Справа № 562/4085/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання права власності на нерухоме майно та виключення його з акту опису,-

встановив:

В поданій до суду заяві, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач вказує на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 30.09.1990 р. Під час шлюбу ними було придбано житловий будинок № 24 з господарчими та побутовими будівлями і спорудами по вул.Суворова в с.Орестів Здолбунівського району Рівненської області, який відповідно до ст..60 СК України є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. В подальшому йому стало відомо, що згідно постанови державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС вказане домоволодіння підлягає примусовій реалізації. Проте, відчуження цілого обєкта нерухомості позбавить його права власності на частку у вказаному майні.

Просить суд визнати будинковолодіння № 24 по вул.Суворова в с.Орестів Здолбунівського району Рівненської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя та виключити належну частку з акту опису.

Позивач в судове засідання не зявився, в заяві поданій суду справу просить розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача позов визнав повністю та пояснив суду, що дійсно сторони під час шлюбу придбали спірне нерухоме майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, тобто по ? частині. Відповідачка не заперечує щодо проведення поділу майна та виділення позивачу його частки. На даний час вказане домоволодіння підлягає реалізації в примусовому порядку згідно виконавчих документів. Проте, звернення стягнення на частку, яка належить позивачу, суперечить законодавству.

Представник Рівненського міського відділу ДВС в судове засідання не зявився. В заяві поданій суду просить справу розглянути без їх участі.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони з 30.09.1990 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, яке видане Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сімї про що зроблено запис за № 5257.

Під час перебування у шлюбі, 02 грудня 2008 року відповідачем за договором купівлі-продажу було придбано житловий будинок № 24 з господарчими та побутовими будівлями і спорудами по вул.Суворова в с.Орестів Здолбунівського району Рівненської області.

Відповідно до частин першої та другої статті 60 Сімейного кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною другою статті 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічне за змістом законодавче положення закріплено у частині першій статті 70 СК України.

Враховуючи те, що нерухоме майно, яке є предметом позову, набуте сторонами під час шлюбу, воно є їхньою спільною сумісною власністю.

При цьому, суд враховує, що позивачем не ставиться питання про поділ будинковолодіння в натурі чи отримання грошової компенсації за свою частку. Відповідно, необхідно визнати спірне будинковолодіння обєктом спільної сумісної власності подружжя в рівних частках.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2016 року на підставі доручення Рівненського МУЮ, державним виконавцем відділу ДВСЧ Здолбунівського РУЮ, вказане будинковолодіння було описано і на нього накладено арешт, про що свідчить відповідний акт опису і арешту майна.

Ст.41 Конституції України закріплено - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин частка, яка належить позивачу у будинковолодінні, яке належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя, підлягає виключенню з акту опису і арешту майна

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 263, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Визнати будинковолодіння розташоване за адресою: с.Орестів, вул.Суворова,24, Здолбунівського району Рівненської області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах по ? кожному.

Виключити з акту опису й арешту майна від 16.03.2016 р. по виконавчому провадженню ВП № 34379227 ? частину будинковолодіння, яке розташоване за адресою: с.Орестів, вул.Суворова,24, Здолбунівського району, Рівненської області, яка належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскарженим в апеляційний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: