АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/2914/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ТимофєєваТ. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України - Карпенко Наталії Валеріївни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Святошинського районного суду міста Києва П'ятничук І.В.

у цивільній справі №759/11875/17 за заявою ОСОБА_4 в порядку Закону України &q?ну;Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду&q?ту;, заінтересована особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування витрат на правову допомогу

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою в порядку Закону України &q?ря;Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду&q?а,; та просив постановити ухвалу суду про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України, шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь, громадянина України витрат на правову допомогу в розмірі 16600 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилаючись на те, що Апеляційним судом залишено без змін виправдувальний вирок суду першої інстанції постановлений відносно нього. Під час досудового розслідування та судового провадження він поніс витрати на правову допомогу, що надавалася адвокатами Грищенко В.В., ШевчукО.М., Самойликом В.Г., ОСОБА_1 Розмір витрат, що сплачені ним у зв'язку з наданням йому правової допомоги, просив суд стягнути на його користь.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року заяву ОСОБА_4 було задоволено. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 у відшкодування шкоди витрати на правову допомогу в розмірі 16600,00гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду Державною казначейською службою України подано апеляційну скаргу де ставилося питання про його скасування та ухвалення нового про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі. З посиланням на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначаючи, крім іншого про те, що Казначейство не є розпорядником коштів Державного бюджету України. Жодним нормативно правовим актом не передбачено, що Казначейство повинно нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб інших органів державної влади або уособлювати Державу або державний бюджет. Наголошуючи, що згідно ст.176 ЦК України держава не відповідає за зобов'язання створених нею юридичних осіб та юридичні особи не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави. Казначейство жодних прав та інтересів заявника не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди заявникові не завдало, тому Казначейство не може нести відповідальність за дії інших суб'єктів, а покладення будь-якої відповідальності на них (Казначейство) свідчить про невірне вирішення справи по суті.

Крім того, заявником не надано платіжних документів що підтверджують факту оплату послуг адвоката, як і не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

05.04.2018 року до апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_4- адвоката ОСОБА_1 на апеляційну скаргу. Яка зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були правомірно застосовані норми Закону України &qu l;Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду&q?го;, ст.1176 ЦК України та інші нормативно-правові акти, що є свідченням правильності застосування норм матеріального права. Відповідно, рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права. Зокрема: апелянт у скарзі зазначає, що саме на нього покладено обов'язок здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду. Проте намагається уникнути виконання своїх обов'язків шляхом помилкового тлумачення чинного законодавства України, при цьому позбавляє заявника, який має статус виправданого, на отримання відшкодування матеріальної шкоди, що гарантовано ст.56 Конституції України, ст.1176 ЦК України.

Відповідно до п. 8 ч.1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 - VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник позивача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи вимоги заявника суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених позовних вимог з урахуванням положень Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколу № 7 до Конвенції, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, ст.ст.15,16, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01.08.2016 року ОСОБА_4 було визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченому ч.2 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України, та виправдано його за цим обвинуваченням з підстав не доведення того, що вчинено злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 1 Закону України &qu;c;Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду&q? н; підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема - незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття утримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

За статтею 3 вказаного Закону громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, в тому числі, і у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_4 має виправдувальний вирок, який на час звернення до суду з заявою вступив в законну силу, то його вимоги про повернення сум сплачених у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги є правомірними та такими що узгоджуються з діючими нормами законодавства, а саме Закону України &q?ги;Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду&qu з;.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження понесених них витрат на правову допомогу, на думку колегії суддів не грунтуються на матеріалах справи.

Так, відповідно до угоди №19 про надання правової допомоги від 08 квітня 2016 року укладеної між адвокатом Самойлик В.Г. та ОСОБА_4, останній доручав адвокату здійснювати захист в кримінальному провадженні в якості захисника, відповідно до умов додаткової угоди №1 до угоди про надання правової допомоги №19 від 08.04.2016 року ОСОБА_4 на виконання умов угоди сплачено захиснику 12.04.2016 року - 6000,00 гривень, 12.05.2016 року - 6000,00 гривень. Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків, адвокат СамойликВасиль Григорович 20.07.2001року за № 9311, взятий на облік у контролюючих органах ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві. Має право на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва НОМЕР_2.

Згідно до договору про надання правової допомоги 8/04 від 08 квітня 2016 року укладеному між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_4, останній доручав адвокату здійснювати захист в кримінальному провадженні в якості захисника. Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_4 ОСОБА_1 має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Київської обласної КДК адвокатури від 18.01.2012 р. № 233.

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги 8/04 від 08 квітня 2016року укладеному між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 останнім за актом приймання-передачі наданих адвокатських послуг від 12 квітня 2016року сплачено 400,00 гривень; за актом приймання-передачі наданих адвокатських послуг від 11 травня 2016 року сплачено 400,00 гривень; за актом приймання-передачі наданих адвокатських послуг від 12 травня 2016року сплачено 400,00 гривень; за актом приймання-передачі наданих адвокатських послуг від 01 серпня 2016року сплачено 1400,00 гривень, та 2000,00гривень у разі ухвалення судом виправдувального вироку.

Загальна сума понесених витрат ОСОБА_4 сплачених за надання правової допомоги адвокатами Самойлик В.Г. та ОСОБА_1 становить - 16600,00 гривень.

У той же час, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині того, що жодними нормативно - правовим актом не передбачено, що казначейство повинно нести цивільну - правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб інших органів державної влади або уособлювати Державу, тобто бути відповідачем у справі знайшли своє часткове підтвердження у ході розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст.43 Бюджетного кодексу України при виконання державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

У відповідності до п.35 Постанови Кабінету Міністрів України „ Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників " від 03.08.2011 року № 845. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування ( компенсації): 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно - розшукову діяльність досудове розслідування, органу прокуратури або суду згідно рішення суду.

У відповідності до п.38 Постанови для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно п.35 цього Порядку в Казначействі відкривається у встановленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів Державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень у Державному бюджеті на зазначену мету.

Як вбачається із матеріалів справи Державна казначейська служба України не є відповідачем по справі, вона визначена ОСОБА_4 як зацікавлена особа, а саме заявник зазначає: - зацікавлена особа Держава в особі Державної казначейської служби, що на думку колегії суддів не суперечить зазначеним вище нормативним актам, так як саме остання наділені повноваженнями щодо списання коштів Державного бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень у Державному бюджеті на зазначену мету, відшкодування шкоди згідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» , яким передбачено відшкодування сум сплачених громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги у разі постановлення виправдувального вироку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, за необхідне змінити рішення суду, виклавши резолютивну частину рішення в іншій редакції з урахуванням визначених заявником учасників справи та вимог про відшкодування.

У іншій частині рішення суду залишити без змін, як таке що постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &q? 0;Про судоустрій і статус суддів&qu ;, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України - Карпенко Наталії Валеріївни задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення суду в наступній редакції:

стягнути з Держави Україна шляхом списання Державною казначейською службою України з державного бюджету у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце перебування АДРЕСА_2 ) відшкодування сум сплачених ним у зв'язку з наданням юридичної допомоги в розмірі 16600,00гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року .

Суддя - доповідач:

Судді: