СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
Провадження №2/760/1812/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

11 червня 2018 року в місті Києві

Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС-ФАРМА» про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до трудової книжки.

-представники Позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3;

-представник Відповідача - Левченко І.О.

ІІ. Описова частина

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС-Фарма» з позовними вимогами про:

-визнання незаконним та скасування наказу №86/1 від 30.05.2016 в частині переведення на посаду завідувача аптекою «ТАС-Фарма» №101;

-визнання незаконним та скасування наказу №104-к від 30.06.2016 в частині звільнення Позивача з роботи на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України;

-зобов'язання Відповідача внести зміни до трудової книжки Позивача щодо визнання недійсними записів №27 та №28 та внести запис про звільнення Позивача з роботи 30 червня 2016 на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу та необхідністю здійснення догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Ухвалою від 12 вересня 2016 року було відкрите провадження у справі під головуванням судді Кицюк В.С.

У зв'язку з закінченням повноважень судді Кицюк В.С., ухвалою від 15 серпня 2017 року справа прийнята до провадження суддею Коробенком С.В.

Обгрунтовуючи свій позов Позивач вказує, що з 16.09.2014 вона працювала на посаді завідувача аптекою TAS №24 (м. Київ, вул. Жилянська, 146/13).

13 травня 2016 року, як зазначає Позивач, Відповідачем був виданий наказ №23 «Про закриття аптеки №24 м. Київ, вул. Жилянська, 146/13», згідно з яким передбачалось припинення з 26.05.2016 торгівельної діяльності аптеки, звільнення працівників аптеки з встановленням останнього робочого дня 26.05.2016, переміщення товарних залишків до 29.05.2016, вивезення товарно-матеріальних цінностей до 31.05.2016.

Позивач вказує, що їй було запропоновано переведення на посаду завідувача аптекою TAS №101, проте вона не мала бажання продовжувати роботу в ТОВ «ТАС-Фарма» і поставила керівництво до відома про свій намір звільнитися. Натомість, їй було запропоновано використати залишок відпустки звільнившись у подальшому в останній її день.

Так, з 01.06.2016 по 10.06.2016 Позивач перебувала у відпустці і в останній день, згідно з попередніми домовленостями, як вказує Позивач, звернулась до Відповідача із заявою про звільнення за ч.1 ст. 36 КЗпП України.

З 13 червня 2016 року, вважаючи себе звільненою, Позивач звернулася до Київського міського онкологічного центру з метою проведення обстеження стану свого здоров'я, у зв'язку з чим їй було оформлено медичну карту амбулаторного хворого №9065/16.

21 червня 2016 року, як стверджує Позивач, вона звернулась до відділу кадрів Відповідача, проте там дізналась, що її заява не була задоволена, вона продовжувала рахуватись працівником ТОВ «ТАС-Фарма», і її звільнення було можливим лише у випадку відшкодування матеріальної шкоди, начебто завданої Позивачем.

Крім того, Позивачу було повідомлено про те, що у зв'язку з тим, що станом на 21.06.2016 Аптека №24 припинила свою діяльність, звільнити її з посади було неможливо, а тому вона була вимушена написати заяву про її переведення на посаду завідувача в Аптеку №101 заднім числом та в подальшому звільнитись вже з цієї посади.

Того ж дня, як вказує Позивач, в неї погіршився стан здоров'я, і вона звернулася до лікарні, у зв'язку з чим оформила лікарняний, на якому перебувала в період з 22.06.2016 по 29.06.2016.

27 червня 2016, як вказує Позивач, вона подала заяву про звільнення з 30 червня 2016 року на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу та необхідністю здійснення догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Не зважаючи на це, як зазначає Позивач, наказом №104-к від 30.06.2016 її було звільнено за прогул згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України. В отриманій трудовій книжці окрім запису про її звільнення за прогул був наявний також запис про переведення її на підставі наказу №86/1-к від 30.05.2016 на посаду завідувача Аптеки №101.

Позивач підкреслює, що вона не мала намірів переводитись в аптеку №101, заява була написана значно пізніше, ніж дата, яка на ній значиться, а тому наказ про її переведення слід визнати протиправним та скасувати.

Наказ про її звільнення за прогул Позивач також вважає незаконним, оскільки в неї були поважні причини відсутності на роботі.

У судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник Відповідача проти позову заперечувала, наполягаючи на тому, що на переведення Позивача з посади завідувача Аптеки №24 на таку ж посаду в Аптеці №101 взагалі не вимагало згоди ОСОБА_1, оскільки за своїм правовим характером це було переміщення працівника на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості. Не зважаючи на це ОСОБА_1 було запропоновано декілька варіантів подальшої роботи, з яких вона добровільно обрала посаду завідувача аптеки №101, про що і написала заяву.

Представник Відповідача зазначила, що з 01 по 10 червня 2016 року Позивач перебувала у відпустці, проте з 13.06.2016 після відпустки на роботу не вийшла, про причини неявки не повідомила, на зв'язок протягом кількох днів не виходила, у зв'язку з чим були складені відповідні акти, створена комісія про проведення внутрішнього службового розслідування.

16 червня 2016 року, як зазначив представник Відповідача, від ОСОБА_1 у Департамент персоналу була передана заява про звільнення за угодою сторін з 10 червня 2016, тобто заднім числом. ТОВ «ТАС-Фарма» не погодилась із такою заявою, про що Позивачу було направлено письмову відповідь.

21 червня 2016 року Позивач з'явилась на роботі, повідомила, що вона у будь-якому разі має намір звільнятись, проте викласти свої пояснення щодо причин відсутності на роботі відмовилась, а з наступного дня взяла лікарняний. В подальшому Позивачем було надано лише документи, які підтверджували тимчасову непрацездатність в період 22 по 29 червня 2017 року, оригінал консультативного висновку лікаря від 17.06.2016, оригінал консультативного висновку лікаря від 30 червня 2016 та ксерокопію «щоденника». Таким чином, ОСОБА_1 не надала жодного документу, який би підтверджував поважність її відсутності на роботі з 13 по 17 червня 2016 року, а відтак, звільнення її з 30.06.2016 за прогул Відповідач вважає цілком законним.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Сторін, свідків, дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 наказом №239-к від 16.09.2014 була прийнята на посаду завідувача в аптеку TAS №24 (м. Київ, вул. Жилянська, 146/13) в ТОВ «ТАС-Фарма». (а.с. 10)

Відповідно до наказу генерального директора ТОВ «ТАС-Фарма» №23 від 13 травня 2016 року з 29 травня 2016 року діяльність аптеки №24 підлягала припиненню. Тим же наказом департаменту з персоналу було доручено своєчасно оформити кадрові документи на попередити персонал аптеки №24 про останній робочий день 26.05.2016. (а.с. 11)

В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1, датована 30 травня 2016 року, якою вона просила перевести її на посаду завідувача аптекою №101 (вул. Саксаганського, 102), а також наказ №86/1-к від 30.05.2016 про її переведення. (а.с. 101, 175)

Позивач стверджує, що вказана заява була написана під тиском 21.06.2016 і під приводом того, що звільнити її з посади в Аптеці №24 було неможливо з огляду на її ліквідацію. В той же час суд схильний критично поставитись до такої позиції Позивача, оскільки на а.с. 135-136 містяться кадрові документи, в яких ОСОБА_1 проставлені резолюції як керівником Аптеки №101, що свідчить про усвідомлення та добровільну згоду на виконання посадових обов'язків на посаді в новій аптеці. Крім того, ані свідок ОСОБА_5, ані свідок ОСОБА_6, які були допитані судом за клопотанням Позивача, не підтвердили, що вони безпосередньо були присутні під час написання ОСОБА_1 заяви про її переведення під тиском.

Посилання Позивача на домовленість з керівництвом ТОВ «ТАС-Фарма» про її звільнення з 10.06.2016 не підтверджується належними доказами. В той же час слід звернути увагу на те, що 13 червня 2016 року, коли Позивач, як вона стверджує в суді, вже вважала себе звільненою, під час оформлення медичної карти амбулаторного хворого в Київському міському клінічному онкологічному центрі №9065/16 вона зазначила місцем роботи саме ТОВ «ТАС-Фарма», тобто на той час вона все ж вважала себе працівником Товариства. (а.с. 12).

Крім того, згідно з ч.2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

В матеріалах справи наявна копія посадової інструкції завідувача аптеки ТОВ «ТАС-Фарма», яка є однаковою для завідувачів усіх аптек товариства. Новим місцем роботи ОСОБА_1 визначена аптека №101, яка територіально знаходиться в тій же місцевості, що і аптека №24, в якій вона працювала до цього. Відтак, жодні істотні умови роботи для ОСОБА_1 з призначенням її на посаду завідувача аптеки №101 не змінились, а тому з формальної точки зору роботодавець навіть не мав обов'язку отримувати згоду ОСОБА_1 на таке переміщення. (а.с. 104-106)

З огляду на такі обставини суд не вбачає підстав для скасування наказу №86/1-к від 30.05.2016 про переведення ОСОБА_1 на посаду завідувача аптеки №101 ТОВ «ТАС-Фарма».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Судом безспірно встановлено, що з 13 червня по 16 червня 2016 року Позивач була відсутня на робочому місці в аптеці №101 по вул. Саксаганського, 101, у зв'язку з чим працівниками ТОВ «ТАС-Фарма» були складені відповідні акти. (а.с. 116-119)

Встановлено, що коли ОСОБА_1 21 червня 2016 року була присутньою на роботі, їй було запропоновано надати пояснення з приводу своєї відсутності, проте вона відмовилась, про що складений відповідний акт, підписаний працівниками ТОВ «ТАС-Фарма». (а.с. 123)

За результатами службового розслідування комісією, створеною на підставі наказу №28 від 16 червня 2016 року, складений акт, яким зафіксована відсутність поважних причин неявки ОСОБА_1 на робоче місце в період з 13 по 16 червня 2016 року. За висновками комісії керівнику ТОВ «ТАС-Фарма» було рекомендовано звільнити ОСОБА_1 за прогули. (А.с. 124-125)

Під час розгляду справи в суді Позивач також не надала суду достатніх доказів, які б підтверджували поважність її відсутності на роботі. Так, в матеріалах справи наявна копія медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 №9065/16, яка була оформлена 13 червня 2016 року. Позивач посилалась на те, що протягом 13-16 червня 2016 року вона здавала різноманітні аналізи, необхідні для діагностування стану її здоров'я, проте жодного запису в медичній карті за ці дати не міститься. (а.с. 47-51) Оригінал документу, який міститься на а.с. 18 (карта первинного огляду від 13.06.2016), суду Позивачем не наданий.

Наявні у справі довідки Київського міського клінічного онкологічного центру від 17.06.2016 та від 30.06.2016 також жодним чином не підтверджують непрацездатність ОСОБА_1 у вказаний період. (а.с. 52-53)

Наказом №104-к від 30.06.2016 ОСОБА_1 було звільнено з посади завідувача аптеки №101 за прогул (відсутність на роботі без поважних причин), ст. 40 п.4 КЗпП України. (а.с. 27).

Згідно зі ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду доказів, які б переконливо свідчили про протиправність наказу про її звільнення.

За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 2, 33, 40 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Судові витрати віднести на рахунок держави .

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС-ФАРМА», адреса: м. Київ, вул. Олександра Мишуги, 3В (літ.А); код юридичної особи 16280214.

Суддя: