Номер провадження: 22-ц/785/5167/18
Номер справи місцевого суду: 501/167/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 16 квітня 2018 року про залишення без розгляду позовуОСОБА_3 до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства, в частині стягнення витрат, повязаних з розглядом справи,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити з актового запису про народження відомості про нього як батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2).

Відповідач позовні вимоги не визнала.

По справі була призначена і проведена судово-генетична експертиза (а.с.59-72).

Згідно висновку експерта №115 від 23.11.2017 року, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої громадянкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ймовірністю 99,99999%; таким чином батьківство практично доведене (а.с.72).

26 березня 2018 року до канцелярії суду від позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просив суд залишити позов без розгляду та повернути йому з державного бюджету судовий збір (а.с.83).

Відповідач ОСОБА_5 заявила клопотання, в якому просила стягнути з позивача на її користь витрати, повязані з явкою до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи в сумі 1665,40 грн. (а.с.76-78).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16 квітня 2018 року зазначену заяву ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду було задоволено. У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про повернення йому з державного бюджету судового збору було відмовлено.

Клопотання відповідача ОСОБА_5 про компенсацію здійснених нею витрат, повязаних з розглядом справи, було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1665,40 грн. в рахунок компенсації здійснених судових витрат, повязаних з розглядом справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеної ухвали суду, в частині стягненнякомпенсації здійснених судових витрат, повязаних з розглядом справи у сумі 1665,40 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Таким чином, предметом апеляційного розгляду є лише питання щодо стягнення з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_5 судових витрат, повязаних з розглядом справи у сумі 1665,40 грн., які ОСОБА_7 понесла у звязку з її приїздом разом з малолітньою дитиною до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи.

Разом з тим, ухвала суду в частині залишення позову ОСОБА_3 без розгляду а також в частині відмови в поверненні йому з державного бюджету сплаченого судового збору, в апеляційному порядку не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, в частині компенсації судових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_7 була зобовязана разом з неповнолітньою дитиною сторін зявитись до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи для забору крові, з метою проведення судової експертизи, у звязку з чим витратила на поїздку 1665,40 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він повністю відповідає обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, судова медична молекулярно-генетична експертиза була призначена за клопотанням позивача ОСОБА_3, оскільки він оспорював свої батьківство відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За результатами вказаної експертизи було встановлено, що з ймовірністю 99,99999% батьківство позивача відносно ОСОБА_6 практично доведене (а.с.72).

Тобто, вказаними обставинами фактично було встановлено, що позовні вимоги позивача були необгрунтованими.

Після цього позивач ОСОБА_3 надав суду заяву про залишення його позову без розгулу (а.с.83), яка була задоволена судом.

У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

За змістом ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, відповідачем ОСОБА_5 були понесені судові витрати, повязані з явкою до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи в сумі 1665,40 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, а тому підлягають компенсації з позивача ОСОБА_3

Спірним в даному випадку являється питання стосовно того, чи понесла вказані витрати відповідач ОСОБА_5 та чи підлягають вони компенсації на її користь з позивача.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідач ОСОБА_5 разом з малолітньою донькою сторін тимчасово проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 і дані обставини не спростовані матеріалами справи.

Більше того, вказані обставини підтверджуються довідкою завідувача ДНЗ №2 «Джерельце» ОСОБА_8 про те, що донька ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, дійсно відвідує ДНЗ №2 «Джерельце» м. Вилкове з 10.04.2017 року (а.с.79).

Таким чином, оскільки м. Вилкове від м. Одеси знаходиться на відстані 225 км, що було визнано представником позивача ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції, де він вказав, що ця відстань приблизно 200 км), то для явки до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи і для поїздки у зворотньому напрямку необхідно було подолати 450 км. У звязку з цим, колегія суддів вважає, що для цієї цілі відповідач ОСОБА_5 витратила на закупівлю бензину 1665,40 грн. (а.с.78).

Що стосується того, що 22.11.2017 року відповідач закупила бензин в м. Чорноморськ Одеської області на суму 895,65 грн., то доводи про те, що в даний день ОСОБА_5 перебувала саме в м. Чорноморськ на судовому засіданні, яке відбувалось по спору між нею і позивачем ОСОБА_3 щодо стягнення з останнього аліментів, не спростовані матеріалами справи.

Також матеріалам справи не спростовані ті обставини, що наступного дня ОСОБА_5 повинна була зявитись разом з дитиною до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи,у звязку з чим їй необхідно було винаймати таксі для поїздки із м. Чорноморськ до м. Вилкове (що також біля 200 км) за дитиною, а потім наступного дня разом з дитиною до м. Одеси для відбору крові в Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи.

Поверталась відповідач ОСОБА_5 разом з дитиною з м. Одеси до м. Вилкове 26.11.2017 року, та по маршруту в с. Заря Саратського району Одеської області знову витратила на купівлю бензину 769,75 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що клопотання відповідача про компенсацію здійснених нею витрат, повязаних з розглядом справи, підлягають задоволенню і з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 1665,40 грн., оскільки даний висновок суду знайшов своє підтвердження в матеріалах справи і не спростований доводами апеляційної скарги.

При цьому колегія суддів зазначає, що доводи представника скаржника адвоката ОСОБА_4 про те, що для поїздки відповідача разом з дитиною до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи було достатньо 100 грн., є безпідставними і не підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

У відповідності до п.13 ч.1 ст. 353, п.2 ч.1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про визначення розміру судових витрат касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.06.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_9

ОСОБА_2