УХВАЛА

про відмову у судового наказу в частині вимог

27 червня 2018 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І., розглянувши заяву Львівського комунального підприємства «Дім» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості на надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, заборгованості за надані послуги з холодного водопостачання, гарячого водопостачання та централізованого опалення -

встановив:

Заявник ЛКП «Дім» звернулось до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу з вимогою стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості на надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6750,35 грн., заборгованості за надані послуги з холодного водопостачання в розмірі 3708,30 грн., гарячого водопостачання в розмірі 3240,48 грн. та централізованого опалення в розмірі 5727,16 грн.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку, що в частині вимог слід відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 ? 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 32 цього Закону, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення закону закріплено в ст. 68 ЖК УРСР, згідно якої квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Таким чином, оскільки плата за житлово-комунальні послуги здійснюється щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Як вбачається з представлених стягувачем розрахунків, заборгованість за гаряче водопостачання в розмірі 3240,48 грн. існувала станом на 01.05.2015 року та в подальшому не збільшувалась, а строк позовної давності в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 264 ЦК України не переривався. Аналогічна ситуація із заборгованістю за надані послуги центрального опалення, розмір якої становить 5727,16 грн. і який до квітня 2018р. не збільшувався, нарахування плати не проводилось, а строк позовної давності не переривався.

З заявою про видачу судового наказу стягувач звернувся 01.06.2018р., тобто поза межами строків позовної давності для предявлення таких вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, оскільки вимоги про стягнення заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 3240,48 грн., а також про стягнення заборгованості за надані послуги центрального опалення в розмірі 5727,16 грн. предявлені поза межами строків позовної давності, в цій частині належить відмовити у видачі судового наказу.

Так само, з цих же підстав належить відмовити у видачі судового наказу в окремих частинах вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та послуги холодного водопостачання.

Згідно наданих стягувачем розрахунків, заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.05.2015р. становила 6448,28 грн., а за надані послуги холодного водопостачання 2568,66 грн. При цьому, за змістом розрахунку заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території неможливо встановити факт переривання строків позовної давності, оскільки такий не містить даних про те, який саме борг визнається боржниками. Згідно розрахунку заборгованості за надані послуги холодного водопостачання, строк позовної давності за такими вимогами не переривався.

Таким чином, в частині вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6448,28 грн. та заборгованості за надані послуги з холодного водопостачання в розмірі 2568,66 грн. також належить відмовити у видачі судового наказу. В іншій частині, зокрема в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 302,07 грн., та заборгованості за холодне водопостачання в розмірі 1139,64 грн. судовий наказ слід видати.

Керуючись ст. ст. 161, 165 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити Львівському комунальному підприємству «Дім» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6448,28 грн., за гаряче водопостачання в розмірі 3240,48 грн., за холодне водопостачання в розмірі 2568,66 грн, а також в частині вимог про стягнення заборгованості за надані послуги центрального опалення в розмірі 5727,16 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Леньо С. І.