Справа № 638/6852/18
Провадження № 2-з/638/244/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В. розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, державна екологічна інспекція у Харківській області про захист права на безпечне довкілля,

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Грищенко І.О..) знаходиться зазначена цивільна справа.

14.06.2018 представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить до вирішення спору по суті заборонити відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:1793, яка розташована на території селища Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області і належить на праві власності ОСОБА_4, який мешкає за адресою АДРЕСА_1.

Суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити його виконання після ухвалення рішення, якщо позовні вимоги будуть задоволені судом.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так заявником не надано доказів що саме ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :00:003:1793, яка розташована на території селища Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, оскільки матеріали цивільної справи (позовна заява з додатками) знаходиться у провадженні судді Грищенко І.О., а суддя, що розглядає заяву про вжиття заходів забезпечення позову позбавлений можливості ознайомитися з ними, не містить доказів чи обґрунтування доводів позивача про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення. В заяві не зазначено про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тобто підстав, що дають можливість вважати, що відповідач не виконає зобовязання, та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має намір виїхати за межі України.

Заява про забезпечення позову також не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть при цьому понесені позивачем.

З огляду на викладене, оскільки цивільна справа (позовна заява з додатками) знаходиться у провадженні судді Грищенко І.О., а заявником крім заяви про забезпечення позову, інших доказів суду не надано, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, та дійшов висновку повернення заяви про забезпечення позову.

Приписами ч.9 ст. 151 ЦПК України встановлено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 151, 152, ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, державна екологічна інспекція у Харківській області про захист права на безпечне довкілля повернути заявнику.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: І.В. Семіряд