Ухвала

Іменем України

23 червня 2018 року

м. Київ

справа № 1111/2083/12

провадження № 61-36753ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від

10 травня 2018 року по справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Волохової Марини Валеріївни, заінтересована особа - ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Волохової М. В., заінтересована особа - ОСОБА_5

Скарга мотивована тим, що 15 січня 2018 року ПАТ «Родовід Банк» отримало постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 листопада 2017 року за виконавчим провадженням № 52368971 про стягнення заборгованості у розмірі 7 292,04 грн та судових витрат в сумі 364,60 грн.

Підставою для повернення виконавчого документу стягувачу є пункт 3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», під час проведення виконавчих дій стягувачам, за зведеним виконавчим провадженням запропоновано залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу. Відповідь стягувачів на дану пропозицію відсутня, іншого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, в трудових відносинах боржник не перебуває, пенсію не отримує, відкритих рахунків в банківських та фінансових установах не має.

Враховуючи вищевикладене банк, як стягувач вважає, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з порушенням норм матеріального права, а саме статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки чинним законодавством не передбачено, що скаржник зобов'язаний залишати за собою нереалізоване майно за собою в рахунок погашення боргу чи надавати відповідь на таку пропозицію, і даний факт не є підставою для повернення виконавчого листа без виконання.

Згідно повідомлення від 05 липня 2017 року № 16249/15-20-29/12 Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області автомобіль марки Dong Feng EQ 1044, 2006 року випуску, перебуває в заставі ПАТ КБ «Надра».

В порушення вимог Закону України «Про заставу» державним виконавцем не реалізовано майно, в порядку передбаченому Законом України «Про заставу», а лише з формальних міркувань вирішив повернути виконавчого листа без виконання.

ПАТ «Родовід Банк» просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області державного виконавця Волохової М. В. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 листопада 2017 року по виконавчому провадженню № 52368971; скасувати вищезазначену постанову та зобов'язати державного виконавця відновити вказане виконавче провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 лютого

2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 10 травня

2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» залишено без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 лютого 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 22 травня 2018 року, ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від

10 травня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та винести нову постанову, якою скаргу задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Частиною першої статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду зі цією скаргою ПАТ «Родовід Банк» вказувало, що державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Волоховою М. В. безпідставно було винесене постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 листопада 2017 року за виконавчим провадженням № 52368971 про стягнення заборгованості у розмірі

7 292,04 грн та судових витрат в сумі 364,60 грн з підстав передбачених пунктом 3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом пункту 3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до вимог частини першої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя.

Згідно з частиною першою, шостою та сьомою статті 61 Закону України «Про викоанвче провадження» Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), встановив, що автомобіль Dong Feng EQ1044, фургон С перебуває у заставі ПАТ КБ «Надра» згідно договору «Кредитування комерційного автотранспорту» від 16 серпня 2007 року. Заборгованість по кредитному договору № 2/1/2007/980-КА/4 від 16 серпня 2007 року станом на 18 травня 2017 року становить 196 737,09 грн, що значно перевищує вартість заставного майна. ПАТ КБ «Надра» надає згоду на реалізацію вказаного транспортного засобу при умові направлення коштів на погашення боргу по вищевказаному кредитному договору, а тому зазначене майно не може бути реалізоване іншим стягувачем, зокрема ПАТ «Родовід Банк». Інше майно на яке можливо здійснити стягнення в порядку виконавчого провадження у ОСОБА_5 відсутнє, доходи не отримує. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк».

Враховуючи, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги

ПАТ «Родовід Банк»на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Волохової М. В.не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Волохової МариниВалеріївни, заінтересована особа - ОСОБА_5 за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 10 травня

2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська