Провадження № 2/761/3081/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участю представника відповідача: Заліського Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2015 року до Печерського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 04.09.2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

На підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 15.07.2016 року справу було передано до Шевченківського районного суду м.Києва.

Справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва 15.06.2017 року та розподілена судді Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_5

Після звільнення судді ОСОБА_5 у відставку на підставі розпорядження керівника апарату справа 20.11.2017 року була розподілена на суддю Притула Н.Г.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 1 001,00 грн. матеріальної шкоди, заподіяної втратою багажу.

Вимоги обгрунтовані тим, що 30.10.2014 року з м.Свердловська Луганської області до м.Миколаєва позивачу було відправлено багаж вартістю 1 001,00 грн. доказом чого є квитанція про прийом вантажу №. Багаж мав бути доставлений 01.11.2014 року, але до моменту звернення до суду з позовом багаж доставлено не було так як було втрачено. Як зазначає позивач, він має право на відшкодування збитків, заподіяних втратою багажу, тому для захисту порушеного права звернувся до суду з позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про слухання справи в його відсутність. В заяві зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити

12 квітня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якій представник відповідача зазначає, що заперечує проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що багаж не передавався для перевезення, а тому не міг бути втрачений. В судовому засіданні представник відповідача підтримав зазначене у відзиві та просив відмовити в задоволенні заявлених вимог.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 924 ЦК України визначає, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Як встановлено в судовому засіданні, на обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на квитанцію про прийом вантажу № від 30.10.2014 року за якою відправником багажу є ОСОБА_3, яка його відправила з м.Свердловськ до м.Миколаєва на адресу ОСОБА_4. Вантаж оцінено вартістю 1 001,00 грн.

З копії квитанції вбачається, що вантаж застраховано страховою компанією «Злагода» на суму 1 001,00 грн.

У відповідності до положень статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

З квитанції, яка надана позивачем до суду вбачається, що вона не містить підписів осіб, що мали здавати та приймати вантаж до перевезення.

Як повідомив представник відповідача, інформація щодо зазначеної позивачем квитанції, не міститься в їх інформаційній базі. Також представник зауважив, що можливо, на етапі прийняття багажу відправник відмовився від його здачі до перевезення.

Крім того, у відповідності до положень статті 925 ЦК України, до пред'явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред'явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами).

Позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Позивач не надав суду доказів, що він, як одержувач вантажу чи відправник зверталися до перевізника із претензією про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою багажу.

Також в суду не надано доказів, що багаж дійсно передавався для перевезення.

Отже, так як суду не було надано належних та допустимих доказів, що вантаж передавався для перевезення та не було встановлено що він був втрачений, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 червня 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула