Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1284/18
Провадження №: 2/332/812/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Безлер Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Жечевій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 (місце мешкання: АДРЕСА_2) в якому зазначила наступне. Позивач перебувала у шлюбі з відповідачем з 08.05.2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти знаходиться повністю на її утримані. Відповідач кошти на утримання дитини не надає. На підставі викладено просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно у розмірі 1/3 частини усіх заробітків, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
У судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності вимоги позову підтримала.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.
Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 08.05.2010 року перебували у шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 154134, яке видано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 447, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС,№232207, яке видано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с.6-7).
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
На підставі ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини.
З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що діти перебувають на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку на утримання дітей матеріальну допомогу не надає, однак не заперечує проти позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх заробітків, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 гривень.
Керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 141, 247, 263,265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, іпн- НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 14.07.2013 року, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, з 03.05.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення»ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Л.В. Безлер