Провадження № 2/537/771/2018
Справа № 537/2405/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просила усунути перешкоди у користуванні квартирою № 51 в будинку 57/2 по вулиці Червоноармійській в м. Кременчуці Полтавської області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу № 5056 12.11.1992 року.

Відповідач по справі зареєстрований в квартирі з 28.01.2008 року,але фактично не проживає в ньому з 2013 року по теперішній час. Відповідач кошти на оплату житлово-комунальних послуг не надає.

Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі, який фактично відсутній в ній з 2013 року, є перешкодою позивачу в користуванні власністю та викликає інші незручності, позбавляє можливості оформлення та нарахування субсидії, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала. Прохала позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не надав до суду пояснень щодо позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача , оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , встановив наступне.

Як вбачається з позову, власником квартири 51, що розташована в будинку 57/2 по вулиці Червоноармійській в м. Кременчуці Полтавської області відповідно до договору купівлі-продажу № 5056 12.11.1992 року є ОСОБА_1

В даній квартирі, крім позивача, зареєстрований ще ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який значиться наймачем квартири відповідно до Довідки про склад зареєстрованих осіб та розмір платежів за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій № 17051/41 від 24.05.2018 року.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 починаючи з 2013 року, у квартирі квартири № 51, що розташована в будинку 57/2 по вулиці Червоноармійській в м. Кременчуці Полтавської області не проживає, що підтверджується Актом про не проживання б/н від 24.05.2018 року, складений та підписаний представником ТОВ «Місто для людей Кременчук» фахівцем відділу по зверненням громадян ОСОБА_3 та засвідчений громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_5Т .

Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим в зазначеній квартирі, не проживає понад шість місяців, чим порушує права та законні інтереси власника квартири.

Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.01.2008 року, власником якої є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з 2013 року і по теперішній час.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в помешканні, власником якого є позивач ОСОБА_1, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належному йому правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 51 в будинку 57/2 по вулиці Червоноармійській в м. Кременчуці Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в повному обсязі.

Суддя : Маханьков О.В.