АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/3660/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Апеляційного суду м. Києва в складі:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В,Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю: представника позивача Сечко С.В. (ПАТ «СК «Еталон»)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства &q?а ;Страхова компанія &q? ;Еталон&q?он; на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Шевченківського районного суду міста Києва Гуменюк А.І.

в цивільній справі № 761/8233/15-ц за позовом Приватного акціонерного товариства &q?а ;Страхова компанія &q?я ;Еталон&q?он; до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що в квітні 2014 року вони з відповідачем уклали договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким на страхування було прийнято автомобіль НОМЕР_1. У квітні того ж року за участю даного автомобіля сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій крім застрахованого автомобіля заізнали ушкоджень ще три транспортні засоби. Власники пошкоджених транспортних засобів звернулися до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку. За умовами договору ними було сплачено у загальному 61504, 23 гривни за зобов'язанням по страховому полісу. Враховуючи, що відповідач не повідомила їх як страховика у законодавчо визначені ( не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди) строки про настання страхового випадку, після виплати страхового відшкодування вони вважали, що мають право на подачу регресного позову до страхувальника з підстав визначених ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому просили суд задовольнити заявлені ними позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2017 року Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Еталон» відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду позивачем подано апеляційну скаргу. Де ставилося питання про його скасування та ухвалення нового, за яким позовні вимоги підлягали до задволення у повному обсязі. Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права та прийняв незаконне рішення, що спричинило порушення права позивача на відшкодування матеріальної шкоди.

Наголошував на тому, що судом безпідставно не було взято до уваги те, що позивач, виконав умови договору, сплативши суму матеріального збитку потерпілим, у той час, як відповідач ухилився від виконання умов договору та не повідомив письмово протягом трьох днів про настання дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавством термін, при цьому у подальшому не вжив жодних заходів та не звернувся щодо повідомлення позивача, а також не надав доказів на підтвердження причин неможливості вчасно повідомити позивача. Тобто, судом при здійснені судочинства порушені вимоги ст.993 ЦК України.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому зазначається про необґрунтованість підстав вимоги ПАТ «СК «Еталон». Оскільки, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності. Сам апелянт його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування.

Тому на думку відповідача сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись в загальному порядку відшкодування збитків.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ « Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 - VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147 -У111 від 03 жовтня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилася, поважність причин своєї неявки суду не повідомив. Відзив на апеляційну скаргу, на думку колегії суддів свідчить про її обізнаність щодо розгляду справи в суді. Відтак колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у її відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, 15 квітня 2014 року між Страховою компанією «Еталон» та ОСОБА_3 було укладеного договір обов'язкового страхування цивільно правої відповідальності наземних транспортних засобів № НОМЕР_7, за яким на страхування було прийнято автомобіль марки «Porsche Cayenne», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

23 квітня 2014 року у місті Харкові за участю транспортних засобів : автомобіля марки «Porsche Cayenne», державний реєстраційний номер НОМЕР_2; «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, «Subaru Outback», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, «Honda Civic», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 сталася дорожньо - транспортна пригода. У результаті якої автомобілям були завдані механічні пошкодження.

Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12 травня та 01 вересня 2014 року власники пошкоджених автомобілів «Subaru Outback», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, «Honda Civic», державний реєстраційний номер НОМЕР_5, «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, звернулися до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» із повідомленнями про факт настання дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі наданих документів, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» зазначену дорожньо-транспортну пригоду було визнано страховим випадком, що підтверджується страховими актами № 712-8458, № 712-8458/1 від 12 грудня 2014 року та страховим актом № 712-8458/2 від 13 травня 2015 року та здійснено виплату страхових відшкодувань на загальну суму 61 504, 23 гривни, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 52-53, 53-54, 55-56, 57-59).

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції беручи до уваги положення ст. 38, підпункту 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та правових позицій Верховного Суду України ( ст. 360 -7 в редакції на час розгляду справи) зазначав про те, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для задоволення заявленого позову.

Розглядаючи спір колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права при вирішенні даного спору, що призвело до помилкової відмови у задоволенні позову, та невірно визначився з обставинами справи, на думку колегії суддів не можуть бути підставою для скасування судового рішення виходячи з того, що;

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За правилами Закону України «Про страхування» страхове відшкодування здійснюється страховиком.При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В силу ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У той же час правовими підставами звернення позивача з позовом були визначені положеннями ст. 38, підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст.. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого Моторним (транспортним) страховим бюро України зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, правомірно, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорювався та зафіксований правоохоронними органами, відповідач, якого визнано винним у ДТП притягнутий до адміністративної відповідальності, а страховик за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування особам, що постраждали внаслідок ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу - власникам автомобілів НОМЕР_6, «Honda Civic», державний реєстраційний номер НОМЕР_5, «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки сам по собі факт неповідомлення саме відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 375, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &qu7,;Про судоустрій і статус суддів&qu 3;, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів&quро;, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства &qu

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: