Провадження № 2/761/6027/2018
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

12 червня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємцем четвертої черги,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємцем четвертої черги.

Під час вивчення матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 175 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з положеннями п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положення ч. 2 ст. 16 ЦК України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач, визначаючи зміст позовних вимог, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що позивач проживав однією сім'єю із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період часу з грудня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно; визнати позивача спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, який вчасно сприйняв спадщину, адже на момент відкриття спадщини спільно проживав із спадкодавцем.

Разом з тим, друга вимога позивача про визнання останнього спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, який вчасно сприйняв спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини спільно проживав із спадкодавцем, не відповідає способам захисту, визначеним ст. 16 ЦК України чи іншим нормативно-правовим актом та потребує уточнень з урахуванням положень ст. 16 ЦК України.

Крім того, суд додатково роз'яснює, що відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Фактично друга вимога позивача є вимогою про встановлення факту прийняття позивачем спадщини.

Крім того, позивачем в своїй позовній заяві не наведено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свою другу вимогу, оскільки зі змісту заяви не вбачається наявності спору про право, а саме, що права, свободи чи законні інтереси позивача порушені, не визнаються або оспорюваються відповідачем, не зазначає позивач і доказів, що підтверджують вказані обставини,

Також суд звертає увагу позивача на ту обставину, що вимога про встановлення про встановлення факту проживання однією сім'єю відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, розглядається за правилами окремого провадження.

Таким чином, зазначенні у позовній заяві позовні вимоги потребують уточнень з урахуванням регламентованих законом способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених, ст. 16 ЦК України або інших способів захисту, не заборонених законом. Позивачу необхідно також навести виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, які підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність усунення вищевказаних недоліків та надання позивачу строку для їх усунення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 175, 177, 185, 293, 315 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємцем четвертої черги- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: