Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/8699/17
Провадження № 22-ц/778/2177/18 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кримської О.М.(суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.

за участю секретаря судового засідання: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2018 року у складі судді Козлової Н.Ю. у справі за позовом ОСОБА_2 до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживача на одержання достовірної інформації щодо виконання умов договору,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживача на одержання достовірної інформації щодо виконання умов договору, а саме: зобовязати Концерн «МТМ» скасувати надану позивачу у відповідях від 21.10.2016 р., 31.10.2016 р. і 24.07.2017 р. недостовірну інформацію про відсутність правових підстав для зменшення розміру плати за послугу з опалення у разі відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документальному оформленні. Зобовязати Концерн «МТМ» визнати норму п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово- комунальні послуги", норми абзацу другого п.п. 1 п. 29 і п.п. 14 п. 32 Правил і умови п.п. 7 п. 16 і п.п. 13 п. 19 Типового договору і Договору від 01.04.2013 р. правовими підставами для зменшення споживачу розміру плати за послугу з централізованого опалення, як складової частини послуг виконавця відповідно до закону, правил і договору.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01.04.2013 року між Концерном "Міські теплові мережі" та ОСОБА_2 був укладений "Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води" ідентичний Типовому договору із "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", що затверджені Постановою Кабміну № 630 від 21 липня 2005 року.

Умовою п.п. 7 п. 16 Договору і нормою абзацу другого п.п. 1 п. 29 Правил закріплено право споживача на зменшення розміру плати за послуги виконавця у разі тимчасової відсутності споживача або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність, а умовою п.п. 13 п. 19 Договору і нормою п.п. 14 п. 32 Правил - обовязок виконавця зменшувати плату у такому разі.

Зі згоди виконавця Договір підписано з письмовим доповненням споживача на останній сторінці, що виконавець, зменшує плату за централізоване опалення, враховуючи той факт, що споживач ОСОБА_2 з дружиною проживає у Німеччині і в якості доказу не проживання ними в опалювальний період у вказаній квартирі враховує показники лічильників електроенергії, холодної і гарячої води.

Проте, коли, в порядку реалізації договірного права споживача, позивач звернувся до виконавця з проханням зменшити розмір плати за опалення, посилаючись на зазначені норми Правил і умови Договору, та надавши документальні докази відсутності і невикористання житла в опалювальний сезон, йому у цьому було відмовлено.

На неодноразові запити позивача на інформацію, щодо здійснення права на зменшення розміру вказаної плати, виконавцем надсилаються відповіді про відсутність правових підстав для цього.

Така інформація, на думку позивача є недостовірною і спростовується наступними нормами закону, правил і умовами Типового договору і Договору від 01.04.2013 року, а саме: нормою п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 р., якою закріплено, що споживач має право на несплату вартості житлово- комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні. Тобто, Законом закріплене значне більше право споживача, ніж право на зменшення розміру плати за послуги, зокрема, з опалення, як складової частини послуг відповідно до норми ч. 1 ст. 13 цього Закону; нормами абзацу другого п.п. 1 п. 29 і п.п. 14 п. 32 Правил, якими закріплено, що споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність, а виконавець зобовязаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність; умовами п.п. 7 п. 16 і п.п. 13 п. 19 Типового договору і Договору, якими закріплено, що споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність, а виконавець зобовязаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність.

Таким чином, позивач вважав, що з боку відповідача існує порушення його волевиявлення як споживача, що закріплене вищезазначеними нормами закону, правил і умовами договору, порушення висловленого волевиявлення у формі письмового доповнення на останній сторінці Договору, та надання неправдивої інформації виконавцем послуг.

З цих підстав, позивач змушений був звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про захист прав споживача на одержання достовірної інформації щодо виконання умов договору відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розглядаючи питання щодо зобовязання відповідача визнати п. 6 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 1 п. 29 і п.п. 14 п. 32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, п.п. 7 п. 16 і п.п. 13 п. 19 Договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», - як правові підстави для зменшення розміру плати за послугу з централізованого опалення у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї на підставі письмової заяви офіційного документу, що підтверджує його/іх відсутність, слід виходити з того, що якщо буде існувати технічна можливість відключення, або зменшення теплового навантаження централізованого опалення в окремій квартирі багатоквартирного житлового будинку та законодавцем буде визначено єдиний порядок зменшення розміру плати за послугу з централізованого опалення у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї на підставі письмової заяви офіційного документу, що підтверджує його/їх відсутність, то в такому випадку буде можливо керуватися даними нормами для зменшення оплати за централізоване опалення в конкретному випадку. На цей час, виконавець послуг не має таких повноважень та правових підстав на задоволення даної вимоги позивача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на необєктивність та необґрунтованість вирішення справи, які полягають у тому, що судом жоден із доводів та доказів позивача не був врахований , справа розглядалась виключно на підставі доводів, викладених у відзиві відповідача, висновок суду проте, що зменшення плати за послугу з централізованого опалення Правилами не передбачено спростовується п.п.1п.29 та п.п.14 п.32 цих Правил; при ухваленні рішення, суд вийшов за межі позовних вимог, зробивши необєктивний висновок, що відповідачем як виконавцем послуг жодним чином не порушені право позивача.

Окрім того, зазначає про порушення судом норм матеріального права, яке полягає у тому, що судом не вказані мотиви незастосування ст.. 526, ст.. 610 ЦК України, ст.. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 та п.4 ч.2 ст.23 Закону України « Про доступ до публічної інформації».

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, захистивши його право споживача на одержання достовірної інформації щодо умов договору.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Позивач та представник відповідача до суду апеляційної інстанції не зявилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( а.с. 94,95).

Позивач надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати апеляційну скаргу за його відсутності та зазначає, що Концерном «МТМ» не було надано жодного доказу виконання ним обовязку за умовою п.п.13 п.19 Договору від 01.04.2013 року зменшити йому , як споживачу, розмір плати за послугу з опалення у разі надання задокументованої належним чином його відсутності; документи про його відсутність і невикористання квартири в опалювальний період надавались неодноразово; Концерном «МТМ» згідно ст. 526 ЦК України, не виконуються умови Договору від 01.04.2013 року, який було ними погоджено із письмовими доповненнями позивача ( а.с.96).

Представник Концерну «МТМ» причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 просив скасувати надану у вищеназваних відповідях недостовірну інформацію про відсутність правових підстав для зменшення розміру плати за послугу з опалення у разі відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документальному оформленні, посилаючись на положення п. 6 ч.1 ст.. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» абз.2 п.п.1.п.29 та п.п.14 п.32 Правил у умов п.п.7п.16 і п..п13 п.19 Типового договору і договору від 01.04.2013 року. Визнати зазначені ним норми законів правовим підставами для зменшення розміру плати за послуги з централізованого опалення.

Встановлено, що 01.04.2013 року між підприємством - Концерн «МТМ» та споживачем - гр. ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води. Даний договір підготовлений у відповідності до типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 ( а.с.5-8).

Послуги надаються за місцезнаходженням квартири № 4 житлового будинку № 26 по пр. Металургів у м. Запоріжжі, де зареєстрований позивач ОСОБА_2 Позивач проживає у Німеччині.

Підпунктом 7 пункту 16 (Право споживача) та підпунктом 13 пункту 19 (Зобовязання виконавця) договору від 01.04.2013року передбачено зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї на підставі письмової заяви офіційного документу, що підтверджує його/їх відсутність ( а.с.5-8).

Керуючись даними пунктами укладеного договору позивач звернувся до виконавця послуг з питання зменшення плати за послуги з централізованого опалення у звязку з відсутністю та не проживання в опалювальний період за вищеназваною адресою.

У відповідях, наданих Концерном «Міські теплові мережі» від 21.10.2016 року, 31.10.2016 року, 24.07.2017 року, відповідач розяснив ОСОБА_2 про відсутність можливості виконати вимоги позивача щодо зменшення розміру оплати за послуги з централізованого теплопостачання з посиланням на положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. ( а.с.9-10;11-12; 36).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги (в редакції яка діяла на час надання оскаржуваних відповідей) передбачено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

Підпунктом 7 п.16 договору визначено право споживача на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та / або членів його сімї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/ їх відсутність.

Підпунктом 13 пункту 19 цього договору визначено обовязок виконавця зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та / або його членів його сімї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/ їх відсутність.

Згідно п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 споживач має право на зменшення розміру плати в разі тимчасової відсутності споживача та / або його членів його сімї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/ їхню відсутність, а також споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою, при наявності підтверджуючих документів, що оплата послуг здійснюється за адресою фактичного проживання.

Підстави і порядок перерахунку розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, передбачені п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Порядком проведення перерахунку розміру оплати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі їх надання не в повному обсязі, зниження якості,затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2018 року № 151.

Як вбачається зі змісту відповідей Концерну «Міські теплові мережі» від 21.10.2016 р., 31.10.2016 р., 24.07.2017 р., відповідачем надавалися позивачу розяснення чинного законодавства, яке регулює питання щодо зменшення розміру оплати за послуги з централізованого опалення, та повідомляли про відсутність законних підстав для прийняття рішення щодо зменшення плати за відповідні послуги .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що твердження апеляційної скарги про наявність підстав для скасування інформації, яка викладена у листах Концерну «Міські теплові мережі» від 21.10.2016р., 31.10.2016р.,24.07.2017р. , як недостовірної та визнання норми п. 6 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 1 п. 29 і п.п. 14 п. 32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, п.п. 7 п. 16 і п.п. 13 п. 19 Договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» правовими підставами для зменшення оплати за послуги з централізованого опалення, є безпідставними.

З огляду на вищеназвані норми законодавства, підставами для не оплати ( зменшення плати) споживачем вартості надання послуг теплопостачальною організацією з централізованого опалення, є лише підстави, визначені у Законі та Правилах .

Крім того, питання щодо оплати позивачем комунальних послуг з централізованого опалення були предметом судового розгляду.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2017 року , було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про захист прав споживачів щодо зменшення розміру плати за послуги з централізованого опалення. ( а.с.48-53).

Твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зробивши необєктивний висновок, що відповідачем як виконавцем послуг жодним чином не порушені права позивача, є безпідставними.

Так, позивач у своєму позові посилається на положення ст.. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Висновок суду про відсутність порушень прав позивача у сфері захисту прав споживачів, здійснено з урахуванням змісту укладеного між сторонами договору та положень законодавства, яке регулює питання надання комунальних послуг, тому це не є виходом за межі позовних вимог.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не вказані мотиви незастосування ст.. 526, ст.. 610 ЦК України, ст.. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 та п.4 ч.2 ст.23 Закону України « Про доступ до публічної інформації» є неприйнятними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції навів у рішенні відповідні доводи щодо безпідставності позовних вимог з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 червня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_3