Справа № 140/2467/17
Провадження № 22-ц/772/1112/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 рокуСправа № 140/2467/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницькоїобласті у складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Денишенко Т.О., Матківської М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу № 140/2467/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12 березня 2018 року, ухвалене в залі судових засідань Немирівського районного суду Вінницької області під головуванням судді Науменка С.М., дата складення повного судового рішення невідома,-

В с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулась у Немирівський районний суд Вінницької області до ОСОБА_5 з даним позовом. В ході розгляду справи позивач зверталась до суду із заявою про збільшення, а згодом про зменшення позовних вимог. З урахуванням останньої заяви ОСОБА_3 про зменшення позовних вимог від 05 січня 2018 року, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь 10402 грн. 76 коп. матеріальних втрат від знецінення грошових коштів за період з 01.01.2015 року по 30.11.2017 року та 5000 грн. моральної шкоди і стягнути на її користь витрати за надання правової допомоги, відповідно до доданих квитанцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн. Дана моральна шкода заподіяна позивачці ушкодженням здоров'я ОСОБА_3 та призначенням їй I групи інвалідності в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідачки. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. Станом на 01 вересня 2017 року відповідачем сплачено лише 1700 грн. у відшкодування присудженої моральної шкоди, завданої позивачці в результаті ушкодження здоров'я, а саме: внесено на її картковий рахунок НОМЕР_1:

17.06.2016 року - 500 грн.

27.07.2016 року - 250 грн.

05.12.2016 року - 250 грн.

17.01.2017 року - 250 грн.

24.03.2017 року - 150 грн.

05.05.2017 року - 150 грн.

20.06.2017 року - 150 грн.

Зазначена обставина підтверджується довідкою №992 від 03.03.2017 року Немирівського районного відділу ДВС та довідками банку. Залишок боргу становить 13000 грн.

Протягом 2016-2017 років позивач неодноразово намагалась зв'язатись з відповідачкою та вирішити з нею питання своєчасного повернення належних їй коштів, але ОСОБА_5 не бажає ні зустрітись з нею, ні спілкуватись. Коли буде сплачена присуджена її сума вона не знає. Однак, несвоєчасне повернення стягнутих коштів приводить до їх знецінення і дана ситуація виникла з вини відповідачки. Тому позивачка вважає, що для відновлення купівельної спроможності в умовах зростання цін та з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій, ОСОБА_6 повинна відшкодувати її матеріальні втрати від знецінення присуджених, рішенням Вінницького міського суду від 28.05.2014 року, грошових коштів, як це передбачено ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Розрахунок відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів позивачкою здійснено відповідно до таблиці індексу споживчих цін в Україні за період з 2014 року по 2017 рік та з урахуванням сум погашення основного боргу. Відповідно до наданих розрахунків станом на 01.09.2017 року, сума матеріальних втрат від знецінення грошових коштів становлять 10402,76 грн.

Крім того, позивачка вважає, що у даній ситуації з відповідачки підлягає до стягнення ще і моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. за перенесені нею душевні та фізичні страждання, яких вона зазнала внаслідок ДТП.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12 березня 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Вирішено: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 10402 грн.76 коп., в рахунок відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів за період з 01.01.2015 року по 30.11.2017 року; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4000 грн. витрат на правничу допомогу та 107 грн. витрат на відправку поштової кореспонденції; стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку, як ухвалене з порушенням норм матеріального права, вважає, що суд не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Апелянт просить скасувати рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12.03.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до п.3 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та відзиву представника позивача - адвоката ОСОБА_7 на апеляційну скаргу, у якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін; вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 10 ЦПК України говорить про те, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

На думку апеляційного суду у складі колегії суддів, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з наступних обставин.

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2014 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь позивача 15000 грн. в рахунок відшкодування завданої під час ДТП моральної шкоди.

В результаті тілесних ушкоджень, отриманих позивачкою під час ДТП, винною в якій є відповідачка, ОСОБА_3 стала інвалідом першої групи, не може самостійно пересуватися.

Однак, на час звернення позивачки з позовом у суд, відповідачка сплатила їй лише 1700 грн., з присуджених рішенням суду, коштів.

Врахувавши вказані обставини, які ніким з учасників справи не оспорюються, критично оцінивши пояснення відповідачки про те, що вона не сплатила позивачці присуджені кошти в наслідок свого скрутного матеріального становища та керуючись Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. ст. 11, 13, 15, 16, 23 ЦК України; ст. ст. 258-265ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що невиконання ОСОБА_5 протягом майже чотирьох років рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2014 року, призвело до знецінення присуджених коштів, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення в розмірі, згідно наданого позивачем суду розрахунку.

Суд відмовив в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано достатніх доказів її спричинення.

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів повністю погоджується з даним висновком суду першої інстанції так, як він грунтується на фактичних обставинах справи, відповідає спірним правовідносинам, а саме: правовідносинам індексації грошових доходів позивачки, які вона мала отримати від відповідачки за рішенням суду у відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй каліцтвом в результаті ДТП.

Зазначені правовідносини дійсно регулюються Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII від 3 липня 1991 року, який і був застосований судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Так, стаття перша зазначеного Закону дає визначення, що таке індексація грошових доходів для населення -це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг, на що і посилалася позивачка у своїй позовній заяві.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, індексації підлягають, зокрема, суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, то крім того, що вона не грунтується на доказах, вона не підлягає стягненню, оскільки питання моральної шкоди позивачки за перенесені нею душевні та фізичні страждання, яких вона зазнала внаслідок ДТП, уже вирішене рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2014 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції, вони є надуманими та не стосуються наявних спірних правовідносин.

Так, не відповідає дійсності твердження апелянта, що у рішенні суду відсутні посилання на норми матеріального права, оскільки воно грунтується на нормах Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII від 3 липня 1991 року та ст. ст. 11, 13, 15, 16, 23 ЦК України.

Надуманим є твердження скаржника, що суд безпідставно застосував до встановлених правовідносин норми ст. 625 ЦК України, оскільки цієї норми суд не застосовував.

Судові витрати розподілені між сторонами відповідно до п.3 ч.2 ст. 141ЦПК України.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, в силу ст. 375 ЦПК України.

Виходячи з викладеного та враховуючи вимоги ст.ст. 137, ч.2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки 1500 грн. витрат на правничу допомогу при поданні апеляційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ч.3 п.2 підп. «б» ЦПК України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1500 грн. витрат на правничу допомогу при поданні апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, яким є 21 червня 2018 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук