АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2018 року

м.Харків

справа № 643/2932/17

провадження № 22-ц/790/3613/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

треті особи Громадська організація «Фонд допомоги ОСОБА_2», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Громадська організація «Фонд допомоги ОСОБА_2», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на ухвалу судді Московського районного суду м.Харкова від 08 травня 2018 року, постановлену під головуванням судді Сугачової О.О., в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Громадська організація «Фонд допомоги ОСОБА_2», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 06 березня 2017 року відкрито провадження у справі.

02 травня 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1, яка наразі зареєстрована на імя ОСОБА_2 та належить їй на праві приватної власності.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 08 травня 2018 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу судді першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що вимога про накладення арешту на предмет договору довічного утримання є обґрунтованою та підлягає задоволенню незважаючи на те, що існує заборона відчуження квартири, зазначена в самому договорі, оскільки вказана заборона усувається відразу після смерті відповідачки тоді як заходи забезпечення позову діють до ухвалення судового рішення.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу судді Московського районного суду м.Харкова від 08 травня 2018 року залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на сьогодні вже існує заборона відчуження спірної квартири, яка зазначена в самому договорі довічного утримання, тому заява про забезпечення позову є передчасною.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є визнання недійсним договору довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 20.10.2016 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.6).

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваним договором довічного утримання від 20.10.2016 року встановлена заборона відчуження квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2, до припинення чи розірвання договору довічного утримання (а.с.10).

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Висновок суду першої інстанції про те, що заява про забезпечення позову є передчасною, оскільки існує заборона відчуження зазначеного у договорі майна, - не відповідає вимогам закону, оскільки заборона, зазначена у договорі, діє до припинення чи розірвання договору. Разом з тим, заходи забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, що забезпечує гарантію виконання рішення в майбутньому.

Обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову у заявлений спосіб.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Московського районного суду м.Харкова від 08 травня 2018 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на імя ОСОБА_2 шляхом заборони відчуження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Колтунова

ОСОБА_5

Повне судове рішення виготовлено 26.06.2018 року.