Справа № 603/287/18
Провадження №2/603/179/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

секретар судового засідання Швець Н.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить збільшити розмір аліментів, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 05.05.2010 року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі у них народилася ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.04.2010 року вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 у користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 250 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 10.03.2010 року і до досягнення нею повноліття. На даний час дочка потребуває значно більшого догляду та матеріальних коштів, так як збільшуються потреби в навчанні та розвитку дитини. Оскільки відповідач є працездатною, здоровою особою, що дає йому можливість працювати та утримувати дитину, представник позивача просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, позивачем подано письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, у поданому відзиві на позов просить розглянути справу у його відсутності, при цьому вказавши, що погоджується з обставинами справи, позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД №033248 від 05.05.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 05.05.2010 року, актовий запис №21.

За час перебування у шлюбі в сторін народилася: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ИД №058574, видане 02.11.2007 року Садівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №1).

Згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.04.2010 року вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 у користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 250 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 10.03.2010 року і до досягнення нею повноліття.

Рішення набрало законної сили та є чинним.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У ст.141 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Виходячи зі змісту довідки №88/10-07, виданої 02.05.2018 року Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю, та перебуває на її утриманні, що також вбачається з даних довідки №87/10-07, виданої 02.05.2018 року виконкомом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері.

З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, встановленого положеннями ч. 2 ст. 182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте встановлений розмір аліментів, який відповідач повинен сплачувати згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області 16.04.2010 року є меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити належного утримання та виховання дітей, суд приходить до переконання, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня звернення до суду, суд зазначає, що згідно розяснень, даних в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо визначення початку строку стягнення аліментів, слід враховувати, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом з відповідача стягуються аліменти за рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області №2-143/2010 від 16.04.2010 року, стягнення за яким може бути припинено після набуття цим рішенням законної сили, то така вимога позивача суперечить закону.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із рівності обовязків батьків утримувати дітей до повноліття, враховуючи стан здоровя та матеріальне становища відповідача та дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.04.2010 року з 250 грн. до 1000 грн.щомісяця на дитину але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 76, 81, 141, 200, 206, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), паспорт громадянина України серії НЮ №306072, виданий 14.06.2013 року Монастириським РС УДМС України в Тернопільській області, про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Збільшити присуджений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.04.2010 року розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 250 (двісті пятдесяти) грн. на 1000 (одну тисячу) грн.

Стягувати з ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) в користь ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця на дитину але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючийсуддя ОСОБА_5