Справа № 567/576/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в м. Острог Рівненської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів звернулася ОСОБА_3

У своїй позовній заяві зазначає про те, що вона з відповідачем з 27.04.2016 перебуває у шлюбі, та мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що відповідач, будучи батьком дитини, належним чином не утримує, хоча зобов'язаний та здатний це робити, оскільки за віком та станом здоровя є працездатною особою, має фізичну можливість працювати та періодично займається будівельними роботами у приватних осіб, від чого отримує нерегулярний, мінливий дохід. Зазначає, що на даний час вона роботи не має так як доглядає дитину і її дохід складається з 860 грн. допомоги при народженні дитини, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Окрім цього, зазначила, що доглядає за дитиною до трьох років, а тому не має можливості працювати, щоб матеріально себе забезпечити. В зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву у якому вказує, що позов визнає частково, оскільки періодично, по мірі можливості він надавав кошти на утримання його дитини. Зазначаючи про те, що він хоча є працездатною особою, має хороший стан здоровя, проте офіційно не працевлаштований, а лише періодично виїжджає на підробіток в м.Київ, де отримує заробітну плату 2000 грн. місяць. Він фактично перебуває на утриманні батьків, та оскільки обовязок по утриманні дитини лежить на них обох, позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з нього аліменти на утримання його неповнолітнього сина у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити.

Позивач ОСОБА_3 подала відповідь на відзив у якому вказала, що відповідач з часу народження їхнього сина участі у його утриманні не бере, його матеріально не забезпечує, не цікавиться його життям, не займається його вихованням, а зароблені гроші витрачає виключно для задоволення власних потреб. Зазначаючи про те, що запропонований відповідачем розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини просить її позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представники сторін просили задовольнити їхні вимоги на підставі обставин викладених в позовній заяві, відзиві на позов та відповіді на відзив.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №111737, 27.04.2016 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище Юрчук. (а.с.8)

Згідно свідоцтва про народження серії І-ГЮ №252565, ОСОБА_5, народився 22.04.2016, його батьками зазначені сторони по справі. (а.с.9)

З довідки про склад сімї №478 від 04.05.2018 встановлено склад сімї позивача, в яку окрім неї входять: її син ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.11)

Згідно довідки №966 від 03.05.2018, ОСОБА_3 перебуває на обліку і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 860 грн. (а.с.13)

Суд, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неповнолітня дитина ОСОБА_5, який народився 22.04.2016. Водночас, в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи в суді позивач та відповідач разом не проживають, їхня дитина проживає з позивачкою і відповідач грошових коштів на утримання дитини не надає.

Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках. При цьому, будучи батьком дитини, ОСОБА_4 належним чином її не утримує, хоча зобовязаний це робити, а отже з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

З пояснень сторін, встановлено, що ОСОБА_4 на даний час є не працюючим, проте інколи має нерегулярний дохід, скільки займається будівельними роботами у приватних осіб, а тому має нерегулярний, мінливий дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення, зокрема дані про придбання та утримання боржником майна при відсутності офіційного доходу чи відсутність роботи у боржника тощо.

Відповідно до розяснень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Тому суд враховує те, що відповідач є працездатним, немає на утриманні інших осіб, а позивач не має можливості самостійно повноцінно утримувати дитину.

Оскільки встановлено, що відповідач на даний час не працює, проте інколи має нерегулярний дохід, тому це є підставою виходячи зі змісту ст. 184 СК України для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

Також, судом враховується, що згідно ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років у розмірі 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, тому при вирішенні питання про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_5, щомісячно до досягнення нею повноліття, в розмірі 1500 грн.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що дружина відповідача ОСОБА_3 22.04.2016 народила сина ОСОБА_10 і на даний час доглядає його. Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Оскільки неповнолітній ОСОБА_5 проживає з позивачкою і не досяг трирічного віку, а відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, та враховуючи, що згідно ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на працездатних осіб у розмірі 1762 грн., то з нього на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку у розмірі 800 грн. щомісячно.

Крім того, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 05 травня 2018 року, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

При цьому судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. 180-182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 76, 83, 89, 92, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив

позов ОСОБА_3 (місце реєстрації: м.Острог, вул.Дмитра Яворницького, буд.20 Рівненська область, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: м.Острог, вул.Перша Лінія, буд.2 Рівненська область) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі розміром 1500 (одна тисяча пятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, починаючи з 05 травня 2018 року по 22 квітня 2019 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір - 1409 (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_11