УХВАЛА

21 червня 2018 року

м. Київ

справа № 278/404/16-ц

провадження № 61-27210св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_5 про відмову від касаційної скарги на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2017 року, задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року № 014/7339/74/135098 у розмірі 63 393 долари США 45 центів, що у гривневому еквіваленті станом на 14 січня 2016 року становить 1 498 745,41 грн, та 22 481,18 судових витрат.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. Зупинено виконання заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до пункту шостого розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року ОСОБА_5 подала заяву про відмову від касаційної скарги на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2017 року.

ОСОБА_5 також просить повернути їй касаційну скаргу з додатками та судовий збір у розмірі 26 977,42 грн, сплачений за подання касаційної скарги відповідно до квитанції від 9 жовтня 2017 року № 1.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяви про відмову від касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

У разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається (частина п'ята статті 398 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 398 ЦПК України суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною п'ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З урахуванням відсутності осіб, які приєдналися до касаційної скарги, та відсутності підстав для неприйняття відмови від неї, касаційний суд приймає відмову від касаційної скарги та закриває касаційне провадження.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

У зв'язку із закриттям касаційного провадження касаційний суд поновлює виконання заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2017 року.

Клопотання ОСОБА_5 про повернення касаційної скарги з додатками задоволенню не підлягає, оскільки ЦПК України не передбачає повернення касаційної скарги при постановленні касаційним судом ухвали про закриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина друга статті 7 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги (частина четверта статті 7 Закону).

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. (частина п'ята статті 7 Закону).

Оскільки повернення судового збору при закритті касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги вказаним Законом не передбачено, касаційний суд відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про повернення судового у розмірі 26 977,42 грн, сплаченого за подання касаційної скарги відповідно до квитанції від 9 жовтня 2017 року № 1.

Керуючись статтями 396, 398, 436 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір» Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 про відмову від касаційної скарги на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2017 року задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_5 від касаційної скарги на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2017 року.

Касаційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Поновити виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про повернення їй касаційної скарги з додатками та у поверненні судового збору у розмірі 26 977,42 грн, сплаченого за подання касаційної скарги відповідно до квитанції від 9 жовтня 2017 року № 1.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О.Кузнєцов

В. А.Стрільчук