Справа № 308/2518/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 червня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 30 березня 2018 р. (у складі судді Придачука О.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у березні 2018 р.

Просив розірвати укладений між ним і відповідачкою шлюб який був зареєстрований 30 березня 2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород.

На обґрунтування указав, що через різні погляди та інтереси подружнє життя у них не склалося. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, у звязку з чим уважає, що шлюб належить розірвати.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2018 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 30 березня 2018 р. (оскаржувана ухвала) позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу та повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Доводить про порушення норм процесуального права. Указує, що недоліки, вказані в ухвалі судді від 16 березня 2018 р., не були усунуті через незалежні від нього обставини.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі судді від 16 березня 2018 р., а саме: позивачем не було подано оригіналу свідоцтва про шлюб.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком, оскільки він суперечить матеріалам справи та нормам процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції із таких мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подають в оригіналі або належним чином засвідчені копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг із нього.

Згідно з ч.7 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановленні строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів із дня вручення ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху, суд констатував, що позивач звертаючись до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу зобовязаний надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.13).

На виконання вимог указаної ухвали позивач надав заяву, в якій указав, що неподання оригіналу свідоцтва про реєстрацію шлюбу зумовлене обєктивними обставинами, а саме: оригінал такого свідоцтва знаходиться у відповідача і його буде надано лише в судовому засіданні (а.с.15-17).

Також позивач до своєї заяви на виконання вимог ухвали суду подав доказ, який свідчить про те, що він рекомендованим повідомленням надіслав відповідачу заяву із проханням надіслати йому або надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Отже, позивач повністю дотримався вимог ч.4 ст.86 ЦПК України, а саме: вказав доказ, який не може бути подано, причини, з яких він не може бути поданий у зазначений строк, і підтвердив, що здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання указаного доказу.

Натомість, суд першої інстанції допустився формалізму і дуже вузько підійшов до вирішення питання щодо подальшого руху справи за умови, що потрібного доказу позивачем не надано із незалежних від нього причин.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Окрім того, доведено факт усунення таких підстав, тобто суд першої інстанції не мав правових підстав повертати позовну заяву за умови наявності інших засобів, передбачених цивільно-процесуальним кодексом.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2.Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 30 березня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 21 червня 2018 року.

Судді: