Постанова

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа №209/5471/15

провадження № 61-22717св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності цивільних відносин Дніпродзержинської міської ради, третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р.,

ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому з урахуванням уточнень просила: стягнути з ОСОБА_2 на її користь 113 614,29 грн відшкодування дійсної вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та припинити її право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Позовна заява мотивована тим, що 28 жовтня 2006 року було зареєстровано її шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який розірвано 26 червня 2008 року у судовому порядку. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. 05 травня 2007 року ОСОБА_2, перебуваючи у шлюбі з позивачем, уклав з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 Вартість квартири склала 101 000 грн. Право власності на дану квартиру зареєстровано на ОСОБА_2

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 вересня 2008 року задоволено подання Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ про визнання мирової угоди у процесі виконання, визнано мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у процесі виконання рішення суду, згідно виконавчого листа, за умовами якої, з метою добровільного виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 серпня 2008 року в справі про стягнення боргу, боржник ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_5. З моменту передачі квартири, що знаходиться по АДРЕСА_6, ОСОБА_3 набуває право власності на вказану кватиру. За останнім було зареєстровано право власності на спірну квартиру в установленому законом порядку. У подальшому квартира неодноразово відчужувалась. Останнім власником спірної квартири є ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2013 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину квартири

АДРЕСА_7, оскільки така є спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області

від 10 лютого 2009 року ухвала Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2008 року про затвердження мирової угоди була скасована, а питання передано на новий розгляд. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська

від 04 листопада 2013 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції (далі - Дніпровське ВДВС Дніпродзержинського МУЮ) про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у процесі виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Посилаючись на те, що належна ОСОБА_1 на праві власності 1/2 частка спірної квартири була двічі відчужена, позивач вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 відшкодування дійсної вартості частки квартири, яка була виділена їй у власність рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2013 року. Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості спірної квартири, складеного 16 грудня 2015 року, ринкова вартість об'єкту незалежної оцінки, без врахування НДС, склала 227 228,58 грн, а тому і вартість ? її частки становила 113 614,29 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 113 614,29 грн на відшкодування дійсної вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_8 Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку вказаної вище квартири. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що співвідповідачі

ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 правомірно набули право власності на спірну квартиру, право власності позивача було порушено лише діями відповідача ОСОБА_2, який без її згоди відчужив вказаний об'єкт нерухомості. Оскільки спільне користування спірною квартирою новим власником разом з позивачем неможливе, тому на користь позивача має бути присуджено матеріальну компенсацію за її частку у спільній власності та припинення її права власності на частку спірної квартири. При визначенні розміру компенсації, судом першої інстанції взято до уваги звіт про незалежну оцінку ринкової вартості спірної квартири, складений 16 грудня 2015 року компетентним спеціалістом, ринкова вартість об'єкту незалежної оцінки, без врахування НДС, склала 227 228,58 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня

2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 70 603 грн на відшкодування вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_9 та 706 грн судового збору. Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку вказаної вище квартири. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про обґрунтованість вимог позивач щодо присудження їй компенсації вартості ? частки спірної квартири, яка була відчужена без її згоди саме ОСОБА_2

Разом із тим, апеляційний суд не погодився з розміром присудженої компенсації за ? частку спірного майна, оскільки взятий місцевим судом до уваги про незалежну оцінку ринкової вартості спірної квартири від 16 грудня 2015 року визначає вартість квартири станом на 16 грудня 2015 року, тоді як відчуження квартир ОСОБА_2 мало місце 26 серпня 2008 року.

При визначенні розміру компенсації вартості ? частки квартири, суд апеляційної інстанції взяв до уваги звіт по оцінці вартості спірної квартири, що був зроблений у 2013 році, відповідно до якого вартість квартири на момент відчуження ОСОБА_2 становила 141 206 грн.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд виходив виключно з пояснень та власного тлумачення представником відповідача норм права, переоцінив наявні у матеріалах справи докази, які вже були дослідженні судом, та не врахував, що ОСОБА_2 жодним належним допустимими доказом не спростував надані позивачем докази щодо ринкової вартості ? частки спірної квартири.

У касаційній скарзі також міститься посилання на те, що ОСОБА_2 не було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи об'єкта нерухомого майна для спростування наданого позивачем звіту незалежної оцінки ринкової вартості спірної квартири.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року дану справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Суд установив, що 28 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

05 травня 2007 року, під час шлюб, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, придбав квартиру АДРЕСА_1. Вартість квартири становила 101 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 серпня 2008 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 145 353 грн. Рішення звернуто до примусового виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2008 року задоволено подання державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮпро визнання мирової угоди у процесі виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. За умовами мирової угоди, з метою добровільного виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 серпня 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 145 353 грн, боржник ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, з моменту передачі вищевказаної квартири, ОСОБА_3 набуває право власності на вказану квартиру, що підлягає державній реєстрації.

03 жовтня 2008 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на вказану вище квартиру в установленому законом порядку.

У подальшому спірна квартира неодноразово відчужувалась.

З 08 лютого 2013 року власником квартири АДРЕСА_10 є

ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2010 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2008 року про затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, питання передано на новий розгляд.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня

2013 року наведена вище квартира визнана спільним майном подружжя ОСОБА_2, за кожним з них було визнано право власності на 1/2 її частку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 листопада 2013 року відмовлено в задоволенні подання Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у процесі виконання рішення суду по цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Пред'являючи у грудні 2015 року даний позов ОСОБА_1 на обґрунтування вартості ? частки спірної квартири надала звіт про незалежну оцінку ринкової вартості спірної квартири, складений 16 грудня 2015 року, ринкова вартість об'єкту незалежної оцінки, без врахування НДС, склала 227 228,58 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку, що наданий позивачем звіт не може бути взятий до уваги, оскільки його було складено зі спливом 7 років після відчуження ОСОБА_2 спірної квартири.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

За змістом частини другої статті 372 ЦК України та частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня

2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Для визначення вартості майна при необхідності призначається експертиза.

Апеляційний суд наведені роз'яснення не врахував та помилково взяв до уваги звіт про оцінку вартості спірної квартири, що був зроблений у 2013 році,

Встановивши, що на час розгляду справи дійсна вартість спірної квартири становить 227 228,58 грн,а відповідач не спростував надані позивачем докази щодо ринкової вартості ? частки спірної квартири на час розгляду справи судом, місцевий суд прийшов вірного висновку, що розмір компенсації вартості ? частки квартири, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 113 614,29 грн.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Разом із тим, ураховуючи задоволення касаційної скарги, скасування рішенняапеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 1 363,37 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року скасувати, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 1 363,37 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська