Справа № 751/6103/17 Провадження № 22-ц/795/415/2018 Головуючий у I інстанції - Яременко І. В. Доповідач - Бечко Є. М.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретаря: Герасименко Ю.О.,

за участю: ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_5

треті особи: Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, Чернігівська міська рада, ОСОБА_7

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

дата складання повного тексту: 06 лютого 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та просив виділити йому у власність 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1, а саме: коридор 1-І площею 5,0 кв.м., кухню 1-1 площею 6,3 кв.м., вбиральню1-6 площею 0,8 кв.м., ванну 1-7 площею 2,1 кв.м., кімнату 1-5 площею 16,2 кв.м., кімнату 1-2 площею 12,5 кв.м., кімнату 1-4 площею 14,9 кв.м., комору 1-3 площею 4,0 кв.м., всього загальною площею 61,8 кв.м та сарай В-1 площею 2.30 кв.м., згідно з технічним паспортом виданим Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 10 серпня 2017 року №1779-6.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_8 подарувала йому 3/4 частки житлового будинку з належною частиною надвірних споруд і побутових будівель, який розташований в АДРЕСА_1. Позивач зареєстрував право власності на вказану частину житлового будинку у КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації». Інша 1/4 частка житлового будинку належала ОСОБА_7, який у 2017 році подарував свою частку ОСОБА_5 Даний житловий будинок з надвірними спорудами і побутовими будівлями перебуває у спільній частковій власності і розміщений на земельній ділянці 447 кв.м. 28 серпня 2014 року був укладений Договір оренди земельної ділянки №2645/п відповідно до якого Чернігівська міська рада передала ОСОБА_1 в довгострокове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0277га. Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 загальна площа будинку станом на 10 серпня 2017 року складає 105,8 кв.м. На даний момент позивач користується приміщеннями будинку загальною площею 61,8 кв.м, а відповідач користується приміщеннями будинку загальною площею 44,0 кв.м. Такий порядок користування був встановлений до 2012 року.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Поділ домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, проведено за 1 варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №С-36 від 26 січня 2018 року. Виділено ОСОБА_1 в натурі: в житловому будинку коридор І площею 5,0 кв.м. вартістю 8568 грн., кухню 1-1 площею 6,3 кв.м. вартістю 16302 грн., коридор 1-2 площею 12,5 кв.м. вартістю 28766 грн., комору 1-3 площею 4,0 кв.м. вартістю 7397 грн., житлову кімнату 1-4 площею 14,9 кв.м. вартістю 27555 грн., вбиральню площею 0,8 кв.м. вартістю 2070 грн., ванну площею 2,1 кв.м. вартістю 5434 грн., житлову кімнату 2-4 площею 10,1 кв.м. вартістю 18678 кв.м., частину коридору 2-1 площею 3,0 кв.м. вартістю 5548 грн., всього загальною площею по будинку 74,9 кв.м на загальну суму 149239,00 грн.; по господарських будівлях загальною вартістю 10076 грн.: сарай В-1 вартістю 3147грн., навіс а3-1 вартістю 6654 грн., ганок а2 вартістю 275 грн., а всього на суму 159315 грн., що складає 3/4 часток в домоволодінні, розташованому в АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на вказану частку домоволодіння.

Виділено ОСОБА_5: частину коридору 2-1 площею 5,0 кв.м. вартістю 9247 грн., кімнату 2-2 площею 12,3 кв.м. вартістю 22747 грн., кімнату 2-3 площею 10,8 кв.м. вартістю 19973 грн., тамбур 2-1 площею 2,8 кв.м. вартістю 1253 грн., всього загальною площею по будинку 30,9 кв.м. на загальну суму 53220 грн., що складає 1/4 частку в домоволодінні, розташованому в АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на вказану частку домоволодіння; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 86 грн. грошової компенсації за отримання надлишку при розподілі житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Також виділено питання про розподіл судових витрат, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 1593 грн. 15 коп. та оплатою правничої допомоги в сумі 4066 грн., а всього 5659 грн. 15 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд вийшов за межі позовних вимог виділивши позивачу більше, ніж він просив. ОСОБА_5 зазначає, що суд поділив будинок, якого юридично не існує, оскільки позивачем не надано доказів реєстрації за ним ? житлового будинку загальною площею 105,8 кв.м. відповідно до технічного паспорту 10 серпня 2017 року. Більш того, експерт здійснила виділ з порушенням п.2.6 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна без правовстановлюючого документа на будинок площею 109,1 кв.м. та не запропонував можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими об'єктами.

ОСОБА_5 вказує, що при проведенні експертизи встановлено, що у групі приміщень площею 61,8 кв.м. проведені будівельні роботи, дозволи на проведення робіт позивачем не надано, отже переобладнання є самочинним, що є підставою для відмови у виділи в натурі частки. Вважає, що ОСОБА_1 здійснив реконструкцію, однак суд в порушення п.4 ч.1 ст.264 ЦПК України не застосував норми ДБН 2009 та ДБН 2014.

Особа, яка подає апеляційну скаргу звертає увагу, що згідно висновку експерта для виділу обом співвласникам необхідно розробити проекти щодо переобладнання інженерних систем будинку. Враховуючи, що матеріали справи не містять дозволу виконкому місцевої ради на проведення переобладнання, це також є підставою для відмови у позові, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Також ОСОБА_5 зазначає, що площа тамбуру з 4,8 кв.м. в 2012 році збільшилась до 7,1 кв.м. в 2017 року, будь-яких дозвільних документів на площу даного приміщення в даних розмірах не надано, отже приміщення є самочинним та висновки суду про зменшення (хоча відбулося збільшення) за рахунок утеплення будинку ґрунтуються на припущеннях.

ОСОБА_5 звертає увагу, що висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи, адже в додатку 1 до тамбуру частини відповідача пунктиром зазначена добудова 1,51 х 4,54, технічний паспорт 2017 року не містить такої добудови взагалі, експерт пояснила, що добудова існує, однак суд відмовив у виклику в якості свідка техніка, а покази ОСОБА_9 не відображені в рішення суду та суд прийшов до хибного висновку про відсутність самочинного будівництва. Ця прибудова, якщо вона не самочинна, мала бути врахована при виділі, але експерт не врахувала таку добудову, також експерт провела розрахунок площі без врахування демонтованої печі, однак суд не врахував ці питання, що є підставою для скасування рішення.

Особа, яка подає апеляційну скаргу посилається, що судом не було враховано, що будинок двоповерховий. Вікно на другий поверх видно на знімках №1 та №2 до висновку експерта, що свідчить про реконструкцію.

На думку ОСОБА_5, наявність реконструкції будинку підтверджується зміненими площами туалету та кухні ОСОБА_1, які не відповідають вимогам ДБН 2005.

ОСОБА_5 зазначає, що висновок експерта не правильний, оскільки в ньому не зазначено про вигрібну яму, що є підставою для призначення повторної експертизи, проте клопотання про призначення повторно експертизи, заявлене відповідачем, судом було відхилено. Вказує, що господарська будівля, що розташована в межах садиби та призначена безпосередньо для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою (обслуговування житлового будинку), є приналежністю головної речі - житлового будинку тому вказана споруда повинна була враховуватись при виділі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що у висновку експерта в порушення п.2.6. Інструкції 55 відсутні будь-які пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими об'єктами, матеріали справи містять докази самозахвату ОСОБА_1 частини земельної ділянки ОСОБА_5 площею 24 кв.м. В ухвали Вищого спеціалізованого суду від 03 червня 2015 року зазначено, що самозахват земельної ділянки ОСОБА_7 відбувся за рахунок внутрішнього користування (розподілу) земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Вважає, що для відновлення площі земельної ділянки ОСОБА_7 необхідно відновити внутрішній розподіл по площі між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 відповідно до рішення Новозаводського районного народного суду від 17 вересня 1987 року. Однак дані обставини судом в рішенні не відображені взагалі.

ОСОБА_5 повторно звертає увагу, що площа будинку збільшилась з 4,4 кв.м. до 5 кв.м., однак не зрозуміло який будинок необхідно ділити площею 109,1 кв.м. чи 105,8 кв.м., однак клопотання про виклик техніка залишено без задоволення.

У наданий судом строк третя особа ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив клопотання ОСОБА_5 про постановлення окремої ухвали, про привід свідка ОСОБА_11, про призначення повторної експертизи, про виклик свідка техніка КП «Чернігівське МБТІ» ОСОБА_12 задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі, скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ОСОБА_1 також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що 08 серпня 2012 року зареєстровано право власності на частину спірного житлового будинку, право власності ніким не оспорюється, а заява про уточнення позовних вимог стосувалась саме технічної помилки у позовній заяві щодо дати технічного паспорту. Проти задоволення клопотання про проведення повторної експертизи заперечує, вважає, що особа, яка подала апеляційну скаргу, умисно підмінює поняття та змінює зміст правових норм, у зв'язку з чим вводить суд в оману, оскільки позивачем фактично були здійснені перепланування, які не відносяться до виконання будівельних робіт. Також ОСОБА_1 звертає увагу суду, що факт відсутності самочинного будівництва документально підтверджено матеріалами справи, а фотокартки свідчать про наявність горища, а не другого поверху. Крім того, ОСОБА_1 не погоджується з клопотанням ОСОБА_5 про постановлення окремої ухвали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами і побутовими будівлями в АДРЕСА_1., що підтверджується Договором дарування від 17 липня 2012 року. На земельній ділянці площею 447 кв.м. розташовано: житловий будинок літерою А-1 дерев'яний, загальною площею 109,1 кв.м., житловою площею 66,2 кв.м., сарай літерою В-1, дерев'яний, сарай літерою Г-1 цегляний, льох літерою «г» цегляний, убиральня літерою «Д» дерев'яна. (а.с.7-8 т.1).

Чернігівська міська рада передала ОСОБА_1 в довгострокове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0277га, що підтверджується договором оренди земельної ділянки №2645/п від 28 серпня 2014 року, укладеного відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (а.с.10-13, 153-184 т.1).

Інша 1/4 частина даного будинку належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування загальною площею - 106,6 кв.м., житлова площа - 66,2 кв.м., кількість поверхів один, з надвірних будівель є: сарай літ. «Б-1», льох літ «г», пригребиця літ «Г-1», уборна літ. «Д-1»; площа земельної ділянки за місцем розташування житлового будинку - 0,0277 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (а.с.212-216 т.1).

Згідно довідки Голови вуличного комітету № 3 Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 08 вересня 2017 року на підставі розпорядження міського голови №308-р від 24 грудня 2015 року, АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1 (а.с.17 т.1).

Також судом першої інстанції встановлено, що з технічного паспорту позивача на житловий буд.АДРЕСА_1 станом на 10 серпня 2017 року, загальна площа складає 105,8 кв.м. До приміщення квартири №1 загальною площею 61,8 кв.м. належать: коридор 1-І площею 5,0 кв.м., кухня 1-1 площею 6,3 кв.м., вбиральня 1-6 площею 0,8 кв.м., ванна 1-7 площею 2,1 кв.м., кімната 1-5 площею 16,2 кв.м., кімната 1-2 площею 12,5 кв.м., кімната 1-4 площею 14,9 кв.м., комора 1-3 площею 4,0 кв.м. До приміщення квартири № 2 загальною площею 44,0 кв.м. належать: коридор 2-1 площею 8,0 кв.м., кімната 2-2 площею 12,3 кв.м., кімната 2-3 площею 10,8 кв.м., кімната 2-4 площею 10,1 кв.м., тамбур 1-І площею 2,8 кв.м. (а.с.14-16 т.1)

Згідно наданого ОСОБА_5 технічного паспорту на спірний житловий будинок станом на 12 травня 1987 року, його загальна площа складає 106,6 кв.м. До приміщення квартири №1 загальною площею 62,6 кв.м. належать: котельня 1-1 площею 10,5 кв.м., кухня 1-2 площею 12,8 кв.м., кімната 1-5 площею 16,2 кв.м., кімната 1-2 площею 12,5 кв.м., кімната 1-4 площею 16,5 кв.м., комора 1-3 площею 3,8 кв.м., веранда 1-І площею 2,8 кв.м. До приміщення квартири №2 загальною площею 44,0 кв.м. належать: коридор 2-1 площею 8,0 кв.м., кімната 2-2 площею 12,3 кв.м., кімната 2-3 площею 10,8 кв.м., кімната 2-4 площею 10,1 кв.м., тамбур 1-І площею 2,8 кв.м. (т. 1 а.с.217-218) .

Встановлено, що судом першої інстанції призначено судову будівельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої від 26 січня 2018 року №С-36, експертом запропонований два варіанти виділу в натурі належної позивачу частки житлового будинку.

Задовольняючи позов ОСОБА_13 суд першої інстанції виходив з того, що сторони є співвласниками домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, у частках відповідно 3/4 та 1/4, в добровільному порядку поділити дане домоволодіння не можуть, тому провів розподіл згідно висновку експертизи по першому варіанту, оскільки даний поділ не буде порушувати майнові права сторін, кожному із них виділяється частка, яка відповідає ідеальній частині домоволодіння, що належить кожному із сторін, а саме ОСОБА_1 - 3/4 частини вартістю 159315 грн., ОСОБА_5 - 1/4 частина вартістю 53220 грн.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Визначення спільної часткової власності наведене в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Частинами 1-3 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Отже, вказані норми передбачають можливість виділу в натурі частки зі спільної часткової власності.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Як роз'яснено в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Доводи апеляційної скарги, що суд поділив будинок, якого юридично не існує, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в ході розгляду справи не було встановлено іншого розміру площі будинку та право власності на 3/4 частини житлового будинку зареєстровано ОСОБА_1 08 серпня 2012 року.

Доводи ОСОБА_5, що позивачем було здійснено самочинне будівництво, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді відповідачем не було доведено даного факту та не встановлено, що відбулись реконструкції або самочинної забудови. Крім того, судом першої інстанції належним чином було досліджено матеріали перевірки, зокрема акт Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ЧМР від 15 вересня 2017 року, технічний паспорт на житловий будинок в якому відсутня інформація щодо самочинно збудованих об'єктів, заслухано пояснення експерта та КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації». Також встановлено, що здійснені позивачем перепланування не відноситься до виконання будівельних робіт, а відносяться до робіт з перепланування та не потребують отримання дозвільних документів, що дають право на їх виконання. Більш того, як пояснив експерт, роботи пов'язані із заміною покриття стін та стелі, дверних та віконних блоків, покриття підлоги, сантехнічного обладнання з використанням сучасних будівельних матеріалів, відносяться до ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту та не потребує отримання дозвільних документів.

Доводи апеляційної скарги, що для виділу обом співвласникам необхідно розробити проекти щодо переобладнання інженерних систем будинку суд вважає безпідставними, оскільки з матеріалів вбачається відсутність загальних інженерних систем, тому відсутня необхідність розроблення проекту щодо переобладнання даних систем. При виконанні будівельних робіт з приєднання та підключення до інженерних мереж відповідно до технічних умов частини житлового будинку, який належить ОСОБА_5 у відповідності до п.5 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, потреба в документах дозвільного характеру відсутня.

Доводи апеляційної скарги, що судом при виділі не була врахована прибудова та площа розрахована без врахування демонтованої печі, також не беруться судом до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, що судом не було враховано, що будинок двоповерховий не підтверджені належними доказами, а наявність вікна вказує на влаштування горища будинку, а не його другого поверху, що також підтверджено поясненнями управління державного архітектурно-будівельного контролю ЧМР та доданих матеріалів перевірки. Експертом зазначено, що мансарда над частиною будинку співвласника ОСОБА_1 відсутня, наявний простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху, відповідно до вимог В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» відносяться до визначення горища.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, що висновок експерта не правильний, оскільки в ньому не зазначено про вигрібну яму, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вигрібна яма це не споруда, не будівля, не впливає на збільшення або зменшення площі житлового будинку.

Також апеляційним судом не приймаються до уваги доводи щодо поділу земельної ділянки, оскільки ОСОБА_1 не ставились вимоги щодо використання або поділу земельної ділянки, дана обставина була предметом розгляду суду першої інстанції, тому посилання ОСОБА_5 не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення не впливають та зводяться до незгоди ОСОБА_5 з варіантом поділу будинку.

Також апеляційним судом не беруться до уваги посилання ОСОБА_5 на те, що експерт не мала права проводити експертизу, оскільки у неї відсутня ліцензія, оскільки з пояснень експерта, наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що у вступній частині висновку помилково вказано дату складання висновку - 26 січня 2018 року, у зв'язку з технічною помилкою, фактично початок проведення експертизи відбувся 19 січня 2018 року, візуальний огляд об'єкта був проведений 22 січня 2018 року, а зазначений висновок було складено та зареєстровано у Журналі реєстрації судових експертиз та експертних досліджень 23 січня 2018 року, про що свідчить витяг з даного журналу.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 липня 2018 року.

Головуючий:Судді: