Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 643/1216/15-ц

провадження № 61-6924св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2,

відповідач - Харківська міська рада,

третя особа - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора Харківського міського нотаріального округу,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3,

третя особа за зустрічним позовом - Харківська державна нотаріальна контора,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Харківської міської ради, яка підписана представником ОСОБА_4, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року у складі судді: Майстренко О. М. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року у складі суддів: Бездітка В. М., Коваленко І. П., Сащенка І. С.,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, зміну черговості набуття права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що, її батьками є ОСОБА_5 і ОСОБА_6 У матері позивача був рідний брат - ОСОБА_7, донька якого - ОСОБА_8 доводиться їй двоюрідною сестрою. ОСОБА_8 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9, від якого мала доньку ОСОБА_10 За життя ОСОБА_8 заповіла свою спадщину - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 своєму чоловіку - ОСОБА_9, який спадщину прийняв. Решта часток у вказаній квартирі належала ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Після смерті ОСОБА_9, його донька ОСОБА_10 фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із батьком і не відмовлялась від неї. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_10, позивачка взяла на себе всі витрати по похованню та фактично прийняла спадщину, оскільки прийняла її до свого управління. Вона має право на спадкування у п'яту чергу спадкоємців за законом.

У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю родинного зв'язку з померлою ОСОБА_10

Вказувала, що до нотаріальної контори також звернувся ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини після померлої. ОСОБА_3 не приймав ніякою участі в житті родини «ОСОБА_9», матеріально їм не допомагав, листування з ними не вів та взагалі ніяк не цікавився їх життям, не був на їх похованні.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла його двоюрідна сестра - ОСОБА_10, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю родинного зв'язку. Вказував, на те, що дійсно ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_8, яка є матір'ю спадкодавця ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Однак, ОСОБА_3 має ближчий ступень споріднення із померлою ОСОБА_10, оскільки є її двоюрідним братом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин та визнано, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_2 є двоюрідними сестрами. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт родинних стосунків та визнано, що ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року є двоюрідною сестрою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнано за ОСОБА_3 право власності на АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення судів першої та апеляційного інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2, як двоюрідна тітка належить до п'ятої черги спадкоємців, а ОСОБА_3 як двоюрідний брат померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_10, за правом представлення своєї матері ОСОБА_11, яка була рідною тіткою померлої, до третьої черги. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У ОСОБА_2 відсутнє переважне право перед ОСОБА_3 право на отримання спадщини після померлої ОСОБА_10 в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України.

У вересні 2016 року Харківська міська рада подала касаційну скаргу в якій просить оскаржені рішення скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суди при вирішенні справи в повному обсязі не дослідили докази, проігнорували ряд обставин, а саме те, що: позивачі не довели факту родинних відносин; суд не перевірив чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_9, чи прийняли спадщину після його смерті, та чи залишив він заповіт на користь інших осіб; суди не дослідили інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; спадщина має бути визнана відумерлою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 січня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що батьками ОСОБА_12 та ОСОБА_8 є ОСОБА_7 та ОСОБА_13. ОСОБА_14 та ОСОБА_12 уклали шлюб 30 жовтня 1963 року, спільне прізвище подружжя - «ОСОБА_14». Батьками ОСОБА_10 ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_14 та ОСОБА_11.

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно свідоцтва про смерть, виданого міським відділом РАЦС № 4 Харківського обласного управління юстиції.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Суди встановили, що 26 листопада 2014 року ОСОБА_3 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_10

В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім'ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб'єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п'ятої черг і пов'язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб'єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв'язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб'єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п'ятої черги.

Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить, що спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п'ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини.

По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб'єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п'ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу).

Тлумачення абзацу 2 частини першої статті 1265 ЦК України дозволяє зробити висновок, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ступінь є свого роду одиницею вимірювання споріднення поміж родичами за походженням. Він надає можливість встановити «відстань» між спорідненими особами (родичами за походженням). Причому така «відстань» може характеризувати як більш близьке споріднення, так і віддалене. Як наслідок чим далі біологічно особи знаходяться одна від одної, тим більший порядковий ступінь споріднення їх пов'язує.

ОСОБА_2, як двоюрідна тітка спадкодавця (ОСОБА_10.), має п'ятий ступінь споріднення із спадкодавцем і належить до п'ятої черги спадкоємців за законом.

ОСОБА_3, як двоюрідний брат спадкодавця (ОСОБА_10.), має четвертий ступінь споріднення із спадкодавцем і належить до п'ятої черги спадкоємців за законом. За правом представлення своєї матері ОСОБА_11, яка була рідною тіткою спадкодавця і померла до відкриття спадщини, ОСОБА_3 набув права на спадкування в третю чергу за законом.

Встановивши, що ОСОБА_3, як двоюрідний брат спадкодавця, за правом представлення набув права на спадкування в третю чергу за законом, та прийняв спадщину після померлої ОСОБА_10, суди зробили обґрунтований висновок про часткове задоволення первісного позову, та повністю задовольнили зустрічний позов.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило