Провадження № 2-з/761/323/2018
У Х В А Л А

01 червня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі №761/20072/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості.

Одночасно з позовом, представником позивача подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якого останній просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Заява обґрунтована тим, що предметом позову є сума позики, надана відповідачу згідно Договору позики від 07.05.2018 між сторонами в розмірі 1 400 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути в строк до 20.05.2018, однак відповідач кошти не повернув, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Вважає, що відповідач може відчужити майно, зареєстроване на його ім'я, що в подальшому може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду щодо стягнення позики. Тому просив вжити вище вказані заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши заяви та надані до неї матеріали, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що позивач належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову з врахуванням заявлених позовних вимог до відповідача, не надав відповідних доказів такої необхідності зокрема, що відповідач намагається відчужити належне йому майно, а також доказів того, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Крім того, позивачем не надано доказів того, що вжиття зазначеного заходу забезпечення позову не порушить права інших осіб. Таким чином, заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі №761/20072/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: