Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 330/1413/17 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/1512/18 Куценко О.О.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Полякова О.З.

При секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики, посилаючись на те, що у червні 2000 року, відповідач звернулась до нього з проханням надати їй в борг грошові кошти у розмірі 100 000 грн. на значний період часу.

27 червня 2000 року він у присутності свідків надав відповідачу в борг грошову суму в розмірі 100 000 грн., та уклав з останньою договір позики, який був підписаний в цей же день ним та відповідачем.

Пунктом 2 договору позики передбачено, що повернення зазначеної в даному договорі суми, може мати місце за бажанням позикодавця частинами, проте останній внесок повинен був зроблений не пізніше 27 червня 2049 року.

Зазначає, що з 2000 року по 2017 рік відповідач не зробила жодного платежу по погашенню суми боргу .

У травні 2017 року, користуючись своїм правом вимоги, передбаченим пунктом 2 договору позики, він направив на адресу відповідача вимогу про повернення суми позики в розмірі 100 000 грн. в такому порядку: 10 червня 2017 року повернути 20 000 грн.; 01 липня 2017 року повернути 20 000 грн.; 15 липня 2017 року повернути 10 000 грн.; 01 серпня 2017 року повернути 20 000 грн.; 15 серпня 2017 року повернути 20 000 грн.; 01 вересня 2017 року повернути 9 000 грн.; 27 червня 2049 року повернути 1 000 грн.;

03 червня 2017 року відповідач особисто отримала його письмову вимогу, але до цього часу жодних сум за договором позики не повернула.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 27 червня 2000 року в сумі 100 000,00 грн. та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2017 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики від 27 червня 2000 року в сумі 100 000 грн. 00 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 27 червня 2000 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 100 000 грн.

З наданої позивачем розписки вбачається, що відповідач дійсно отримав кошти від позивача, у сумі 100 000 грн.

Розписка підписана відповідачем та є борговим документом, що підтверджує укладання договору позики.

З п.2 договору позики, вбачається, що повернення суми позики відповідачем, може мати місце за бажанням позикодавця різними частинами, однак останній внесок повинен був зроблений відповідачем не пізніше 27 червня 2049 року.

З дослідженої письмової вимоги направленої позивачем на адресу відповідача вбачається, що відповідач завив до відповідача вимогу про повернення боргу в такому порядку: 10 червня 2017 року повернути 20 000 грн.; 01 липня 2017 року повернути 20 000 грн.; 15 липня 2017 року повернути 10 000 грн.; 01 серпня 2017 року повернути 20 000 грн.; 15 серпня 2017 року повернути 20 000 грн.; 01 вересня 2017 року повернути 9 000 грн.; 27 червня 2049 року повернути 1 000 грн.;

Вказану вимогу відповідач отримав 03 червня 2017 року.

Доказів на повернення вказаних коштів позивачу, відповідачем надано не було.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що у договорі міститься не підпис відповідача є голослівними та не підтверджені ніякими доказами.

Безпідставними є і доводи викладені у апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не досліджував оригінал договору, а тому позов задоволенню не підлягає, оскільки у матеріалах справи є його фотокопія, яка відповідає оригіналу про що пересвідчилась і колегія у засіданні апеляційної інстанції.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 02липня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: