Справа № 527/472/18
провадження 2/527/346/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(вступна та резолютивна частини)
13 червня 2018 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Олефір А.О.,
за участю секретаря - Волик Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовомза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.
В своїй заяві позивач зазначив, що 09 вересня 2017 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_2, перебуваючи по вул. Миру в с. Бугаївка Глобинського району Полтавської області, наніс йому численну кількість ударів в область обличчя та тулубу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Вироком Глобинського районного суду від 01 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні щодо нього зазначеного злочину. Після нанесення тілесних ушкоджень він звернувся за медичною допомогою, так як погано себе почував. У звязку з отриманими від злочинних дій травмами, він був змушений лікувати та придбавати ліки, поніс матеріальні трати в розмірі 496,16 грн. Крім того, до теперішнього часу, він відчуває постійний головний біль та перебуває у стані постійного стресу, так як відповідач принизив його честь, гідність, завдав йому фізичний біль та глибокі душевні страждання. З часу вчинення злочину, він не має душевного спокою і його здоровя суттєво похитнулося. З 02 вересня 2017 року він перебував у відпустці, а через злочинні дії відповідача, був змушений не відпочивати, а навпаки займатися своїм лікуванням.
В судове засідання позивач, представник позивача не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримували, просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного розгляду справи.
Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.
Як вбачається із вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2018 року по справі №527/2026/17, 9 вересня 2017 року, близько 19 год 30 хв, ОСОБА_2, на ґрунті виниклих неприязних відносин, перебуваючи на вулиці Миру, в с. Бугаївка Глобинського району Полтавської області помітив ОСОБА_1 та підійшовши до нього, діючи з прямим умислом, наніс йому численну кількість ударів долонями рук, руками стиснутими в кулаки, ногами та черевиком в область обличчя, голови та тулубу, чим спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців, садна мяких тканин голови, синців тулубу, які згідно висновку судово-медичного експерта Глобинського районного відділення, Полтавського обласного бюро СМЕ № 97 від 12.09.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. зазначеним вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (а.с.7-8).
Згідно довідки ПАТ «Укртатнафта» від 04.10.2017 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно працює в ПАТ «Укрататнафта» з 29 січня 2016 року і по теперішній час, 02 вересня 2017 року по 25 вересня 2017 року останній перебував у щорічні відпустці ( наказ №4/3044-відп. від 27 липня 2017 року) (а.с. 3).
Як вбачається із довідки №93, виданої КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», ОСОБА_1 10 вересня 2017 року о 15.30 год. звернувся за медичною допомогою в приймальне відділення Діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, параорбітальні гематоми (а.с. 4)
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вироком суду, який набрав законної сили, встановлена і не підлягає доказуванню вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання стосовно стягнення матеріальної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Згідно п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, збитками (майновою шкодою) є втрати, яких особа зазнала у звязку з пошкодженням її майна, а також витрати, які вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Як вбачається з копій документів наданих позивачем, його витрати на лікування згідно наданих суду документів складають 540,26 грн., а позивачем заявлено позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 496,16 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно з ч. 1, п. 2 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
Як зазначенов в ч. 3 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " за № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Сам факт спричинення відповідачем тілесних ушкоджень свідчить про наявність у відповідача моральних страждань, разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заявленої позивачем є завищеним, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1168 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12,13, 76-81, 141, 223, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3:
- 496,16 грн. (чотириста девяносто шість гривень шістнадцять копійок) - у рахунок відшкодування матеріальної шкоди;
- 5000,00 грн. (пять тисяч гривень копійок) у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 5496,16 грн. (пять тисяч чотириста девяносто шість гривень шістнадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок)
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручення у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 23 червня 2018 року.
Суддя А. О. Олефір