Номер провадження: 22-ц/785/685/18
Номер справи місцевого суду: 511/2549/16-ц
Головуючий у першій інстанції Іванова О. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

від позивача публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - не з'явились,

від відповідача ОСОБА_2 - не з'явились,

переглянувши справу №511/2549/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року у складі судді Іванової О.В. -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 15 листопада 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що відповідно до укладеного Договору №б/н від 15 квітня 2007 року ОСОБА_2 15 квітня 2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банк», які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua//terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на порушення зобов'язань за кредитним договором, заборгованість станом на 30 вересня 2016 року в загальній сумі 15519,60 грн., яку частково в сумі 4843,81 грн. стягнуто судовим наказом від 21 жовтня 2008 року, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути заборгованість станом на 30 вересня 2016 року за кредитом в сумі 3644,65 грн., за процентами в сумі 10905,83 грн., пеню в сумі 969,12 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 533,79 грн., а всього стягнути заборгованість в загальній сумі 11709,58 грн. та судові витрати в сумі 1378,00 грн. (а.с.2-5).

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року відкрито провадження у справі (а.с.30).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала з тих підстав, що тіло кредиту нею погашено виконанням судового наказу, а щодо нарахованих процентів просила застосувати позовну давність (а.с.43-45, 73-74).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 липня 2017 року в порядку забезпечення доказів за заявою представника в інтересах відповідача ОСОБА_2 витребувано з ПАТ КБ «ПриватБанк» виписку по картковому рахунку, інформацію про отримання кредитних карток із зазначенням строку дії таких, розрахунку нарахованих процентів в межах строку позовної давності (а.с.106).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за спливом позовної давності (а.с.130-132).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права полягає у не розмежуванні зобов'язань та нарахувань, які були здійснені за межами строку позовної давності від суми нарахувань, здійснених у межах строку позовної давності, що мало наслідком неправильність відмови в позові за наслідками спливу позовної давності.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник в інтересах ОСОБА_2 заперечив щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, колегія суддів дійшла висновку про залишення судового рішення без змін, а скарги без задоволення з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобов'язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою (ч.1 ст.546 ЦК України).

Між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (після зміни найменування публічне акціонерне товариством комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_2 укладено Договір №б/н від 15 квітня 2007 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана ОСОБА_2 заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банк», які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua//terms/pages/70/, склали між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» Договір (а.с.14-21).

15 квітня 2007 року ОСОБА_2 надано кредитну карту НОМЕР_1 строком дії квітень 2010 року (а.с.126).

Таким чином, на підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 Договору №б/н від 15 квітня 2007 року виникли кредитні зобов'язання, виконання яких забезпечувалось неустойкою (штрафом, пенею).

Укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 Договір №б/н від 15 квітня 2007 року є договором приєднання, передбаченим положеннями частини 1 статті 634 ЦК України, відповідно до яких умови договору, встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, де друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, уклавши Договір №б/н від 15 квітня 2007 року, ОСОБА_2 тим самим приєдналась до умов, встановлених АТ КБ «ПриватБанк» у формулярах, стандартних формах тощо, зокрема, в «Умовах та правилах надання банківських послуг», «Правилах користування платіжною карткою» та «Тарифах Банку», викладених на банківському сайті http:privatbank.ua//terms/pages/70/.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

ОСОБА_2 за Договором №б/н від 15 квітня 2007 року отримала кредит у вигляді встановленого на платіжну картку кредитного ліміту в розмірі 4100,00 грн., який 18 жовтня 2008 року зменшено до 3650,00 грн., 24 грудня 2008 року збільшено до 6100,00 грн., 14 січня 2009 року встановлено у розмірі 3650,00 грн., 27 січня 2009 року встановлено у розмірі 3650,00 грн., 19 серпня 2015 року встановлено у розмірі 3650,00 грн. (вказані операції по картковому рахунку НОМЕР_1 було проведено відповідно до Умов та правил надання банківських послуг).

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав, кредит ОСОБА_2 встановленням кредитного ліміту на платіжну картку надав, кредитними коштами ОСОБА_2 користувалася, що підтвердженого випискою по картковому рахунку НОМЕР_1 за період з 24 квітня 2007 року по 30 червня 2017 року.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором (п.6.5); у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі й простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку (п.6.6); при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш як на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.8.6).

ОСОБА_2 зобов'язання за Договором №б/н від 15 квітня 2007 року порушила.

Судовим наказом від 21 жовтня 2008 року в справі №2-н-293/2008, виданим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області, з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за Договором №б/н від 15 квітня 2007 року стягнуто заборгованість станом на 24 вересня 2008 року у розмірі 4843,81 грн. (а.с.6).

Судовий наказ від 21 жовтня 2008 року №2-н-293/2008 виконувався в примусовому порядку проведенням відрахувань у період 2011-2013 років з пенсії ОСОБА_2, виконавче провадження ВП №22633170 закрито, останнє відрахування мало місце 1 липня 2013 року (а.с.46-48).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 15 квітня 2007 року заборгованість станом на 30 вересня 2016 року становила:

загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 3644,65 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками 10905,83 грн., в тому числі залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість 0,00 грн., залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість 10905,83 грн.; пеня та комісія 969,12 грн.; разом 15519,60 грн.;

сума за кредитом задоволена рішенням суду 4843,81 грн.; різниця між поточною заборгованістю та задоволеною рішенням суду 10675,79 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) 533,79 грн.; всього 11709,58 грн. (а.с.7-12).

Позов по стягнення заборгованості в загальній сумі 11709,58 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» подано до суду 15 листопада 2016 року (а.с.2-5).

Заяву ОСОБА_2 про застосування позовної давності подано 20 лютого 2017 року (а.с.44).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог та наявності підстав для застосування наслідків спливу позовної давності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, стягнення неустойки (ст.266 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України).

Відповідачем до винесення судом першої інстанції рішення зроблено заяву про застосування позовної давності, відтак, відповідно до положень частини 3,4 статті 267 ЦК України підстави для застосування позовної давності наявні. Виходячи з пред'явлення позовних вимог 15 листопада 2016 року загальної позовної давності тривалістю у три роки, вимогами у межах позовної давності є вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за період з 15 листопада 2013 року по 30 вересня 2016 року, за неустойкою за період з 15 листопада 2015 року по 30 вересня 2016 року, відтак, нарахування до 15 листопада 2013 року та до 15 листопада 2015 року є нарахуваннями поза межами строку позовної давності.

Судовим наказом від 21 жовтня 2008 року в справі №2-н-293/2008, виданим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області, з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за Договором №б/н від 15 квітня 2007 року стягнуто заборгованість станом на 24 вересня 2008 року у розмірі 4843,81 грн. Таким чином, судовим наказом стягнуто тіло кредиту повністю, проценти за користування коштами, неустойка станом на 24 вересня 2008 року. Судовий наказ виконувався в примусовому порядку проведенням у період 2011-2013 років відрахувань з пенсії ОСОБА_2, за даними Пенсійного фонду останнє відрахування мало місце 1 липня 2013 року, виконавче провадження з виконання судового наказу є закритим.

Таким чином, оскільки тіло кредиту було стягнуто судовим наказом, то з виплатою тіла кредиту відпали підстави для нарахування процентів на кошти тіла кредиту. Тіло кредиту остаточно виплачено 1 липня 2013 року в порядку примусового виконання судового наказу, відтак, після 1 липня 2013 року банк не мав підстав для нарахування процентів, оскільки проценти нараховуються на кошти тіла кредиту.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів того, то судовий наказ, яким було стягнуто, зокрема, тіло кредиту виконувався після 1 липня 2013 року. ОСОБА_2 отримувала лише одну картку, а саме картку №4149 … … 7408, строк дії якої визначався періодом «квітнень 2007 року - квітень 2010 року», доказів того, що після квітня 2010 року ОСОБА_2 отримувала іншу картку не надано.

ПАТ КБ «ПриватБанк» мав право нараховувати проценти на непогашене тіло кредиту за період з 24 вересня 2008 року по день погашення тіла кредиту, стягнутого судовим наказом, проте на всі нарахування процентів, що мали місце до 15 листопада 2013 року та на всі нарахування неустойки, що мали місце до 15 листопада 2015 року поширюються наслідки спливу позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачем.

Апеляційна скарга містить загальні формулювання теорії та судової практики, проте не містить жодного конкретного розрахунку суми процентів та неустойки, які підлягають стягненню в межах позовної давності. ПАТ КБ «ПриватБанк» було достовірно відомо про виконання судового наказу у 2013 році, про заяву ОСОБА_2 про застосування позовної давності тощо. У своїх поясненнях від 14 червня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив про те, що буде подано уточнену позовну заяву про стягнення процентів в межах строку позовної давності, проте така заява подана не була, розрахунок заборгованості, яку б банк вважав такою, що підлягає стягненню в межах строку позовної давності, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції надано не було (а.с.90-98).

На виконання ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 липня 2017 року про забезпечення доказів витребуванням, зокрема, розрахунку процентів в межах строку позовної давності, ПАТ КБ «ПриватБанк» також не було надано відповідного розрахунку (а.с.106).

Кожна сторона, зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень; докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів, які б підтверджували б, які саме нарахування процентів та на яку неповернуту суму тіла кредиту нараховувались банком після 15 листопада 2013 року, відтак, суд апеляційної інстанції виходить з того, що позивачем не виконано передбаченого частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України обов'язку доказування, що ж до суду, то положення частини 7 статті 81 ЦПК України забороняють суду збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові з підстав спливу позовної давності в силу наявності зробленої до винесення судом першої інстанції заяви відповідача про застосування позовної давності, поширенням позовної давності на всі нарахування, які мали місце до 15 листопада 2013 року за основними вимогами та, як наслідок, на всі нарахування, які мали місце до 15 листопада 2015 року за додатковими вимогами (неустойка); не надання позивачем розрахунку нарахувань за період в межах позовної давності (загальної, спеціальної), заборони діючими нормами Цивільного процесуального кодексу України суду щодо збору з власної ініціативи доказів, що стосуються предмета позову.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова