АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 678/335/17
Провадження № 22-ц/792/560/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М., Гриньова А.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_4,

представника апелянта - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 678/335/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року (суддя Лазаренко А.В.) у справі за позовом ОСОБА_4 до Летичівської районної державної адміністрації, Летичівської об'єднаної територіальної громади Хмельницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай),

встановив :

В березні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса с.Рудня Летичівського району Хмельницької області розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26.12.1990 року по 15 січня 2002 року працювала у колгоспі ім. Щорса смт. Летичів на посаді змінного майстра цегельного заводу. Позивач отримала свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. На момент розпаювання земель КСП ім.Щорса позивач була членом підприємства, а тому відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має право на отримання земельної частки (паю). Листом Летичівської районної державної адміністрації від 06.03.2017р. позивачу відмовлено у задоволенні заяви про визнання права на земельну частку (пай).

В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги та просила встановити факт, що вона була членом колгоспу ім. Щорса (КСП «ім.Щорса») Летичівського району Хмельницької області з 1991 по 1996 роки включно.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року

у задоволенні позову відмовлено.

_____________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Лазаренко А.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія 47

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підстави для визнання права на земельну частку (пай) за позивачем відсутні, оскільки ОСОБА_4 пропустила строк позовної давності, про застосування якого заявив представник відповідача Летичівської районної державної адміністрації.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги наданих позивачем доказів, не надано їм правової оцінки. Крім того, суд застосував до спірних правовідносин строк позовної давності без відповідної заяви сторони у справі.

Апелянт ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача - Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності.

Представник відповідача - Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що судом в повній мірі досліджено докази у справі та надано їм правильну оцінку. Крім того, судом першої інстанції правильно застосовано строки позовної давності до спірних правовідносин, оскільки відповідна заява була подана до суду представником відповідача.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлено, що з 10.09.1968 року по 26.12.1990 року ОСОБА_4 працювала на Летичівському цегельному заводі на різних посадах, що підтверджується трудовою книжкою.

26 грудня 1990 року на підставі протоколу №1 від 29.01.1991 року позивач була переведена змінним майстром в колгосп ім. Щорса - цегельний завод та 15.01.2002 року звільнена з роботи за згодою сторін.

Відповідно до довідки начальника архівного відділу від 14.04.2017 року № 23/01-28 протокол зборів №1 від 29.01.1991 року відсутній в книгах протоколів зборів колгоспу ім.Щорса за 1991 рік.

Згідно із державним актом на право колективної власності на землю від 05 вересня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Щорса Летичівського району Хмельницької області передано у колективну власність 3069,7 гектарів землі.

ОСОБА_4 до списку членів КСП імені Щорса на одержання сертифікату на землю не внесена, що не оспорюється сторонами.

Руднянською сільською радою позивачу було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ім.Щорса серії ХМЛТ №001253 (0,090820 % від загального майнового фонду колишнього КСП ім. Щорса).

Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що позивач працювала у колгоспі ім. Щорса на цегельному заводі та у 1991 року їх приймали у члени колгоспу. Однак, їй не відомо причини відсутності у протоколі зборів уповноважених членів колгоспу ім.Щорса відомостей про прийняття ОСОБА_4 в члени колгоспу.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_9

Членство ОСОБА_4 у колгоспі ім.Щорса (КСП ім. Щорса) підтверджується свідоцтвом на право власності на майновий пай серії ХМЛТ №001253 від 05.06.2001 року, витягами з протоколів засідання правління КСП ім.Щорса про надання відпусток ОСОБА_4 від 27.12.1995 року №12 та від 31.08.1993р. №8 як члену колгоспу, витягом з протоколу загальних зборів колгоспу ім.Щорса від 04.02.1992 року №1 про обрання позивача як члена колгоспу до складу ревізійної комісії колгоспу.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Позивач у судовому засіданні підтвердила, що у 2001 році зверталася до керівництва колишнього колгоспу ім. Щорса щодо отримання земельної частки (паю), однак їй було відмовлено.

Відповідно до інформації з приводу відмови надання земельних та майнових паїв, наданої СТОВ ім. Щорса (колишнє КСП ім. Щорса) за №126 від 15.03.2001 року, ОСОБА_4 було повідомлено про відмову у наданні земельного паю у зв'язку із відсутністю заяви до зборів уповноважених та було рекомендовано звернутися до комісії по врегулюванню земельних відносин, яка створена при Летичівський селищній раді та до комісії з врегулювання майнових відносин, яка створена при СТОВ ім. Щорса.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Позов пред'явлено ОСОБА_4 у березні 2017 року, тобто понад 15 років з часу, коли вона дізналась про порушення свого права на отримання земельного паю.

Відповідно до ст.81 ЦПК України позивачем не надано доказів поважності причин пропуску позовної давності для звернення із позовом про визнання права на земельну частку (пай).

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_4 було відомо про відмову у наданні їй земельної частки (паю), однак, дії спрямовані на поновлення її прав у встановлений законом термін позивач не вжила, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про визнання права на земельну частку (пай) у зв'язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено представником Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області.

Колегією суддів враховується, що згідно з положенням глави 6 розділу ІV ЦПК України про окреме провадження (в редакції на час ухвалення рішення), юридичний факт встановлюється тоді, коли від нього залежить виникнення, зміна чи припинення правовідносин. Тому, юридичний факт, якщо від його встановлення ніякі права не виникають, сам по собі не встановлюється. Тому, відсутні підстави для встановлення факту, що ОСОБА_4 була членом колгоспу ім.Щорса.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на застосування позовної давності без відповідної заяви сторони, оскільки представником Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області було подано письмову заяву про застосування позовної давності (а.с.133-134).

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2018 року.

Судді: /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова