Справа № 639/1635/18
Номер провадження 2/643/4332/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до судді Київського районного суду м.Харкова Сенаторова Валерія Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до судді Київського районного суду м.Харкова Сенаторова Валерія Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що позивач 28.12.2017року звернувся до суду переглянути справу за нововиявленими обставинами, на що суддя порушуючи строки розгляду, незаконно перекваліфікував «звернення» на «позовну заяву», чого позивач не просив. 16.02 позивач вимагав у відповідача розяснити рішення щодо незаконної перекваліфікації, на що 19.02.2018року було направлено старе рішення, та розяснення по наступний час не відбулося. Відповідач умисно заплутує справу, перекручує факти, пропускає строки на ухвалення рішення або взагалі не приймає рішення по суті, чим перешкоджає в Конституційному праві захисту судом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 03.04.2018року матеріали цивільної справи №639/1635/18 за позовом ОСОБА_1 до судді Київського районного суду м.Харкова Сенаторова Валерія Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2018року справу за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Київського районного суду м.Харкова Сенаторова Валерія Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди передано до Апеляційного суду Харківської області для визначення підсудності.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.06.2018року, визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до судді Київського районного суду м.Харкова Сенаторова Валерія Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди Московському районному суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.06.2018року, заявлено самовідвід суддею Харченко А.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Київського районного суду м.Харкова Сенаторова Валерія Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи 22.06.2018року, головуючим визначено суддю Довготько Т.М.

При вирішенні питання про відкриття провадження по справі встановлено наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно частини 1 статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, по своїй суті, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію спокійно та незалежно.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї із справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що, з огляду на обставини тієї справи, таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України, № 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).

Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення статей 1174 і 1176 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16 січня 2003 року (далі - ЦК України). Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду покладається на державу, а не на суд.

Схожий висновок було зроблено і Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 вказано, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Крім того, згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

У зв'язку з викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Київського районного суду м.Харкова Сенаторова Валерія Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Довготько Т.М.