Постанова

Іменем України

18 червня 2018 року

м. Київ

справа № 202/8162/16-ц

провадження № 61-32885св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради,

представник третьої особи - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_4звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що вона та ОСОБА_6 перебували у шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 12 березня 2012 року розірвано. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу з відповідачем дочка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач вихованням дочки та її розвитком не займається, проживає окремо, свої батьківські обов'язки не виконує.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року позов ОСОБА_4задоволено.

Позбавлено ОСОБА_6 батьківських прав відносно ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не займається вихованням та утриманням дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, та про стан її здоров'я.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської областівід 03 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачем не надано доказів того, що відповідач навмисно ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками.

У вересні 2017 рокупредставник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Разом з тим, судом першої інстанції в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та надано належну оцінку всім доказам.

У листопаді 2017 року ОСОБА_6подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

31 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, є ОСОБА_6 та ОСОБА_10, які з 2011 року фактично припинили шлюбно-сімейні відносини.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2012 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 розірвано. 10 січня

2014 року ОСОБА_10 уклала шлюб із ОСОБА_11 та взяла прізвище «ОСОБА_11». 16 лютого 2016 року ОСОБА_8 змінила прізвище на «ОСОБА_8», що підтверджено свідоцтвом про зміну імені

НОМЕР_1

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено та на її користь на утримання дочки ОСОБА_12 з ОСОБА_6 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2016 року розмір присуджених до стягнення на утримання дочки ОСОБА_12 з ОСОБА_6 аліментів зменшено до 1/6 частини його доходу щомісячно.

Встановлено, що сімейний стан ОСОБА_6 змінився і у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 він має сина - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина - ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення від їх виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків та те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач навмисно ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська