"22" червня 2018 р. Справа № 363/428/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2018 р. Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 на постанову Державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачеві, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 року, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду зі скаргою на постанову держаного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

В обґрунтування вказаної скарги зазначив, що на підставі виконавчого листа № 363/3508/15-ц, який було видано 23.09.2016 року Вишгородським районним судом Київської області, державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, відкрито виконавче провадження № 52877641 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 203314,46 гривень

27.12.2017 року, держаним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не виявлено майна боржника на яке можна було звернути стягнення.

Такі дії державного виконавця вважає передчасними, необґрунтованими, неправомірними та свідомо направленими на невиконання рішення суду, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять у собі будь-яких фактичних даних, щоб свідчили про вжиття державним виконавцем у повній мірі заходів, спрямованих на розшук майна боржника. У звязку із чим звернувся до суду та просив визнати рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 52877641 від 27.12.2017 року неправомірним; скасувати постанову державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №52877641 від 27.12.2017 та зобов'язати відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 363/3508/15-ц, що видав 23.09.2016 Вишгородський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 203314,46 грн.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання в якій просив розглянути скаргу без участі їх представника за наявними матеріалами скарги, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду скарги повідомлялась в установленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду скарги повідомлявся в установленому законом порядку причини неявки суду невідомі.

Відповідності до приписів статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 363/3508/15-ц, який було видано 23.09.2016 року Вишгородським районним судом Київської області, державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, відкрито виконавче провадження № 52877641 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 203314,46 гривень.

27.12.2017 року держаним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися без результативними. У виконавчому документі відсутній ідентифікаційний код боржника, що унеможливлює ідентифікувати дану особу. Згідно акту державного виконавця звернути стягнення на майно боржника в межах суми стягнення виявилося неможливо (а.с. 3 зворот).

Пунктом 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік для повернення виконавчого документа стягувачу, а саме якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Разом з тим, відповідно до частин 1,2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Отже, враховуючи вищевикладене та аналізуючи норми закону, суд приходить до висновку, що винесена постанова державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 27.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, з підстав вжитих державним виконавцем заходів щодо розшуку майна, яке належить боржнику на праві приватної власності та підлягає опису в рахунок сплати боргу не виявлено, є передчасною, оскільки державним виконавцем не вжиті всі заходи передбачені статтями 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин оскаржувану постанову від 27 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа № 363/3508/15-ц стягувачеві прийнято передчасно, всупереч зазначених вимог Закону.

Крім того, у судове засідання державний виконавець взагалі не зявився, не надав пояснень з даного приводу, та не надав до суду матеріалів виконавчого провадження, для їх огляду у судовому засіданні.

Відповідно до чинної ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відтак відновлення виконавчого провадження у випадку скасування постанови про повернення виконавчого листа здійснюється згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» самим державним виконавцем та до компетенції суду не належить.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 на постанову Державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 17, 37, 47 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 52877641 при винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.12.2017 року.

Скасувати постанову державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 27 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 52877641.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: І.Ю.Котлярова