Справа № 738/1670/17
№ провадження 2/738/19/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі

головуючої судді Сова Т.Г.

секретаря Бреус Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2010 року до Менського районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позов мотивовано тим, що 26 лютого 2016 року помер чоловік позивача ОСОБА_14, після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є позивач та відповідач ОСОБА_5, яка відмовилась від належної їй частини спадкового майна на користь своєї матері позивача. В установлений законом строк позивачка звернулась до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру в АДРЕСА_1 та земельні ділянки, що розташовані на території Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області. Проте позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілісний майновий комплекс Фермерське господарство «Грехуча» - техніку Фермерського господарства «Гречуха», а саме: трактор МТЗ-80Л, 1990 року випуску, реєстраційний номер ФЭ88-31, машина № 742002, двигун № НОМЕР_1, що належав СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА № 192549, виданого Інспекцією державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року, зареєстрованого в Інспекції державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року; трактор МТЗ-80Л, 1985 року випуску, реєстраційний номер ЯО05512, машина № 416394, двигун № НОМЕР_2, що належав СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА № 192550, виданого Інспекцією державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року, зареєстрованого в Інспекції державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року; комбайн СК-5М, 1990 року випуску, реєстраційний номер ЯР 00604, машина б/н, двигун № б/н, що належав СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА № 192547, виданого Інспекцією державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року, зареєстрованого в Інспекції державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року; причеп ПСЕ-Ф-12,5 1993 року випуску, номерний знак ФЭ66-31, машина № 1378, що належав СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА № 192551, виданого Інспекцією державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року, зареєстрованого в Інспекції державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року; причеп 2ПТС-4, 1983 року випуску, номерний знак ШР70-27, машина № б/н, що належав СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА № 192553, виданого Інспекцією державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року, зареєстрованого в Інспекції державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 5 квітня 2002 року; трактор МТЗ-82, 1986 року випуску, реєстраційний номер ЯО02062, заводський номер 457974, двигун № НОМЕР_3, що належав СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ № 047746, виданого Інспекцією державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 9 січня 2004 року, зареєстрованого в Інспекції державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 9 січня 2004 року; трактор МТЗ-80, 1989 року випуску, реєстраційний номер ЯО11751, заводський номер 678198, що належав СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ № 136389, виданого Інспекцією державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 11 квітня 2005 року, зареєстрованого в Інспекції державного технічного нагляду ОСОБА_4 районної державної адміністрації 11 квітня 2005 року; автобус D, марки КАВЗ, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, шасі (кузов, рама, коляска) Н0020, що належав СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії РМС № 242301, виданого ОСОБА_4 МРЕВ ДАІ 9 квітня 2005 року, зареєстрованого в ОСОБА_4 МРЕВ ДАІ 9 квітня 2005 року, в звязку з відсутністю документів та встановленого розміру частки статутного фонду. В звязку з цим, для захисту своїх прав та визнання права власності на спадкове нерухоме майно, позивач звернулась до суду.

Ухвалою судді від 27 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року визнано явку позивача в судове засідання обовязковою.

В ході розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги, в яких ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що відкрилось після смерті спадкодавця, чоловіка ОСОБА_14, померлого 27 лютого 2016 року на цілісний майновий комплекс Фермерського господарства «ГРЕЧУХА» (ідентифікаційний код юридичної особи: 21401163, місцезнаходження: 15600, Чернігівська область, Менський район, м. Мена, вул. Сидоренка, 11Г, статут затверджений 10 березня 2005 року, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 15 березня 2005 року реєстратором ОСОБА_4 районної державної адміністрації ОСОБА_15 за № 1000098 та 16 травня 2006 року за № 2000098) та майнові права засновника.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та показала суду, що головою фермерського господарства «Гречуха» був її покійний чоловік, інші члени були найманими працівниками. Яке ще було майно в господарстві, крім вказаного нею в позовній заяві, їй не відомо. Позивач пропонувала відповідачам вийти з складу фермерського господарства, проте вони не захотіли. Просила задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, показав, що померлий був засновником Фермерського господарства. Капітал господарства збільшувався і формувався за кошти спадкодавця, члени нічого не робили, вони не мають права на частину Фермерського господарства.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову і уточнених позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що вказане в позовній заяві майно не являється спадковим майном після померлого ОСОБА_14 Все зазначене майно належить Фермерському господарству, яке зареєстроване як юридична особа і діє на основі Статуту. Згідно Статуту ФГ «Гречуха» розмір частки члена Господарства та порядок її отримання визначається зборами членів Господарства, а не одноособово одним членом Господарства. Оскільки, на даний час, крім позивача членами Господарства є ще і відповідачі, які не приймали рішення про припинення господарства, а тому воно є діючим відповідно до чинного законодавства. Одноособове бажання позивача заволодіти всім майном Господарства порушує права інших його членів. Після перерви в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву про можливість розгляду справи без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з приводу заявлених позовних вимог поклався на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи тільки з її участю суду не надала.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідачі ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, уточнених позовних вимог не визнають і заперечують проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_11 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та письмове заперечення з приводу заявлених позовних вимог. В задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що вказане позивачем майно належить Фермерському господарству, а не особисто померлому ОСОБА_14, який був членом Господарства. Розмір частки члена Господарства та порядок її отримання визначається зборами членів Господарства, а одноособове бажання позивача заволодіти всім майном Господарства є таким, що порушує права інших членів господарства.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як встановлено судом, 27 лютого 2016 року помер ОСОБА_14, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 273009, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 районного управління юстиції у Чернігівській області 02 березня 2016 року (а.с.7).

Після померлого ОСОБА_14 відкрилась спадщина, спадкоємцями якої першої черги за законом є позивач (ОСОБА_1Г.) дружина спадкодавця та відповідач ОСОБА_5 донька спадкодавця (а.с.157-160).

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 104/2016, позивач ОСОБА_1 в установлений законом строк звернулась до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_14, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 та свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, площею 2,0282 га, 1,9150 га, 0,5356 га, 0,5355 га. Спадкоємець першої черги за законом відповідач ОСОБА_5 в установлений законом строк звернулась до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого батька.

Проте, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілісний майновий комплекс Фермерське господарство «Гречуха» (Статут затверджений 10 березня 2005 року, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 15.03.2005, номер запису 1000098, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 16.05.2006, номер запису 1000098), у звязку з відсутністю документів та встановленого розміру частки статутного фонду, про що винесено постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2257/02-31 від 27.07.2017 (а.с.72-73).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Фермерське господарство «ГРЕЧУХА» (ФГ «ГРЕЧУХА») зареєстроване в Єдиному державному реєстрі 31.10.1996, має розмір статутного капіталу 0,00 грн., органи управління юридичної особи голова СФГ ОСОБА_14 (а.с.128-131).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування,матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного

капіталу.

Згідно із частиною першою статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

Статтею 23 цього Закону передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Згідно Статуту Фермерського господарства «ГРЕЧУХА», затвердженого головою 10 березня 2005 року слідує, що Фермерське господарство «ГРЕЧУХА» (далі «Господарство») створене і діє у відповідності до Законів України «Про фермерське господарство», господарського кодексу України, Земельного кодексу України та інших нормативно правових актів України, являється правонаступником селянського (фермерського) господарства ОСОБА_14. Засновником господарства є ОСОБА_14. Пунктом 1.3 Статуту передбачено, що членами господарства є: дружина ОСОБА_1, сестра ОСОБА_3, племінниця ОСОБА_6, племінник ОСОБА_7, невістка ОСОБА_8, дочка ОСОБА_9, зять ОСОБА_10, сестра ОСОБА_11, зять ОСОБА_17, дядько ОСОБА_12, тітка ОСОБА_13

Пунктом 4.1 Статуту передбачено, що до складу майна Господарства /складеного капіталу/ можуть входити: житлові будинки, квартири, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті діяльності та доходи від її реалізації, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою, та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права /в тому числі на інтелектуальну власність/, транспортні засоби, переробні цехи та лінії, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення для ведення господарства і підсобних промислів, що передаються членами Господарства до його складеного капіталу.

Пункт 4.2 Статуту визначає, що майно Господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу Господарства, передаються йому на термін, визначений зборами членів господарства. Порядок володіння, користування і розпорядження майном Господарства здійснюється по рішенню зборів членів Господарства та Закону.

Згідно п. 4.3 Статуту визначено, що член Господарства має право на отримання частки майна Господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у Господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються зборами членів Господарства.

Як слідує з доданих позивачем до позовної заяви документів, а саме свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, власником всіх транспортних засобів є СФГ «Гречуха» ОСОБА_14 правонаступником якого є Фермерське господарство «Гречуха» (а.с.27-31).

Оскільки вказані транспортні засоби та механізми придбані Господарством в період діяльності, то вони є власним майном господарства.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Отже, успадковуються права та обовязки, які належали фізичній особі, а не юридичній особі, що була створена цією фізичною особою.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В статті 1219 ЦК України зазначено, що до складу спадщини не входять права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: право на участь у товариствах та право на членство в обєднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом, або їхніми установчими документами.

Стаття 100 ЦК України визначає, що право участі в товаристві є особистим немайновим правом і не може бути успадкованим у разі смерті фізичної особи.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Аналогічна позиції з приводу успадкування майна фермерського господарства викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги покази позивача з приводу того, що відповідачі були найманими працівниками, оскільки це суперечить вимогам Статуту, пунктом 1.4 якого передбачено, що членами господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором, а також у звязку з ненаданням позивачем та його представником доказів про розмір частки статутного фонду фермерського господарства «Гречуха», яка належала померлому ОСОБА_14 чи інших доказів, які б підтверджували належність зазначеного в позовній заяві майна спадкодавцю ОСОБА_14, тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що порушують права інших членів господарства, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 13, 76, 229, 258 259, 263 265, 354 ЦПК України, Законом України «Про фермерське господарство», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.Г. Сова