УХВАЛА

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 161/15298/17

провадження № 61-37525ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 04 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення із житлового будинку,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 04 травня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

У червні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 04 травня 2018 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 є виселення із житлового будинку.

Зазначена справа є незначної складності, а наявність обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 04 травня 2018 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 04 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення із житлового будинку відмовити.

Суддя М. Є. Червинська