Справа № 489/4278/17
Провадження №2/489/529/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 червня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 15 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 66 будинку № 20 по вулиці Миколаївська в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає в вищезазначеній квартирі з грудня 2016 року. Відповідач не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Однак реєстрація відповідача за адресою не дає можливості позивачам реалізовувати своє право користування майном належним чином.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 66 будинку № 20 по вулиці Миколаївська в м. Миколаєві.
Від позивачів надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Квартира АДРЕСА_1, на праві власності належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5
Відповідно до довідки житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради житлово-експлуатаційною конторою № 15 від 22.08.2017 року за вих.. № 2154 виданої ОСОБА_3 про те, що він є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1, та за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8О, ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_4.
Відповідно до акту про не проживання від 07.09.2017 року складеному працівниками житлово-комунального підприємства та сусідами позивача, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає з грудня 2016 року.
Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.
Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
За таких обставин, оскільки відповідач не є власником вказаної квартири, крім того не проживає в спірній квартирі, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує його права як власника, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ст. ст. 317, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 15 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 66 будинку № 20 по вулиці Миколаївська в місті Миколаєві.
Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ЕО 315202, виданий Ленінським РВ УМВС України в Миколаївській області, від 28.03.1997 року.
Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1.
Суддя Ленінського районного
суду міста ОСОБА_1 Румянцева
Повний текст судового рішення складено «21» червня 2018 року.