У Х В А Л А

27 червня 2018 р.

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на 1/2 частку квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на 1/2 частку квартири.

Ухвалою суду від 14.06.2018 р. дана позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просить припинити право відповідача ОСОБА_2 на 1/2 частку у спільному майні квартирі АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частку зазначеної квартири, посилаючись на те, що відповідач на час здійснення приватизації спірної квартири в ній не проживав, а тому не мав права на її приватизацію.

Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників регулюється ст. 365 ЦК України, в якій викладено вичерпні обставини припинення права на частку у спільному майні.

Позивачем у порушення зазначеної вище статті не викладено обставин та не зазначено доказів, що їх підтверджують, а саме:

- що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі;

- спільне володіння і користування квартирою є неможливим;

- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї;

- квартира є неподільною.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем додано до позовної заяви квитанцію №0.0.999328629.1 від 28.03.2018 р. про сплату судового збору у розмірі 2000,00 грн., квитанцію №0.0..1 від 11.06.2018 р. про сплату судового збору у розмірі 2013,41 грн. та квитанцію №0.0..1 від 11.06.2018 р. про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Однак, дослідивши квитанцію №0.0.999328629.1 від 28.03.2018 р. про сплату судового збору у розмірі 2000,00 грн., суддя вважає, що врахувати її як належний доказ сплати судового збору неможливо, з огляду на наступне.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою компютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Дані, щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

Станом на 14.06.2018 р. підтвердження сплати ОСОБА_1 судового збору згідно квитанції №0.0.999328629.1 від 28.03.2018 р. про сплату судового збору у розмірі 2000,00 грн., при перевірці в автоматичному та ручному режимах в компютерній програмі документообігу загальних судів «Д-3» відсутнє.

Тобто, позивачу необхідно надати суду, підтвердження зарахування сплаченого нею судового збору до Державного бюджету України згідно квитанції №0.0.999328629.1 від 28.03.2018 р. про сплату судового збору у розмірі 2000,00 грн.

18.06.2018 р. позивач отримала копію зазначеної ухвали, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №501, але у визначений судом строк недоліки позовної заяви не усунула.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, зазначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, дану позовну заяву слід повернути позивачу та розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 185, ст. 353 ЦПК України суддя,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на 1/2 частку квартири повернути позивачу, разом із доданими до неї додатками та квитанціями про сплату судового збору у розмірі 2013,41 грн., 2000,00 грн., 704,80 грн.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Медяна