Справа № 758/2912/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д., Філіпповій О.В., Горбані О.В.,

за участю: представників позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідачів - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні спільною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, інтереси якого представлені ОСОБА_1, звернувся до районного суду з позовом, в якому просить: 1) зобов'язати відповідачів забезпечити позивачу та членам його сім'ї безперешкодний доступ до огородженої металевою огорожею частини земельної ділянки і господарсько-побутових споруд, що на ній знаходяться, за адресою домоволодіння по АДРЕСА_1 шляхом надання позивачеві ключа від вхідних металевих дверей (воріт); 2) заборонити відповідачам самостійно, без погодження з іншими співвласниками, здійснювати відновлення, знесення або перебудову житлового будинку (літера А), сараю (літера Б), вбиральні (літера И), що розміщені за вказаною адресою.

Позов мотивований тим, що домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, перебуває у спільній частковій власності сторін у справі, а саме: позивачу ОСОБА_5 належить 2/9 частини, відповідачу ОСОБА_3 - 1/3 частина, відповідачу ОСОБА_6 - 1/9 частина; дані частини не виділені в натурі. Ще 1/3 частина даного домоволодіння, яка була виділена в натурі, належала ОСОБА_8, яка померла в жовтні 2015 р., а про спадкоємців останньої та прийняття ними спадщини позивач достовірних відомостей не має. Право власності на земельну ділянку не оформлено та порядок користування нею не визначено, оскільки на території домоволодіння з'явились нові споруди та прибудови, право власності на які не оформлено у встановленому законом порядку. У 2011 р. відповідач ОСОБА_6 за кошти свого сина - відповідача ОСОБА_3 без дозволу та погодження з іншими співвласниками домоволодіння самовільно встановив металеву огорожу, якою відокремив у відособлене користування своєї сім'ї значну частину прилеглої до будинку земельної ділянки та припинив доступ до неї для інших співвласників. Внаслідок таких дій члени сім'ї позивача позбавлені права користування самовільно огороженою частиною земельної ділянки та розміщеними на ділянці господарськими спорудами, які перебувають у спільній частковій власності, - дворовою вбиральнею, сараєм та вигрібною ямою. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 02.02.2012 р. було задоволено позов ОСОБА_6 та зобов'язано ОСОБА_6 знести встановлену ним огорожу та привести земельну ділянку у попередній стан. Але в травні 2014 р. (після відкриття виконавчого провадження) було прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_3 та рішенням апеляційного суду м.Києва від 28.08.2014 р. вказане вище рішення було скасовано з постановленням нового рішення про відмову в позові. Стверджує, що порушені права позивача не поновлені, але даний позов подається з іншими позовними вимогами та іншим складом відповідачів. Зазначає, що правовим обґрунтуванням позову є ст.ст.15. 16 ЦК України.

В судовому засіданні представники підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Представник ОСОБА_2 додала, що позивач, який є її чоловіком, живуть в прибудові до будинку, які не узаконені; сарай, який знаходиться з огорожею, існує, а вбиральні вже нема, оскільки вона розвалена. Представником ОСОБА_1 додатково подані письмові пояснення, в яких представник посилається також на те, що до позивача в порядку спадкування перейшло право користування земельною ділянкою, в яких зазначає на те, що позивач просить відновити становище, яке існувало до зведення огорожі, коли позивач та члени його сім'ї мали безперешкодний доступ до огороженої частини земельної ділянки та споруд, що на ній знаходяться.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що порядок користування земельною ділянкою склався у сторін протягом 20 років, є ділянка, яка перебуває в загальному користуванні, і є ділянка у кожного зі співвласників. Огорожа на 95% стоїть від дороги, а не від інших співвласників. Додав, що сараю та вбиральні, про які позивач зазначає на неможливість користування, не існує, оскільки за старістю вони вже розвалились.

Представник обох відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, подала письмові заперечення проти позову, в яких просила закрити провадження у справі, посилаючись на те, що існує рішення Апеляційного суду м.Києва від 28.08.2014 р., яким позивачу було відмовлено в позові. Крім того, через канцелярію суду подані доповнення до заперечень, в яких сторона відповідача посилається на те, що земельна ділянки перебуває у сторін в користуванні без визначення часток, паркан був встановлений з метою захисту земельної ділянки з вулиці, а під час судового розгляду позивачу було запропоновано ключі, але останній відмовився.

Залучений до участі в справі як третя особа ОСОБА_7, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заву про розгляд справи без його участі.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню підлягають норми даного ЦПК України, який набув чинності з 15.12.2017 р.

Судом встановлено, що на час розгляду справи домоволодіння № АДРЕСА_1, на праві спільної часткової власності належить: позивачу ОСОБА_5 - 2/9 частин (1/9 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.1993 р., 1/9 - на підставі договору дарування від 02.04.2013 р.); відповідачу ОСОБА_3 - 1/3 частина (1/9 - за договором дарування від 18.04.2006 р., 2/9 - за рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25.02.2013 р.); відповідачу ОСОБА_6 - 1/9 частина (за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.07.1993 р.); третій особі ОСОБА_7 - 1/3 частина (в порядку спадкування після смерті власника ОСОБА_8.).

Дані обставини визнаються сторонами та підтверджені правовстановлюючими документами та судовими рішеннями: рішенням Апеляційного суду м.Києва від 28.08.2014 р. (справа № 22-ц/796/4583/2014), рішенням Подільського районного суду від 25.02.2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 03.07.2013 р. (справа № 758/7118/12).

Звертаючись до суду, позивач зазначив що відповідачем ОСОБА_6 коштом свого сина ОСОБА_9 у 2011 р. без дозволу і погодження з іншими співвласниками домоволодіння встановлено металева огорожа, якою відповідач відокремив у відособлене користування своєї сім'ї значну частину прилеглої до будинку земельної ділянки та припинив доступ до неї інших співвласників. Стверджує, що на відокремленій частині земельної ділянки знаходяться сарай, вигрібна яма та вбиральня, які є об'єктами загального користування, а тому позивач має право проходу до них.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 28.08.2014 р. (справа № 22-ц/796/4583/2014) було скасовано рішенням Подільського районного суду м.Києва від 02.08.2013 р. (справа № 2-4708/11), яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зобов'язання відповідача знести встановлену ним металеву огорожу на вищевказаній земельній ділянці. Рішенням суду апеляційної інстанції у задоволенні вищевказаного позову.

Як вбачається з вищевказаних судових рішень позову був заявлений ОСОБА_5 до ОСОБА_6, а ОСОБА_3 мав процесуальний статус третьої особи на стороні відповідача. Крім того, скасовуючи рішення суду 1 інстанції, апеляційний суд вказав, що не залучення в межах справи № 2-4708/11 всіх співвласників (в даному випадку ОСОБА_8.) є істотним порушенням процесуального закону.

Згідно вищевказаних рішень, обставини і підстави позову ОСОБА_5 в 2011 р. були ті ж самі, а тому суд не погоджується з твердженнями сторони позивача, що позов ним поданий з інших підстав і обставин.

Але, розглядаючи на теперішній час заявлений позов ОСОБА_5, суд виходить з того, що в межах даної цивільної справи ОСОБА_3 є вже відповідачем і до участі в справі залучений третьою особою новий учасник - співвласник ОСОБА_7 (спадкоємець не залученої до участі в 2-4708/11 ОСОБА_8.). В зв'язку з чим, суд не погоджується з клопотанням представника відповідача про закриття провадження у справі з підстав наявності вищевказаного судового рішення та вважає за необхідне розглянути справи по суті з урахуванням вимог ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст.82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 28.08.2014 р. встановлено, що порядок користування надвірними побудовами та порядок користування земельною ділянкою між співвласниками ОСОБА_3 документально не оформлені, в натурі між ними будинок не поділений, а земельна ділянка у приватну власні не передана.

На теперішній час сторони підтвердили, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні сторін.

Статтею ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Частинами 1 та 2 стаття 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відмовляючи в позові рішенням від 28.08.2014 р., апеляційним суд взяв до уваги, що між сторонами по справі існує спір щодо визначення порядку користування земельної ділянки, а тому не вбачає можливим вирішення питання щодо правомірності відокремлення окремих частин ділянки в порядку здійснення користування належною власністю сторонам.

В судовому засіданні на теперішній час достеменно встановлено, що спір щодо порядку користування земельною ділянко, з урахуванням (пропорційно) часток у праві власності на жилий будинок кожного з співвласників ОСОБА_3, між позивачем та відповідачами і на цей час не вирішено.

Всі докази, які були подані сторонами у даному судовому провадженні, були оцінені судами при розгляді позову ОСОБА_5 в межах справ № 22-ц/796/4583/2014, № 2-4708/11. Нових письмових доказів на теперішній час позивачем суду не надано.

Суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні як свідків ОСОБА_10 та представника позивача ОСОБА_2, які є відповідно дочкою та дружиною позивача, оскільки вони є зацікавленими особами в розгляді справи.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а відтак позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідачів сплачений позивачем судовий збір, оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові.

На підставі викладеного, ст.15, 16, 358 ЦК України, ст.120 ЗК України, керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1), третя особа: ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні спільною власністю - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова