АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 752/24266/17

Апеляційне провадження №22-ц/796/4967/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Гордійчук Ж.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представник відповідача: ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання місця проживання дитини та відібрання дитини від батька

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва постановлену 17 квітня 2018 року в приміщені суду під головуванням судді Хоменко О.Л.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Солом'янської РДА в місті Києві, про визнання місця проживання дитини та відібрання дитини від батька.

Також, ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом із батьком.

З метою забезпечення позову у квітні 2018 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про забезпечення позову в якій просив: вжити заходи забезпечення позову у спосіб заборони ОСОБА_1 вчиняти дії щодо зміни фактичного місця проживання (АДРЕСА_1) малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на будь-яке інше місце до розгляду даного спору по суті та ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення у цивільній справі №752/24266/17.

В обґрунтування своєї заяви заявник вказував на те, що ОСОБА_1 неодноразово без згоди батька та всупереч бажанням дочки змінювала фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, де дитина мешкає з народження на іншу адресу. З метою ефективного захисту прав та законних інтересів дитини та недопущення вчинення ОСОБА_1 протиправної поведінки щодо зміни місця проживання дочки заявник звернувся із даною заявою до суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Вказує, що при постановлені оскаржуваної ухвали, судом не враховано, що ОСОБА_1 неодноразово без згоди батька та всупереч бажанню дочки змінити фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, де дитина мешкає з народження на іншу адресу.

13 червня 2018 року представником позивача ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в якій вказує, що дочка після припинення між батьками сімейних відносин проживала з матір'ю і лише 19 жовтня 2017 року ОСОБА_4 без жодного попередження забрав дитину зі школи після чого не дає матері спілкуватись дочкою. Також зауважувала, що обраний ОСОБА_4 вид забезпечення позову є тотожним з позовними вимогами сторін.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав викладених у ній. Та просила врахувати інтереси дитини при вирішення питання про забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у суді апеляційної інстанції заперечували проти апеляційної скарги та просили судове рішення залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомляв. Тому, у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Відмовляючи у задоволення заяви ОСОБА_4 по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, та кожна зі сторін заявила вимоги щодо місяця проживання разом з нею, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони одній із сторін вчиняти дії, на зміну місця проживання дитини, фактично ототожнюватиме задоволення позовних вимог іншої сторони, що є неприпустимим з огляду на положення п.10 ч.2 ст.150 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У силу ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Солом'янської РДА в місті Києві про визнання місця проживання дитини та відібрання дитини від батька та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання разом із батьком.

Отже, зі змісту позовних вимог вбачається, що сторони просять визначити місце проживання дитини з одним з батьків.

Таким чином, обраний захід забезпечення позову є тотожним задоволенню позовної вимоги ОСОБА_4, що суперечить нормам чинного цивільного процесуального законодавства.

При цьому необхідно зауважити, що скаржником не доведено обставин неодноразової зміни адреси ОСОБА_1

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття судом обраного заявником заходу забезпечення, оскільки обраний вид забезпечення позову за своїм змістом є тотожним можливому задоволенню позовних вимог ОСОБА_4 та відмову у позовних вимог ОСОБА_1 Крім того, заявником не надано доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення його позову.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що при вирішенні справи по суті позовних вимог судом будуть враховуватись інтереси дитини, а відтак посилання представника відповідача на те, що при вирішення питання про забезпечення позову необхідно врахувати інтереси дитини є необгрунтованими.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. .

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний тест постанови складено та підписано 25 червня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді