Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 721/554/16-ц

провадження № 61-4761св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Самаківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, відділ освіти Путильської районної державної адміністрації Чернівецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Височанської Н. К., Лисака І. Н.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Самаківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (далі - Самаківська ЗОШ І-ІІІ ступенів) та відділу освіти Путильської районної державної адміністрації Чернівецької області про виплату належних грошових сум за виконання посадових обов'язків.

Позовну заяву мотивовано тим, що 25 жовтня 2007 року він був призначений на посаду опалювача Самаківської ЗОШ І-ІІІ ступенів. До його посадових обов'язків входило обслуговування чотирнадцяти пічок у приміщенні Самаківської ЗОШ І-ІІІ ступенів та їх належне утримання.

При його оформленні на роботу директор школи ОСОБА_3 пояснив, що він прийнятий на 1,0 ставки опалювача, не роз'яснивши при цьому всіх умов праці як сезонного працівника, та порядок її оплати, що суперечить вимогам статті 29 КЗпП України.

Так, йому не було роз'яснено, що згідно з типовими штатними нормативами на кожні п'ять печей передбачено 0,5 ставки опалювача, однак з самого початку його робота передбачала обслуговування 14 печей у школі. Крім того, йому не було роз'яснено положення, що за вичищення золи передбачено місячну надбавку в розмірі 18 % від ставки опалювача.

Отже, він фактично працював на 1,4 ставки і зовсім не отримував належної надбавки за вичищення золи в розмірі 18 % від ставки опалювача щомісячно.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути із Самаківської ЗОШ І?ІІІ ступенів на його користь недоотриману ним заробітну плату за період його роботи з 2007 по 2014 роки у розмірі 29 135 грн 42 коп.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач пропустив встановлений статтею 233 КЗпП України тримісячний строк для звернення до суду з позовом.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2016 року рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2016 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв'язку із статтями 1, 12 від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Закону України «Про оплату праці» зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто всіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, не обмежується будь-яким строком. При цьому суд апеляційної інстанції відмовив у позові ОСОБА_1 з підстав його необґрунтованості.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що між ОСОБА_1 та Самаківською ЗОШ І?ІІІ ступенів трудового договору укладено не було. Крім того, при його оформленні на роботу директор школи ОСОБА_3 визначає, що він прийнятий на 1,0 ставки опалювача, не роз'яснивши при цьому всіх умов його праці як сезонного працівника та порядок її оплати. При звільненні йому не виплачено належної надбавки за вичищення золи в розмірі 18 % від ставки опалювача щомісячно.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 лютого 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з наказом № 53-к від 15 жовтня 2007 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу опалювачем Самаківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, де працював протягом опалювального сезону 2007-2014 років. Призначення та звільнення сезонного опалювача здійснювалося на підставі рішення Путильської райдержадміністрації про початок та закінчення опалювального сезону (а. с. 5).

Відповідно до довідки, виданої дирекцією Самаківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 02 вересня 2013 року № 35, для обігріву приміщень використовується 15 пічок (а. с. 36).

Відповідно до Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 06 грудня 2010 року № 1205, посада опалювача вводиться за наявності пічного опалення нормативною чисельністю 0,5 штатної одиниці опалювача на кожні 5 печей (а. с. 60 ).

Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою 30 серпня 2001 року директором Самаківської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 сезонний опалювач виконує такі роботи: підтримує необхідний температурний режим у школі; здійснює очистку печей та виносить шлак та попіл у відведене місце; здійснює контроль за зберіганням палива, не допускаючи його розкрадання; дотримується технології та правил утримання та експлуатації печей, норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії і протипожежного захисту; проводить періодичний огляд технічного стану печей (а. с. 57).

Також встановлено, що згідно зі штатним розписом на 2012-2014 роки в штаті Самаківської загальноосвітньої школи значилось 2 одиниці опалювача - опалювач на сезон та опалювач на рік.

Нарахування заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалося згідно зі штатним розписом Самаківської ЗОШ І?ІІІ ступенів, в якому передбачена 1,0 ставки сезонного опалювача, та згідно з відпрацьованими днями на підставі табеля виходу на роботу (а. с. 73-74).

Відповідно до інформації, що міститься у довідці Самаківської ЗОШ І?ІІІ ступенів від 17 травня 2016 року № 30, на вичищення золи кошти в бюджеті не закладались через дефіцит бюджету. Враховуючи ситуацію, дирекція школи протягом вказаного періоду надавала ОСОБА_1 додаткові відгули за виконану роботу під час зимових та весняних канікул у школі. Опалювання приміщень під час канікул виконував техперсонал школи (а. с. 11).

Таким чином, посилання в касаційній скарзі на те, що позивачу не було роз'яснено положення про те, що за вичищення золи передбачено місячну надбавку в розмірі 18 % від ставки опалювача, є необґрунтованими.

Доводи в касаційній скарзі про те, що за понаднормове обслуговування чотирьох печей позивачу повинні здійснити відповідний перерахунок та відповідну доплату, також є безпідставними, оскільки позивач працював на 1,0 ставки опалювача, питання про кількість опалюваних печей не було врегульоване при прийнятті на роботу та не передбачене посадовою інструкцією сезонного опалювача.

Посилання в касаційній скарзі на те, що позивач не був ознайомлений з посадовою інструкцією сезонного опалювача, спростовується тим фактом, що посадова інструкція сезонного опалювача підписана ОСОБА_1 (а. с.57).

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановив фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк