Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1301/18
Провадження №: 2/332/818/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Безлер Л.В.при секретареві Жечевій А.В. розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,-

В С Т А Н О В И В:

До Заводського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері.

В позовній заяві зазначає, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народила сина ОСОБА_2. На день подання позову її вік складає повних 70 років. З 2002 року вона перебуває на пенсії за віком. Пенсія, яку вона отримує складає 2052,71 грн., та призначена їй у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія, яку вона отримує не забезпечує необхідного мінімуму проживання, оскільки вона потребує лікування, є особою похилого віку. Відповідач по справі працює на ПАТ «Запоріжсталь» та має достатній заробіток для надання допомоги. На підставі викладеного, просила суд стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання матері у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

У судове засідання позивачка не з'явилась, але надала заяву, у якій просить суд позовні вимоги задовольнити та справу розглянути в її відсутності.

У судове засідання відповідач не з'явився, але надав заяви, в яких просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на користь матері визнає повністю.

Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2, серії НОМЕР_3, виданого Заводським районним відділом РАЦ, актовий запис № 218, у графі мати зазначено ОСОБА_1 (а.с.12)

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонеркою та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, що підтверджується довідкою, виданою Центральним об'єднаним УПФУ м.Запоріжжя від 16.04.2018 року. (а.с.4)

Відповідач має постійне місце роботи де отримує стабільний заробіток.

ОСОБА_1 несе витрати, пов'язані, у тому числі, з її лікуванням, що підтверджується медичними документами, чеками, квитанціями, копії яких містяться у матеріалах справи

Позивач потребує матеріальної допомоги від сина, яку той готовий їй надати, що підтверджується його заявою про визнання позовних вимог.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", діти зобов'язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов'язку утримувати матір, батька.

Судом встановлено, що підстави, передбачені ст.204 СК України, для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання матері - відсутні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належні, достатні, достовірні та допустимі докази, відповідно до вимог ст.ст.76-80 ЦПК України, на підтвердження своїх уточнених позовних вимог, позивачка суду надала.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи, виходячи з принципів законності, об'єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь матері - ОСОБА_1, аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Також, згідно ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 202-205 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 76-80, 175, 197, 211, 213, 258, 259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн- НОМЕР_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні Положеня» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.В. Безлер