Справа № 216/5498/16-ц
провадження №2/216/297/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровська область

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 06.04.2016 року приблизно о 09.30 год., перебуваючи на території Українського політехнічного технікуму, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, пр-т Поштовий, 66, під час уроку фізичного виховання, ОСОБА_1 грав у футбол разом зі своїми одногрупниками. В процесі гри він пробивав по воротах та випадково влучив футбольним мячем ОСОБА_2 в пахову область, внаслідок чого ОСОБА_2 різко накинувся на нього і почав бити, кілька ударів прийшлись у голову. Від отриманих ударів він впав на землю і не розумів, що відбувається. Таким чином ОСОБА_2 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця обличчя, субконьюнктвальний крововилив лівого ока, контузія лівого ока, часткова дестракція 1 зубу верхньої щелепи ліворуч, 1 зубу нижньої щелепи праворуч та 1-2 зубів нижньої щелепи ліворуч, які відповідно до висновку експерта № 1233 від 12.07.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, за ознаками: умисне завдання легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

В ході лікування мати позивача понесла матеріальні витрати на лікування в сумі 4577,00 грн., які відповідачем відшкодовані повністю. До теперішнього часу продовжуються проблеми зі здоровям у вигляді головокружіння, головної болі. Також спостерігається затемнення 11 зубу, який під наглядом у стоматологічній установі ПП «Провентус-КР» рекомендовано для поліпшення естетики 11 зубу його депульпувати і накрити безметалевою коронкою. Курс лікування коштує 4000,00 грн.

Крім того, в період часу з 06.04.2016 року по 27.04.2016 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8»ДОР» та матір позивача понесла транспортні витрати на загальну суму 342,00 грн.

В момент отримання тілесних ушкоджень позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоровя та життя. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, поганий настрій, пригніченість, замкненість, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього.

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 4342 грн. на відшкодування майнової шкоди та 4200,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідач звернувся до суду з вищевказаною зустрічною позовною заявою, яку обґрунтовував тим, що 06.04.2016 року приблизно о 09.30 год., перебуваючи на території Українського політехнічного технікуму, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, пр-т Поштовий, 66, під час уроку фізичного виховання, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грали у футбол разом зі своїми одногрупниками. В процесі гри ОСОБА_1 навмисно вдарив футбольним мячем ОСОБА_2 в пахову область, внаслідок чого завдав йому фізичного болю та страждань. Після чого між ними відбулася бійка та зі сторони позивача йому також були нанесені тілесні ушкодження.

У звязку з фізичним болем та стражданнями від удару мяча, завданого ОСОБА_1, відповідач вимушений був звернутися до лікарні, де йому було поставлено діагноз: забій мяких тканин лобкової області, направлено на обстеження, яке коштувало 1139,00 грн. та було призначено лікування. Періодично ОСОБА_2 був змушений відвідувати уролога для консультацій через забій мяких тканин паху.

Крім матеріальної шкоди ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди неправомірними діями ОСОБА_1, оскільки через завданий біль було порушено нормальний спосіб життя, він був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоровя.

На підставі вищевикладеного, він просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в сумі 1139 грн. та моральну шкоду в сумі 3200 грн.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити зустрічний позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі змісту ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року (а.с. 16-17) вбачається, що 06.04.2016 року, близько о 08.30 год., ОСОБА_2, перебуваючи на території Українського політехнічного технікуму, розташованого по проспекту Поштовому, 66, що у Центрально-Міському районі міста ОСОБА_4, під час уроку фізичного виховання грав у футбол разом з однокурсником ОСОБА_1 Під час гри ОСОБА_2 з ОСОБА_1, останній передав футбольного мяча та влучив ОСОБА_2 в область паху, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини. У зв'язку з викладеними обставинами, на ґрунті раніше виниклої особистої неприязні до ОСОБА_1, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_1 один удар правою рукою в область обличчя та один удар лівою рукою в область обличчя. Від отриманих ударів ОСОБА_1 впав на землю, таким чином, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани та синця обличчя, субконьюнктвального крововиливу лівого ока, контузії лівого ока, часткової дестракції 1 зуба верхньої щелепи ліворуч, 1 зуба нижньої щелепи праворуч та 1-2 зубів нижньої щелепи ліворуч, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №1233 від 12.07.2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України за ознаками: нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя

Також згідно вказаної вище ухвали обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні свою провину у скоєні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю, у скоєному щиросердно розкаявся.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000847 від 06.04.2016, відносно ОСОБА_2, 05.02.19898 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, подальшим провадженням, закрито, у звязку зі звільненням від кримінальної відповідальності, з передачею його на поруки.

ОСОБА_2 щодо закриття кримінального провадження з указаних нереабілітуючих підстав не заперечував, не наполягав на розгляді справи по суті та виправдання його через недоведеність вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено рішення лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Досліджені судом докази в їх сукупності повністю підтверджують обставини події та заподіяння позивачу за первісним позовом діями відповідача легких тілесних ушкоджень.

За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми зобов'язання з відшкодування шкоди це такі цивільно-правові зобов'язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить стягнути майнову шкоду, посилаючись на те, що у ПП «Провентус - КР» йому було рекомендовано для поліпшення естетики дупульпувати 11-й зуб та накрити безметалевою коронкою, що буде коштувати 4000 грн.

Вказана вимога підлягає задоволенню, а посилання відповідача на лист КЗ «Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №1» ДОР» (а.с. 63), згідно з яким поліпшення естетики в даному закладі є дешевшою та складає 999,09 грн. спростовується положеннями п. (д) ч. 1 ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоровя, яким визначено, що кожен громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає: кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров'я.

Натомість, вимога позивача за первісним позовом щодо відшкодування понесених матірю ОСОБА_5 транспортних витрат на загальну суму 342,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки належних, допустимих та достовірних у розумінні ст.ст.76-79 ЦПК України доказів на підтвердження вказаної вимоги до суду не надано. Копії квитків на проїзд, що містяться в матеріалах справи (а.с. 9-11) не містять дати, часу та маршруту за яким відбувалися транспортні перевозки та не зазначено особу яка здійснювала оплату зазначених квитків.

Також частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім передбачених цією статтею випадків.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

З роз'яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вимога позивача за первісним позовом про стягнення на його користь моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього з огляду на їх характер та обсяг перенесених ними фізичних та душевних страждань, є обґрунтованою.

Між тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння злочину потерпілому спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги потерпілого в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вказана сума є об'єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачем.

Крім того, частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

У зв'язку із частковим задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати на правничу допомогу, які згідно квитанції серії АЕ № 04/16 від 08.08.2016 року (а.с. 19) становлять 4200 грн.

Щодо заявлених вимог зустрічної позовної заяви суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК). Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК). Доказування не може гуртуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК).

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Натомість зі змісту ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року (а.с. 16-17) вбачається, що «…Під час гри ОСОБА_2 з ОСОБА_1, останній передав футбольного мяча, та влучив ОСОБА_2 в область паху…», тобто мяч потрапив в ОСОБА_2 не з умисних дій ОСОБА_1, а під час гри. При цьому вини ОСОБА_1 органами досудового розслідування встановлено не було. Вказаний факт не заперечувався ОСОБА_2 у судовому засіданні, який свою вину, що йому була інкримінована та обставини якої були викладені в обвинувальному акті визнав та щиросердно розкаявся.

Таким чином, будь-яких належних, допустимих та достовірних у розумінні ст.ст.76-79 ЦПК України доказів вини ОСОБА_1, неправомірності його дій та понесення позивачем за зустрічним позовом витрат у зв'язку із лікуванням завданих йому тілесних ушкоджень та моральної шкоди, яка знаходиться в причинно-наслідковому звязку з діями ОСОБА_1 суду не надано, а тому ці вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити в повному обсязі.

Враховуючи, що позивач за первісним позовом при подачі позову про стягнення завданої злочином шкоди звільнений від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до частин 1, 2, 6 ст.141 ЦПК України присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Крім того, ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.08.2017 року представнику позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору за подання зустічної позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відмовляючи в зустрічному позові судові витрати, повязані з розглядом справи, необхідно покласти на позивача за зустрічним позовом в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 15, 22, 23, 280, 1167, 1177 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, яку останній мусить зробити для відновлення свого порушеного права за рекомендацією ПП «Провентус - КР» для поліпшення естетики 11 зубу (депульпувати і накрити безметалевою коронкою), в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4200,00 (чотири тисячі двісті) гривні.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями, відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1, який народився 28 липня 1998 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, інші відомості суду не відомі;

-відповідач: ОСОБА_2, який народився 05 лютого 1998 року, паспорт серії АО 183747, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, інші відомості суду не відомі.

Суддя Ю.В. Онопченко