Справа № 645/1357/18
Провадження № 2/645/1237/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Шарка О.П

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_3 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_3 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група»в якому просить: Визнати незаконним та скасувати рішення прийняте приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39426622 від 30.01.2018 року, згідно якого об'єкт житлової нерухомості, Зх кімнатна квартира, за адресою АДРЕСА_1. була перереєстрована на товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група», . Зобов'язати приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу ОСОБА_6 внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та поновити запис про право власності ОСОБА_2 на квартиру, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Салтівське шосе 250-а кв. Визнати незаконними та скасувати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про реєстрацію договору про заміну іпотекодержателя (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, серія та номер: 2586. виданий 22.10.2010. Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 видалити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію договору про заміну іпотекодержателя (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, серія та номер: 2586, виданий 22.10.2010. Визнати незаконними та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 21.04.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29357509, згідно якого новим іпотеко держателем зареєстроване ТОВ «Міжнародна інноваційна група». Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видалити запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29357509, згідно якого новим іпотеко держателем зареєстроване ТОВ «Міжнародна інноваційна група». Судовий збір у сумі 1057,20 грн. покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 16.08.2007 року між АКБ «Європейський» та ним було укладено кредитний договір № КУ017/2009 відповідно до вимог якого мені було надано кредит у вигляді кредитної лінії з правом відновлення в сумі 30 000,00 доларів США на строк з 16 серпня 2007 року по 15 серпня 2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальник та позикодавець уклали договір іпотеки від 16 серпня 2007 року (далі - Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 381.

19.08.2009 року був укладений договір про відступлення прав вимоги (купівлі- продажу боргових зобов'язань) за кредитними договорами, відповідно до умов якого, кредитор за кредитним договором №К/017/2009 від 16 серпня 2007 року змінюється з АКБ «Європейський» на ВАТ «КБ «Володимирський».

Відкладальна обставина цього договору, згідно ст. 212 ЦК України, вказана в п.4.1 Розділу 4 Договору Відступлення, а саме «договір набирає чинності з моменту зняття податкової застави, а також інших заборон та обтяжень щодо відчуження рухомого майна Первісного Кредитора шляхом вилучення відповідних записів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зазначених в п. 1.5 цього Договору...». Пунктом 1.5 Договору Відступлення визначено, що майнові права, які передаються, знаходяться під податковою заставою та обтяжені вимогами органів Державної виконавчої служби.

Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2014 року по справі №2033/1811/12 факт набрання чинності Договору Відступлення від 16.08.2007 року та відповідні права вимоги ПАТ «КБ «Володимирський» до ОСОБА_2 визначені такими як не доведені.

Наведене рішення було оскаржене ПАТ «КБ «Володимирський» до Апеляційного суду Харківської області, яким 18.02.2015 року рішення Фрунзенського районного суду залишено без змін.

В подальшому ТОВ «Інвест Кредит капітал» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11.11.2014 року та Апеляційного суду Харківської області від 18.02.2015. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2015 року (№ рішення 6-20266св15) наведені рішення залишені без змін. (Рішення судів додаю до матеріалів справи).

22.10.2010 року між АКБ «Європейський» та ВАТ «КБ «Володимирський» був укладений договір про заміну іпотекодержателя (відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі під № 2586.

Згідно пункту 1.1. наведеного договору підставою для укладання договору стали постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2010 року № 21214192 та постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2010 року № 21214013, виданих на підставі рішення Куйбишевського районного суду м.Донецька від 07.07.2010 року по справі №2-467/10.

Але в жодному з наведених документів не йдеться про необхідність укладання договору про заміну іпотекодержателя, а від так вони не можуть бути підставами для укладання договору.

13.02.2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, винесеною за результатами розгляду касаційної скарги АКБ «Європейський» заочне рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від

07.07.2010 року по справі №2-467/10 та ухвала апеляційного суду Донецької області від 22.11.2011 року в частині позову ПАТ «КБ «Володимирський» до АКБ «Європейський» про зобов'язання вчинити дії скасовано.

ОСОБА_3 нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був посвідчений та зареєстрований в реєстрі договір про заміну іпотекодержателя на підставі договору про відступлення права вимоги (купівлі-продажу боргових зобов'язань) за кредитними договорами від 19.08.2009 року укладений між АКБ «Європейський» та ВАТ «КБ «Володимирський», та який станом на 22.10.2010 року не був чинним на підставі п. 4.1. цього договору.

Як вбачається з ОСОБА_9 з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 34215075 від 13.12.2011 року (ОСОБА_9 досліджувався Фрунзенським районним судом у вигляді письмових доказів при розгляді справи №2033/1811/12) записом № 49 від 19.06.2009 року зареєстрованого за №8818169 всі активи АКБ «Європейський» код 19359904 знаходились у податковій заставі.

Таким чином дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо посвідчення та реєстрації договору про заміну іпотекодержателя без письмової згоди СДПІ ВПП у м. Харкові є незаконними.

Так само, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 25.01.2018 року № 111708597, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 21.04.2016 року було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29357509, згідно якого новим іпотеко держателем зареєстроване ТОВ «Міжнародна інноваційна група» , при цьому не враховано, що договір про відступлення права вимоги (купівлі-продажу боргових зобов'язань) за кредитними договорами від

19.08.2009 року укладений між АКБ «Європейський» та ВАТ «КБ «Володимирський», та який станом на 22.10.2010 року не був чинним на підставі п. 4.1. цього договору, а вимоги за цим договором визнані не доведеними, згідно рішення суду, яке вступило в законну силу, та залишалось таким станом на 21.04.2016 року.

Такі дії приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та ОСОБА_5, по заміні іпотекодержателя, вважаю незаконними, порушуючими мої права як іпотекодавця та такими що підлягають скасуванню.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає правові засади та порядок проведення таких дій.

Однак приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, розглядаючи документи, що були подані ТОВ «Міжнародна інноваційна група» для державної реєстрації прав на обєкт нерухомого майна , розташований за адресою АДРЕСА_3, в супереч вимогам Закону України № 1952-IV, не перевірив наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а саме

Також, на момент реєстрації приватним нотаріусом права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Міжнародна інноваційна група» діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири.

Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту № К/017/2009 від 16.09.2007 року Кредитодавець надає Позичальнику кредит у сумі 30 000,00 USD (тридцять тисяч доларів США 00 центів). В подальшому додатковою угодою №2 від 02.06.2008 року була змінена сумів кредиту до 50 000,00 USD (пятдесят тисяч доларів США 00 центів), але валюта кредиту залишилась не змінною. Згідно п. 1.4. Додаткового договору №3 до Договору кредиту № К/017/2009 від 16.09.2007 року кошти, надані в кредит відповідно до умов цього договору призначені на споживчі цілі. Факт постійного проживання у спірній квартирі підтверджується письмовими доказами у вигляді письмового повідомлення власників квартир 283 и 284 розташованих на одному стажі з моєю квартирою.

З врахуванням того, що предмет іпотеки був переданий Банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 64,3 кв.м. і, що дане майно використовується позивачем як місце постійного проживання Іпотекодавця та його сім'ї, то повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно.

Відповідач ОСОБА_3 нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, власних міркувань щодо позовних вимог не надав.

Відповідач ОСОБА_3 нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав і надав суду відзив, згідно якого вважає дії нотаріуса законними і такими, що відповідають нормам законодавства, а аргументи та доводи Позивача такими, що не відповідають дійсності та є необґрунтованими та безпідставними. Попросила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 вимоги не визнав і надав суду пояснення, згідно яких вважає його дії законними і такими, що відповідають нормам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЗУ «Про іпотеку», Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вважає, що всі документи були перевірені та не було підстав для відмови у вчиненні відповідних оскаржуваних реєстраційних дій.

Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» позовні вимоги не визнав і надав суду письмові пояснення, згідно яких вважає, що ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11» дотримуючись норм законодавства, законним способом отримала право власності на предмет іпотеки, а тому усі вимоги Позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи надані позивачем аргументи та докази на їх підтвердження, суд відзначає, що відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду встановлено, що16.08.2007 року між АКБ «Європейський» та Позивачем було укладено кредитний договір № КУ017/2009 відповідно до вимог якого мені було надано кредит у вигляді кредитної лінії з правом відновлення в сумі 30 000,00 доларів США на строк з 16 серпня 2007 року по 15 серпня 2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Позивач та АКБ «Європейський»уклали договір іпотеки від 16 серпня 2007 року (далі - Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 381.

19.08.2009 року був укладений договір про відступлення прав вимоги (купівлі- продажу боргових зобов'язань) за кредитними договорами, відповідно до умов якого, кредитор за кредитним договором №К/017/2009 від 16 серпня 2007 року змінюється з АКБ «Європейський» на ВАТ «КБ «Володимирський».

22.10.2010року між АКБ «Європейський» та ВАТ «КБ «Володимирський» був укладений договір про заміну іпотекодержателя (відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі під № 2586.

Представник позивача у судовому засіданні зазначав, що як вбачається з ОСОБА_9 з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 34215075 від 13.12.2011 року (ОСОБА_9 досліджувався Фрунзенським районним судом у вигляді письмових доказів при розгляді справи №2033/1811/12) записом № 49 від 19.06.2009 року зареєстрованого за №8818169 всі активи АКБ «Європейський» код 19359904 знаходились у податковій заставі. Таким чином дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо посвідчення та реєстрації договору про заміну іпотекодержателя без письмової згоди СДПІ ВПП у м. Харкові є незаконними.

Згідно договору про заміну іпотекодержателя (про відступлення права вимоги від 19.04.2016 № 30/15-2 укладеного між ТОВ «Інвест кредит капітал» (як управителем ПАТ «КБ «Володимирський») та ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11»), внаслідок чого новим іпотекодержателем було зареєстровано ТОВ «Міжнародна інноваційна група».

Представник позивача у судовому засіданні зазначав, що так само, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 25.01.2018 року № 111708597, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 21.04.2016 року було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29357509, згідно якого новим іпотеко держателем зареєстроване ТОВ «Міжнародна інноваційна група» , при цьому не враховано, що договір про відступлення права вимоги (купівлі-продажу боргових зобов'язань) за кредитними договорами відроку укладений між АКБ «Європейський» та ВАТ «КБ «Володимирський», та який станом на 22.10.2010 року не був чинним на підставі п. 4.1. цього договору, а вимоги за цим договором визнані не доведеними, згідно рішення суду, яке вступило в законну силу, та залишалось таким станом на 21.04.2016 року.Такі дії приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та ОСОБА_5, по заміні іпотекодержателя, вважає, що вони є незаконними, порушуючими права Порзивача як іпотекодавця та такими що підлягають скасуванню.

Відповідач ОСОБА_3 нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій, зазначила, що під час прийняття рішення щодо державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, керувалась виключно нормами чинного законодавства України, а саме: Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, нормами чинного Цивільного кодексу України.державним реєстратором було повністю дотримано всі норми чинного законодавства щодо державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки заявником було подано на розгляд державному реєстратору повний пакет документів щодо державної реєстрації змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які відповідають нормам, встановленим чинним законодавством України, за результатом перевірки яких було встановлено відсутність наявності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Представником третьої особи ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11» було зазначено, що зокрема, в рішенні Касаційного цивільного суду Верховного Суду України від 04.04.2018 справа № 615/1740/16-ц за позовом ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначено, що 2011 року, станом на час подачі ПАТ «КБ «Володимирський» позовної заяви (жовтень 2011 року) під обтяженням знаходились усі активи АКБ «Європейський». Разом з тим, під час розгляду зазначеної справи судами попередніх інстанцій на підставі відомостей з Державного реєстру обтяжень установлено, що запис про обтяження активів АКБ «Європейський» було виключено з реєстру 6 квітня 2012 року. Таким чином ПАТ «КБ «Володимирський» 6 квітня 2012 року набуло право вимоги за кредитним договором № К/017/2009 від 16 серпня 2007 року, а тому мало право відступити його ТОВ «Інвест Кредит Капітал» 20 лютого 2015 року, яке в свою чергу відступило його 19 квітня 2016 року ТОВ «Міжнародна інноваційна група». Тобто цим рішенням ВСУ підтвердив чинність договору відступлення прав вимоги між Акціонерним комерційним банком «Європейський» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Володимирський» від 19.08.2009 та законність переходу прав вимоги на підставі цього договору. А оскільки цей договір являється підставою для переходу прав іпотекодержателя, то відповідно підтверджує законність вчинених приватними нотаріусами Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ними реєстраційних дій щодо зміни іпотекодержателей за договором іпотеки, за яким іпотекодавцем є Позивач ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 вже звертався з аналогічними вимогами до суду, а саме ним було подано зустрічний позов від 07.05.2012 року на позовну заяву ПАТ «КБ «Володимирський» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в якому однією з вимог було: «визнати недійсним з моменту укладення договір між АКБ «Європейський» та ПАТ «КБ «Володимирський» від 22.10.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі під № 2586 про заміну іпотекодержателя. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2014 року у справі № 2033/1811/12 у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

Також, варто зазначити, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.В даному випадку договір про заміну іпотекодержателя укладений між АКБ «Європейський» та ПАТ «КБ «Володимирський» від 22.10.2010, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі під № 2586 є чинний, оскільки в законодавстві відсутні норми, які передбачають його нікчемність або відсутнє рішення суду, яке визнає його недійсним. А отже, похідні від нього реєстраційні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 21.04.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29357509, згідно якого право іпотекодержателя перейшло з ТОВ «Інвест кредит капітал» до ТОВ ««МІЖНАРОДНА ОСОБА_11» є чинним та законними, оскільки відповідні договори, які були підставою для таких дій не були оспорені та є чинними.

Також, представник третьої особи ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11» зазначав, що оскільки даний договір був укладений та є чинний з 22.10.2010 року, а відповідно до ст. 256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а враховуючи те, що даний договір не був оскаржений до суду та не був визнаний судом недійсний, а Позивач був неодноразово обізнаний з цим договором, починаючи з 2010 року, то в даному випадку можна вважати, що строк позовної давності сплив. А тому просить застосувати позовну давність до вимог щодо оскарження дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про реєстрацію договору про заміну іпотекодержателя за договором іпотеки, серія та номер 2586, від 22.10.2010 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином Суд прийшов до висновку, що врішенні Касаційного цивільного суду Верховного Суду України від 04.04.2018 справа № 615/1740/16-ц за позовом ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором вже досліджено питання щодо чинності договору відступлення прав вимоги між Акціонерним комерційним банком «Європейський» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Володимирський» від 19.08.2009 та законність переходу прав вимоги на підставі цього договору.

Суд також прийшов до висновку, що можливозастосувати норми про позовну давність (відповідно ст. 256 ЦК України) до вимог щодо оскарження дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про реєстрацію договору про заміну іпотекодержателя за договором іпотеки, серія та номер 2586, від 22.10.2010 року.

Також, судом встановлено, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В даному випадку, враховуючи вищенаведені факти, суд прийшов до висновку, що правочин, на підставі якого вчинювалися оскаржувані реєстраційні дії був чинний та залишається чинний. Вимог щодо визнання його недійсним Позивачем не заявлялось.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ Державним реєстратором є нотаріус;

Згідно частини 3 статті 10 державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Пунктом 4 частини 1 статті 18 Закону України № 1952-IV визначено, що при проведені державної реєстрації прав проводиться перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

Частина 4 наведеної статті визначає, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Пунктами 1,2,4 частини 1 статті 24 Закону України № 1952-IV передбачені підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень як що заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження

Підстави для державної реєстрації прав викладені в статті 27, а саме державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Дослідивши надані сторонами докази та аргументи суд приходить до висновку, що дії приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та ОСОБА_5, по заміні іпотекодержателя були вчиненні при дотриманні законодавства на підставі чинних документів.

Судом встановлено, що 26.01.2018 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, розглядаючи документи, що були подані ТОВ «Міжнародна інноваційна група» для державної реєстрації прав на обєкт нерухомого майна , розташований за адресою АДРЕСА_4 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказаний обєкт нерухомого майна за ТОВ «Міжнародна інноваційна група».

Представник Позивача зазначає, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, розглядаючи документи, що були подані ТОВ «Міжнародна інноваційна група» для державної реєстрації прав на обєкт нерухомого майна , розташований за адресою АДРЕСА_3, в супереч вимогам Закону України № 1952-IV, не перевірив наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Також, на момент реєстрації приватним нотаріусом права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Міжнародна інноваційна група» діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири.

Представник Позивача зазначає, що Факт постійного проживання Позивача у спірній квартирі підтверджується письмовими доказами у вигляді письмового повідомлення власників квартир 283 и 284 розташованих на одному стажі з моєю квартирою. З врахуванням того, що предмет іпотеки був переданий Банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 64,3 кв.м. і, що дане майно використовується позивачем як місце постійного проживання Іпотекодавця та його сім'ї, то повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно.

Щодо доказу наданого Позивачем як письмового повідомлення власників квартир 283 и 284, то судом відхиляється така інформацію, оскільки такі факти встановлюються показаннями свідків, а в даному випадку Позивач не просив викликати свідків для підтвердження такої інформації.

Відповідач ОСОБА_3 нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в наданих суду поясненнях зазначив, що ним було прийняте рішення про перереєстрацію права власності після перевірки наданих документів, а саме договору іпотеки від 16 серпня 2007 року (далі - Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 381, який містить відповідне застереження, документів, що підтвердужють статусу ТОВ «Міжнародна інноваційна група» як іпотекодержателя, копія письмової вимоги, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення, квитанція про оплату поштового листа, інформація про вручення поштового листа з офіційного сайту Укрпошти) з дотриманням відповідних строків та принципу територіальності.

Представник третьої особи ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11» зазначив, що Позивач, уклавши даний Договір іпотеки, погодив умови щодо переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя в разі невиконання ним умов Основного зобовязання повністю або частково, у тому числі, якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту. Тобто з цього випливає те, що Іпотекодавець як власник іпотечного майна дав згоду на відчуження такого майна, в разі неповернення ним суми кредиту, а тому в даному випадку відсутні підстави для застосування ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».Позивач жодним не вчинив жодних дій та не надав жодної відповіді на цю вимогу, а отже не заперечив розмір заборгованості та не надав заперечень проти переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя згідно іпотечного договору.

Також, з моменту укладання кредитного договору та договору іпотеки та до теперішнього часу офіційно зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі адреса реєстрації), а не за адресою предмета іпотеки м. Харків, вул. Салтівське шосе, 250 а. кв. 281.

Також, судом встановлено, що будинок за адресою вул. Центральна, буд. 46, с. Новий Мерчик, Валківський р-н, Харківська обл., де офіційно зареєстрований та проживає ОСОБА_9 належить на праві приватної власності його дружині ОСОБА_13 від 28.12.2006 року згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.04.2018 року. З ОСОБА_13 він перебуває у шлюбних відносинах з 10.05.1973 року і по теперішній час, тобто шлюб є дійсний, а звідси випливає, що вказаний будинок був набутий у шлюбі, а відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. А отже, ОСОБА_9 має спільну власність у вказаному житловому будинку. Враховуючи все вищезазначене, можна вважати, що твердження Позивача щодо того, що предмет іпотеки є єдиним житловим майном та місцем постійного проживання є безпідставне та не відповідає дійсності.

Отже, на підставі досліджених доказів, судом встановлено, що26.01.2018 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, на підставі документів, що були подані ТОВ «Міжнародна інноваційна група» для державної реєстрації прав на обєкт нерухомого майна , розташований за адресою АДРЕСА_4 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказаний обєкт нерухомого майна за ТОВ «Міжнародна інноваційна група».

25.12.2015 року Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під № 1127, діючий на момент перереєстрації відповідачем права власності. Відповідно п.9 Порядку державної реєстрації, разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, згідно п. 10 . З поданих оригіналів або копій (у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 9 цього Порядку) документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа субєкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв. П. 61 Порядку державної реєстрації передбачено Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Згідно п. 57 того ж Порядку для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у звязку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Таким чином, при реєстрації права власності за ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11»нотаріус повинен був дослідити документи, що підтверджують права ТОВ «МІЖНАРОДНА ОСОБА_11», зокрема, іпотечний договір, та договір про відступлення права вимоги за відповідним іпотечним договором, відповідність форми та змісту цих документів вимогам законодавства, а також дотримання процедури встановленої ст.35 Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається з документів, наданих відповідачем приватнимнотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 реєстрація права власності була здійснена на підставі документів, які відповідаютьПорядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Отже, судом зроблено висновок, що Позивач офіційно зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі адреса реєстрації), а не за адресою предмета іпотеки м. Харків, вул. Салтівське шосе, 250 а. кв. 281, в будинку який належить відповідно до офіційної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.04.2018 року дружині Позивача, а також який знаходиться у спільній власності Позивача.А отже, в даному випадку виключається застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України».

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналізуючи надані позивачем аргументи та докази на їх підтвердження, суд відзначає, що відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскількиПозивачем не було наданоналежних та допустимих доказів для підтвердження обставин справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81,259, 263-265,268,352,354 ЦПК України, суд, -

Вирішив,

У позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_3 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: