Справа № 569/3351/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики звернувся ОСОБА_1 у якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 (і.н., НОМЕР_1 виданий 20 серпня 1997 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області) на користь ОСОБА_1 (і.н., проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованість за договором позики від 01 березня 2014 року в розмірі 36 700,00 грн., інфляційні втрати в сумі 923 грн. 01 коп., три відсотки річних в сумі 229,00 грн., пеню в розмірі 2273, 38 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В судове засідання позивач не зявився, однак від представника позивача до суду надійшла заява у якій він просить провести розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задоволити.

В судове засідання відповідач повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками та оголошенням на веб-сайті Рівненського міського суду. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 01 березня 2014 року між сторонами по справі було укладено договір позики відповідно до якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 38 700,00 грн.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором позики №б/н від 01 березня 2014 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) домовились про наступне: п.1. позикодавець передає, а позичальник приймає у власність 38700,00 грн., що еквівалентно 3875 доларів США.

Відповідно до п.2 договору позики факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики.

Відповідно до п.3 договору позики зазначену вище суму грошей позичальник зобовязується повернути позикодавцю готівкою рівними частинами по 500 грн. кожного 1 числа календарного місяця в строк до 01 серпня 2020 року.

Відповідно до п.9 договору позики якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

З дослідженої в судовому засіданні розписки від 01 березня 214 року вбачаться, що ОСОБА_2 підтверджує даною розпискою факт позики та отримання від ОСОБА_1 готівкових коштів в розмірі 38700 грн. Зобовязується повернути своєчасно. На даний розписці наявні записи: «Отримав 500 грн. 3.04.2014 року та отримав 1500 грн. 10 червня 2014 року».

Станом на день розгляду справи в суді, заборгованість згідно договорів позик відповідачем позивачу в повній мірі не повернута.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором позики від 01 березня 2014 року становить: 36 700,00 грн., інфляційні втрати в сумі 923 грн. 01 коп., три відсотки річних в сумі 229,00 грн., пеню в розмірі 2273, 38 грн.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. згідно квитанції, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,280,282,

289,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н., НОМЕР_1 виданий 20 серпня 1997 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 і.н., проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість за договором позики від 01 березня 2014 року в розмірі 36 700,00 грн., інфляційні втрати в сумі 923 грн. 01 коп., три відсотки річних в сумі 229,00 грн., пеню в розмірі 2273, 38 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя :