Справа № 369/9036/17
Провадження № 2/369/783/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Водала А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом

прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: Державне підприємство «Київське лісове господарство», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року позивач прокурор Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: Державне підприємство «Київське лісове господарство», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень та витребування майна із чужого незаконного володіння. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Віто-Поштової сільської ради від 26.03.2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та передано їй у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд земельну ділянку площею 0,15 га в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. На підставі вищезазначеного рішення 13.05.2009 року управлінням земельних ресурсів в Києво-Святошинському районі ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_3. Відповідно до відомостей, що містяться у програмно-апаратному комплексі «Національна кадастрова система», на даний час вищезазначена ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 Відомості стосовно права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Позивач зазначав, що вищезазначене рішення Віто-Поштової сільської ради приймалось поза межами компетенції, у зв'язку з чим видача в подальшому державного акту на право власності та подальше її відчуження також здійснено з порушенням вимог законодавства.

Так, відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання ВО "Укрдержліспроект" від 26.08.2016 року та матеріалів лісовпорядкування 2003 року Васильківського лісництва Виробничої частини ДЛГО "Київліс" земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_2 накладається на виділ 2 кварталу 50 Васильківського лісництва, а за даними лісовпорядкування 2014 року Васильківського лісництва ДП "Київський лісгосп" вказана земельна ділянка розташована у виділі 10 кварталу 50 Васильківського лісництва, є земельною ділянкою господарського призначення, покрита лісовою рослинністю.

За інформацією Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 19.06.2016 року та ДП "Київське лісове господарство" від 15.09.2016 року земельна ділянка знаходиться в кварталі лісництва, є лісовим масивом, використовується для ведення лісового господарства та щодо неї не надавалось погодження для вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП "Київське лісове господарство".

Відповідно до Проекту організації та розвитку лісового господарства ДЛГО Державного лісогосподарського об'єднання "Київліс" 2003 року спірна земельна ділянка покрита лісовою рослинністю та має наступні таксаційні характеристики: виділ 2: площа 17 га, склад - 10 сосни звичайної, вік 53 років, висота - 22 м, діаметр - 26 см, запас на 1 га - 371 метрів кубічних.

Відповідно до Проекту організації та розвитку лісового господарства ДЛГО Державного лісогосподарського об'єднання "Київліс" 2015 року спірна земельна ділянка покрита лісовою рослинністю та має наступні таксаційні характеристики: виділ 10: площа 1,6 га, склад - 10 сосни звичайної, вік 64 років, висота - 25 м, діаметр - 32 см, запас на 1 га - 330 метрів кубічних.

Отже, згідно ст. 5 ЛК України спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у користуванні ДП "Київське лісове господарство", що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, які відповідно до ч. 5 Прикінцевих положень ЛК України підтверджують право постійного користування земельними лісовими ділянками останнього.

При цьому, на момент прийняття рішення Віто-Поштової сільської ради від 23.09.2009 року право постійного користування на спірну земельну ділянку лісового фонду ДП "Київське лісове господарство" не припинялось, вказана земельна ділянка лісового фонду не вилучалась, її цільове призначення не змінювалось.

В даному випадку рішення про передачу у власність спірної земельної ділянки прийнято не уповноваженим на це органом - Віто-Поштовою сільською радою, тоді як повноваження по розпорядженню спірною земельною ділянкою державної власності належали до компетенції Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

Відповідно до вимог ст. 7, 8 ЛК України та ч. 2 ст. 84 ЗК України всі ліси в України є власністю держави. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

За загальним правилом, визначеним ч. 4 ст. 84 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, Віто-Поштова сільська рада при прийнятті рішення щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, яка відноситься до земель лісогосподарського призначення, вийшла за межі визначених законом повноважень, оскільки вирішення питання вилучення земель лісового фонду державної власності не належало до компетенції сільської ради.

Крім того, надання спірної земельної ділянки у приватну власність для сільськогосподарських потреб відбулось з порушенням порядку зміни її цільового призначення, тобто в порушення ст. ст. 20, 122 ЗК України без погодження органу лісового господарства та без урахування висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Таким чином, оспорюване рішення прийнято Віто-Поштовою сільською радою в порушення вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3, 12, 20, 22, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 ЗК України, ст. ст. 7, 8, 31, 33, 57 ЛК України, ст. ст. 4, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610, оскільки ліси не можуть передаватись у приватну власність, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Тому, воно підлягає визнанню незаконним та скасуванню відповідно до вимог ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України та с. ст. 152, 155 ЗК України.

Крім того, зважаючи на те, що у відповідача право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише відповідно до ст. ст. 16, 330, 388 ЦК України шляхом визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення та витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Позивач просив визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його, захистивши право.

Визнати недійсним рішення Віто-Поштової сільської ради від 26.03.2009 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд", яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,15 га в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка розташована в АДРЕСА_1

Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером НОМЕР_2 вартістю 149 955 грн., що розташована в АДРЕСА_1

Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір.

У судове засідання представник прокуратури Київської області та представник Кабінету Міністрів України не зявились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

У судове засіданні представник Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не зявився. Направили суду письмові пояснення. Просили суд вирішити спір відповідно до норм чинного законодавства України.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з'явилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

У судове засідання предтсвник третьої особи Державного підприємства "Київське лісове господарство" не зявився. Направили суду письмові пояснення, в яких підтримує позов і просить його задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що спірна земельна ділянка лісового фонду перебуває у постійному користуванні ДП "Київське лісове господарство" і документом, що підтверджує таке право, до одержання державного акта про право постійного користування ними, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

У судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з'явилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.03.2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,15 га у власність ОСОБА_3 та передано їй у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована в межах Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого 13.05.2009 року управлінням земельних ресурсів в Києво-Святошинському районі на підставі вищезазначеного рішення сільської ради, ОСОБА_3 є власником зазначеної земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_3.

Відповідно до відомостей, що містяться у програмно-апаратному комплексі «Національна кадастрова система», на даний час вищезазначена ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 Відомості стосовно права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Державний акт на право приватної власності видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт видано, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, прокурором обрано вірний спосіб захисту інтересів держави шляхом визнання недійсним рішення Віто-Поштової сільської ради від 26.03.2009 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд", яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,15 га в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка розташована в АДРЕСА_1

Слід зазначити, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення (стаття 19 ЗК України).

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 20 ЗК України (тут і далі в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (статті 21 ЗК України).

Згідно зі статтею 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до статей 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (пункт 13 статті 46 ЛК України).

Паралельно із земельним кадастром здійснюється облік лісів та ведеться органами лісового господарства державний лісовий кадастр на основі державного земельного кадастру (частина друга статті 49 ЛК України). Державний лісовий кадастр включає: облік якісного і кількісного стану лісового фонду України; поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій; грошову оцінку лісів (у необхідних випадках); інші показники (стаття 51 ЛК України).

За статтею 48 ЛК України в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об'єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об'єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов'язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Пунктом 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України передбачено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

А тому при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

В матеріалах справи знаходяться лист ВО «Укрдержліспроект» № 743 від 26 серпня 2016 року із фрагментом з Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу 50 та його виділів Васильківського лісництваВиробничої частини ДЛГО «Київліс» і межами спірної земельної ділянки, з якого вбачається, що спірна земельна ділянка накладається на землі ДП «Київський лісгосп».

Вказане також підтверджується планово-картографічними матеріалами, копії яких долучені до матеріалів справи.

Листом Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства від 19 вересня 2016 року №04-36/2003 повідомлено Прокуратуру Київської області, що Управлінням не надавалось погодження на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Київській лісгосп» та зімни їх цільового призначення.

У ході розгляду справи встановлено, що спірна земельна ділянка є земельною ділянкою лісового фонду і відноситься до земель лісогосподарського призначення, розташована в квартал 10 виділ 50 Васильківського лісництва та перебуває в постійному користуванні ДП «Київський лісгосп». Станом на час прийняття оскаржуваного рішення земельна ділянка з постійного користування не вилучалась, жодних погоджень на її вилучення ДП «Київський лісгосп» не надавало, що підтверджується листом ДДП «Київське лісове господарство» від 15 вересня 2016 року №02-768.

Згідно з нормами ст. ст. 181-184, 202-204 Земельного кодексу України, законів України «Про Державний земельний кадастр» та «;Про землеустрій», дані державного земельного кадастру це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Відповідно п. 1 Порядку ведення державного лісового кадастру та обліку лісів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2007 № 848, Державний лісовий кадастр та облік лісів ведеться Держлісагентством за єдиною для усіх лісів системою за рахунок коштів державного бюджету з метою забезпечення ефективної організації охорони і захисту лісів, їх раціонального використання та відтворення, здійснення постійного контролю за якісними і кількісними змінами в лісовому фонді України.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «Київський лісгосп» в силу пункту 5 розділу «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України є постійним землекористувачем спірної земельної ділянки.

Таким чином, Віто-Поштовою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято протиправне рішення від 26.03.2009 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд", яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,15 га в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка розташована в АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

Відповідно до вимог п. 4 та п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно роз'яснень, даних у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, статті 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України).

У звязку з наведеним прокурором вірно обрано спосіб захисту і відновлення інтересів шляхом пред'явлення відповідного позову в порядку цивільного судочинства.

Є доведеною та обґрунтованою позиція прокурора, що у сфері земельних відносин загальносуспільні інтереси переважають над приватними інтересами окремих власників, у звязку з чим порушення принципу законності не допускається.

Цивільний кодекс України у ст. 386 передбачає, що на державу покладений обов'язок забезпечувати рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Зазначені вище дії по незаконній передачі ОСОБА_3 Віта-Поштовою сільською радою у власність належної державі земельної ділянки лісового фонду зачіпають інтереси держави.

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вищевказане оспорюване рішення Віта-Поштової сільської ради в силу вимог ст. 21 Цивільного кодексу України порушує публічний порядок, оскільки спрямовано на протиправне вилучення з користування держави земельної ділянки.

Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовна заява прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: Державне підприємство «Київське лісове господарство», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень та витребування майна із чужого незаконного володіння є обгрунтованою, при розгляді справи прокурором подано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог та обставин, на які він покликається як на підставу позову, а тому такий позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.259,265,280-282ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: Державне підприємство «Київське лісове господарство» , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння задовольнити.

Визнати недійсним рішення Віто-Поштової сільської ради від 23.03.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд», яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1

Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з володіння ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0, 15 га. з кадастровим номером НОМЕР_2 вартістю 149 955 грн., що розташована в АДРЕСА_1

Стягнути з Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2) судовий збір у розмірі 1 924, 66 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять чотири гривні шістдесят шість копійок) за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області, код ЄДРПОУ - 02909996,, банк ортимувача - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, рахунок отримувача - 5641.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2) судовий збір у розмірі 1 924, 66 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять чотири гривні шістдесят шість копійок) за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області, код ЄДРПОУ - 02909996,, банк ортимувача - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, рахунок отримувача - 5641.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2018 року.

Суддя: Пінкевич Н.С.