Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 169/683/15-ц

провадження № 61-9100 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Турійського районного суду Волинської області у складі судді Турак О. В. від 14 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів: Данилюк В. А., Подолюка В. А., Шевчук Л. Я., від 12 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання права власності у порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_13, після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з іншими будівлями та спорудами, що знаходиться по

АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_13 заповів усе своє майно ОСОБА_14, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла, та її спадкоємці спадщину не прийняли. Він як спадкоємець за законом першої черги звернувся до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, однак у видачі свідоцтва на спірне спадкове майно йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим просив визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно.

Заочним рішенням Турійського районного суду Волинської області

від 14 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4. право власності на житловий будинок А-1, прибудову а, загальною площею

89,7 кв.м, житловою площею 51.6 кв.м з іншими будівлями та спорудами: сарай б, літня кухня Б-1, сарай в, сарай - гараж В-1, сарай в 1, майстерня Г-1, вбиральня Д, огорожа 1, колодязь питний Ж, який знаходиться по

АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька має право на належне померлому майно, зокрема на спірний житловий будинок, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що після смерті спадкодавця ніхто, крім ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому наявні підстави для визнання за останнім як спадкоємець першої черги права власності на спірне нерухоме майно.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції розглянув справу у її відсутність та у відсутність її представника, яка подала клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки в цей день брала участь у іншому судовому засіданні.Розгляд заяви про перегляд заочного рішення був проведений неповноважним складом суду.Вона зверталася до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на заочне рішення та ухвалу про його перегляд, однак суд розглянув скаргу лише на заочне рішення суду, залишивши нерозглянутою апеляційну скаргу на ухвалу.

У лютому 2017 року від ОСОБА_4 надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він посилається на необґрунтованість доводів касаційної скарги та законність оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_13, який є батьком позивача, та після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з іншими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Належність вищевказаного майна спадкодавцеві ОСОБА_13 підтверджується витягом з погосподарської книги № 2 Клюської сільської ради Турійського району (а. с. 14).

До складу спадкового домоволодіння входять: житловий будинок А-1, прибудова а, загальною площею 89.7 кв.м., житловою площею 51.6 кв.м., сарай б, літня кухня Б-1, сарай в, сарай - гараж В-1, сарай в 1, майстерня Г-1, вбиральня Д, огорожа 1, колодязь питний Ж (а. с. 21-23).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до заповіту від 18 червня 2001 року ОСОБА_13 заповів усе своє майно ОСОБА_14, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла.

Відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Судом установлено, що крім позивача ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 ніхто не звертався.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 05 січня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 відмовлено (а. с. 86-88).

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_4 постійно проживав разом з батьком у с. Тагачин Турійського району Волинської на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка Клюської сільської ради від 08 грудня 2015 року № 221 (а. с. 13).

Крім того, місце реєстрації ОСОБА_4 за вказаною адресою стверджується відміткою в його паспорті (а. с. 6 зворот).

03 серпня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 11 серпня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а. с. 20).

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, внаслідок чого вважається таким, що прийняв спадщину, врахувавши неприйняття іншими спадкоємцями спадщини після смерті спадкодавця, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Не заслуговують уваги доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки, звернувшись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, представником відповідача не було надано доказів на підтвердження зазначених у ньому обставин, а тому суд правильно визнав причини неявки відповідача та його представника у судове засідання неповажними і розглянув справу за їх відсутності.

Посилання в касаційній скарзі на те, що розгляд заяви про перегляд заочного рішення був проведений неповноважним складом суду не можуть тягнути за собою скасування судового рішення, оскільки ухвала про перегляд заочного рішення не є предметом касаційного оскарження, а доводів щодо ухвалення оскаржуваного заочного рішення неповноважним складом суду касаційна скарга не містить.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції залишив нерозглянутою її апеляційну скаргу на ухвалу про перегляд заочного рішення не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки у апеляційному порядку не підлягає оскарженню ухвала про перегляд заочного рішення. Суд апеляційної інстанції дав належну оцінку доводам апеляційної скарги щодо неповноважного складу суду при перегляді заочного рішення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушення вимог частини третьої статті 11-1 ЦПК України

2004 року.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень не впливають, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускаються.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а заочне рішення Турійського районного суду Волинської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 12 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк