Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 214/4206/16-ц

провадження № 61-25240 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

відповідач - ОСОБА_5, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Лігута Лариса Вячеславівна;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 - на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Лігути Л. В., про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у складі судді Прасолова В. М. позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позивач була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, проте двічі (24 жовтня 2017 року та 16 листопада 2017 року)до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив (пункт 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року), а продовження розгляду справи може призвести до порушення розумного строку її розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що про призначення справи до розгляду на 16 листопада 2017 року позивач не повідомлялася, а його представник двічі надав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість виконати ухвалу суду про проведення інвентаризації спірного житлового будинку, тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду, вважаючи її такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи.

У травні 2018 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 - подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне порушення судом норм процесуального права, просила оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, так як позивач та її представник - ОСОБА_8 - були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи 24 жовтня 2017 року та 16 листопада 2017 року, а ОСОБА_8 отримав повістку для її передачі позивачеві, про що у матеріалах справи містяться відповідні розписки. Тому згідно вимог частини п'ятої статті 76 ЦПК України 2004 року вважається, що позивач повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи на 16 листопада 2017 року, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вручення їй судової повістки про призначення справи до розгляду.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, правильно виходив із того, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду, помилково вважаючи її такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи.

При цьому апеляційний суд правильно зазначив, що представником позивача 23 жовтня 2017 року та 15 листопада 2017 року (а.с. 69, 75 т. 2) подавалися клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що відповідачем чиняться перешкоди щодо проведення інвентаризації спірного майна, призначеної ухвалою суду від 22 вересня 2017 року, та врахував, що зазначена підстава була визнана поважною судом першої інстанції при відкладенні судового засідання, призначеного на 24 жовтня 2017 року.

Відтак, неявку позивача в судове засідання, призначене на 24 жовтня 2017 року, не можна вважати такою, що сталася без поважних причин, так як судове засідання було відкладене на 16 листопада 2017 року за заявою представника позивача і зазначені ним причини були визнані поважними.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк