мешкає і не зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти (а. с. 10)

Згідно до свідоцтв про право власності №НБ0414939 та №НБ0414941, технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, вбачається, що позивач ОСОБА_1 після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 прийняла спадщину у виді житлового будинку, що знаходиться в селі Н. Бишкин Зміївського району Харківської області (а. с. 13-17).

З листа ОСОБА_4 державної нотаріальної контори №1168/02-14 від 08.09.2017 вбачається, що під час оформлення спадщини на майно померлого 16.05.1997 ОСОБА_7 виявлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності КСП "Донецьке" с. Нижній Бишкин, Серія ХР №0147670, виданий ОСОБА_4 районною державною адміністрацією 25 червня 1997 року на ім'я ОСОБА_9. Однак у свідоцтві про смерть ОСОБА_7 та свідоцтві про шлюб зазначено по батькові "Савич", тобто є розбіжності в документах, а саме в записах по батькові померлого "Савич" та "Савелійович" в правовстановлюючому документі. Роз'яснено спадкоємцю, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа здійснюється виключно судом за заявою спадкоємців померлого - власника цього документа для оформлення спадкових прав (а. с. 18).

Згідно листа заступника начальника Відділу у Зміївському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_13, відповідної сторінки зі Списку громадян-членів КСП "Донецьке", сторінки з Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю КСП "Донецьке" був зареєстрований у книзі записів державних актів на право колективної власності на землю під №6 ОСОБА_7 (Савелійович) був включений до списку громадян - членів КСП "Донецьке". ОСОБА_7 (Савелійович) особисто не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП "Донецьке". Розмір земельної частки (паю) по КСП "Донецьке" - 7,38 умовних кадастрових гектарів. Розмір земельної частки (паю) по КСП "Донецьке" становить 7,38 умовних кадастрових гектарів у тому числі по угіддям 4,84 - ріллі, 0,76 - сіножатей, 1,78 - пасовища. Земельна частка (пай), посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_7 (Савелійовича) знаходиться за межами населених пунктів на території Ниньобишкинської сільської ради. Згідно Додатку від 02.07.2007 до протоколу засідання комісії по жеребкуванню земель КСП "Донецьке" від 20.02.2004 ОСОБА_7 (Савелійовичу) виділена земельна ділянка №286 ріллі площею 4,5236 га та ділянка №418 сіножаті площею 0,574 га. (а. с. 61, 62, 63. 66, 68, 73).

У відповідністю з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

На підставі зазначених вище наданих позивачем ОСОБА_1 письмових доказів судом достовірно встановлено, що на її чоловіка позивача ОСОБА_7 дійсно був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №0147670, у якому написання по батькові власника сертифікату не збігається з прізвищем, зазначеним в особистих документах.

Внаслідок такої невідповідності у написанні по батькові власника сертифікату позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити спадщину на належне померлому право на земельну частку (пай) , яке підтверджене вказаним сертифікатом.

Отже, встановлення факту належності ОСОБА_1 вказаного правовстановлюючого документа - сертифікату на право на земельну частку (пай) має для позивача юридичне значення для реалізації її право на спадщину, а іншим порядком підтвердити цей факт позивач не має можливості.

Доводи представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_6 про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_7 за життя сам не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), а тому не набув права на земельну частку (пай), судом не взяті до уваги, оскільки ці доводи виходять за межі предмету уточненого позову.

Так, в уточненій позовній заяві не містяться вимоги, що стосуються права її чоловіка на земельну частку (пай), а також і переходу цього права до спадкоємців.

Підставою для пред'явлення позову про встановлення факту належності сертифікату є саме відмінності у написанні в ньому по батькові особи, на ім'я якої він був виданий, від написання по батькові цієї особи в його особистих документах.

Та обставина, що у вказаному сертифікаті дійсно була допущена така невідповідність, ні сторонами, ні третьою особою не заперечувалася. А правомірність виготовлення вказаного сертифікату на ім'я ОСОБА_7 не є предметом спору.

Також, відсутні і підстави для застосування до заявлених позовних вимог строку позовної давності, який, на думку представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_6 має рахуватися з дня смерті ОСОБА_7, а саме з 16.05.1997 року, оскільки така вимога не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України, якою передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Нормами цивільного законодавства, чинним на як час відкриття спадщини, так і на час розгляду справи, не передбачені строки звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину для спадкоємців, що прийняли спадщину.

Зі змісту згаданого вище листа ОСОБА_4 державної нотаріальної контори №1168/02-14 від 08.09.2017 вбачається, що заява щодо порядку оформлення спадщини на земельну частку була подана 08.09.2017, після чого ОСОБА_14 було роз'яснено про неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину через невідповідність написання по батькові спадкодавця у сертифікаті на право на земельну частку.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивачкою пропущений трирічний строк позовної давності.

За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених в обґрунтування позову, позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Оскільки позивачка не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Через складність у викладенні повного рішення суду, пов'язану з потребою в обґрунтуванні доводів учасників справи, на що необхідний значний час, складання повного рішення було відкладено до 29.06.2018, яке і вважається датою ухвалення рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 497, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_7, який помер 17.05.1997 року, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0147670, який було виготовлено на ім'я ОСОБА_8.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 63453, Харківська область, Зміївський район, с. Нижній Бишкин, Хутор Гнилище, вул. Гагаріна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач територіальна громада в особі Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, місцезнаходження: 63453, Харківська область, Зміївський район, с. Нижній Бишкин, вул. 40 років Перемоги, б. 22, .

Відповідач - ОСОБА_4 районна державна адміністрації Харківської області, місцезнаходження: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Адміністративна, б. 9, .

Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан ОСОБА_2, 5, Держпром, під'їзд 1, поверх 6, 7, .

Повне рішення складене 29.06.2018.

Головуючий: В. В. Овдієнко