Справа №766/444/17
Пров. №2/766/2204/18
13.06.2018 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Хайдарової І.О.,
при секретарі Сікорській Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на майно,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання права власності на майно, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що знаходяться по вул. Лісова, №4 у м. Херсоні та визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №4 що розташований по вул. Лісовій, в м. Херсоні.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.03.2017 року справу прийнято до провадження судді Хайдарової І.О.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2018 року вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на ? частину житлового будинку №4 по вул. Лісовій в м. Херсоні.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КГ №265374 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 30.08.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, 30 серпня 2002 року укладено шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №308. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на "Помпеєва".
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії І-КГ №066655 виданого Суворовським районним у місті Херсона відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 23.12.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23.12.2016 року розірвано, про що складено відповідний актовий запис №97.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до наведеної норми права, вище вказане спірне майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки придбано під час знаходження сторонами в шлюбі та не виключено з цивільного обороту.
Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приймаючи до уваги докази, які свідчать про час набуття позивачкою та відповідачем спірного будинку, суд, вважає, що дійсно, він відноситься до майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.
Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За змістом ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до п 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до положень ст.ст.76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідач не скористалася своїм правом бути присутньою в судовому засіданні, подавати докази та доводити свою позицію у справі.
Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1198,95 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.57, 61, 70, 71 СК України, ст.ст. 365, 372 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 354 ЦПК України суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на майно - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: невідомий, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) 1198,95 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СуддяОСОБА_5