Справа № 2-228/11
Провадження № 2-зз/761/57/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзьковій О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду заяву відповідача про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про визнання недійсним довіреності та договору купівлі - продажу квартири, визнання права власності на квартиру та об»єднаним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2013 р. було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Голрвного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про визнання недійсним довіреності та договору купівлі - продажу, визнання права власності на квартиру, стягнення матеріальної та моральної шкоди . Визнано дії та бездіяльність державного нотаріуса Четвертої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 незаконними, визнано недійсною довіреність, посвідчену Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 22.11.2007 р. за реєстровим номером № 2-9484 на право управління та розпорядження майном ОСОБА_1, ОСОБА_2 з моменту її видачі, визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири № АДРЕСА_1, посвідчений Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 22.11.2007 р. за реєстровим № 2-9884 , укладеного між ОСОБА_2 та, що діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності та ОСОБА_3, з моменту його укладання, повернуто стан речей у первісний стан - визнано право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1. В іншій частині позову відмовлено. Позовні вимоги було об»єднано з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про відшкодування моральної шкоди. Даний позов залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.04.2014 р. рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_6 скасовано і ухвалено нове - провадження в цій частині закрито. В частині вимог про визнання дій та бездіяльності державного нотаріуса незаконними рішення суду скасовано і в задоволенні даних вимог відмовлено. В решті рішення залишено без змін. Під час розгляду справи ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 30.06.2009 р. та 06.10.2009 р. вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на 0,325 частини квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_3 які належать на праві власності ОСОБА_2 та 0,325 частин квартири АДРЕСА_1, які належать відповідачу ОСОБА_3 Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2010 р. було також вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобілі, які належать заявнику. 30.05.2016 р. було скасовано заходи забезпечення позову - знято арешт з автомобілів належних відповідачу. Питання про остаточне зняття заходів забезпечення позову не вирішено. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що рішення суду набрало законної сили, зважаючи на вимоги ст. 158 ЦПК України заявник просить суд скасувати заходи забезпечення позову та зняти арешт накладений Шевченківським районним судом м. Києва як на частини квартири, що належать відповідачам так і на квартиру АДРЕСА_3, які належать ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2, її представник підтримали вимоги клопотання, просили задовольнити.

ОСОБА_6 заперечував щодо скасування заходів забезпечення позову, оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва не виконано в частині стягнення з заявника судових витрат.

Інші учасники процесу в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином, що в розумінні положень ст. 158 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання по суті.

Вислухавши пояснення заявника, її представника, ОСОБА_6 суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2009р. було вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі № 2-228/11 шляхом накладення арешту на 0,325 частини квартири АДРЕСА_4 та на квартиру АДРЕСА_5, які належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2 (а.с. 1 т. 2)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2009р. було вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі № 2-228/11 шляхом накладення арешту на 0,325 частини квартири АДРЕСА_4, яка належать на праві власності відповідачу ОСОБА_3 (а.с.17 т.2)

Також ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2010р. було вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі № 2-228/11, шляхом накладення арешту на транспортні засоби, а саме: автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль НОМЕР_2, які належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2 (а.с.130 т.2)

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа Генеральна прокуратура України про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково, а саме визнано дії та бездіяльність державного нотаріуса Четвертої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 незаконними; визнано недійсною довіреність, посвідчену Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 08 листопада 2007р. за реєстровим № 2-9484, на право управління та розпорядження майном ОСОБА_1, ОСОБА_2 з моменту її видачі; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7, посвідчений Четвертою київською державною нотаріальною конторою 22 листопада 2007р. за реєстровим № 2-9884, укладеного між ОСОБА_2, що діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності та ОСОБА_3, з моменту його укладення; повернуто стан речей у первісний - визнано право власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_7 за ОСОБА_1 В іншій частині позову відмовлено.

Позовні вимоги за об'єднаним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення компенсації завданої моральної шкоди залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня 2014р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013р. в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про стягнення моральної шкоди скасовано, провадження по справі в цій частині позовних вимог закрито. В частині вимог про визнання дій та бездіяльності державного нотаріуса Четвертої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, незаконним - скасовано, ухвалено в цій частині вимог нове рішення. яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання незаконним дій та бездіяльності - відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Як свідчать матеріали справи рішення у справі набрало законної сили 17 квітня 2014р. Питання про скасування заходів забезпечення позову судом не вирішувалося.

Крім того, і це не заперечується учасниками справи, додатковим рішенням від 08 серпня 2014р. було вирішено питання відшкодування судових витрат понесених ОСОБА_6 при розгляді справи. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 судові витрати по 1 087,38 грн. з кожного.

Як свідчать матеріали справи 30.05.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва частково задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Скасувано заходи забезпечення позову застосовані відповідно до ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2010р. про накладення арешту на транспортні засоби, а саме: автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль НОМЕР_2, які належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2.В іншій частині заяви відмовлено.

Зазначене рішення суду, і це не оспорюється учасниками справи, надрало законної сили.

При цьому, ухвалюючи рішення в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову щодо скасування арешту з нерухомого майна відповідачів судом зазначено, що позивач ОСОБА_6 вказав, що рішення суду не виконано відповідачами у повному обсязі, так як не передані позивачу ключі від квартири АДРЕСА_7, а також не відшкодовано позивачу понесені ним судові витрати при розгляді справи.

Так, положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За положеннями ч. 7 ст. 158 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В розумінні положень процесуального законодавства України, забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у зв»язку із чим такі заходи на підставі заяви позивача було застосовано судом.

Станом на день розгляду заяви про скасування забезпечення позову рішення, ухвалене по суті спору набрало чинності - 17.04.2014 р.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 8 ст. 158 ЦПК України, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Як свідчать надані заявником докази, а саме витяг з автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України підстави вважати, що відкрито виконавче провадження щодо стягнення на користь ОСОБА_6 судових витрат з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 відсутні.

Не надав таких доказів ОСОБА_6 і під час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги вимоги чинного процесуального законодавства, з огляду на те, що рішення по справі, в межах якої застосовано заходи забезпечення позову набрало чинності, відсутність обставин, які надають суду можливість в розумінні положень ч. 8 ст. 158 ЦПК України залишити такі заходи в дії, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 частково - а саме в частині скасування арешту майна, яке належить заявнику на праві власності.

З іншого боку, беручи до уваги, що заявник ОСОБА_2 не надала доказів, які б свідчили про наявність у неї повноважень діяти від імені іншої особи - ОСОБА_3 та просити суд скасувати арешт на майно зазначеного відповідача, зважаючи на те, що ОСОБА_3 не заявлялись вимоги щодо скасування арешту на нерухоме майно, що йому належить, підстави для задоволення заяви в цій частині відсутні.

Виходячи з наведеного, з огляду на положення ст. 158 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2009 р. 04.2017 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про визнання недійсним довіреності та договору купівлі - продажу квартири, визнання права власності на квартиру та об»єднаним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про відшкодування моральної шкоди, а саме:

скасувати арешт накладений на 0,325 частини квартири АДРЕСА_8, що належить відповідачці ОСОБА_2;

скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_9, що належить відповідачці ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції м. Києва.

Ухвала суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 25.06.2018 року.

Суддя: