Справа № 226/767/18

Cправа № 226/767/18
Провадження № 2/226/443/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Мирноградська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2002 належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач є чоловіком її доньки. З 17.05.2014 останній був зареєстрований у вказаній квартирі, але ніколи в ній не проживав. На теперішній час відповідач мешкає на території Російської Федерації, адреса його проживання їй невідома. Реєстрація відповідача перешкоджає їй розпоряджатися та користуватися нерухомістю. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши, що через події на Сході, її зять з сімєю виїхав за межі України, не знявшись добровільно з реєстрації. Про своє місце перебування вони їй не повідомляють.

Відповідач, будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав.

Представник третьої особи Мирноградської міської ради до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та про те, що не заперечує проти позову.

Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: Донецька область, м.Димитров (нині м.Мирноград), вул.Плеханова (ніні вул.Соборна)АДРЕСА_2, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2002, посвідченого державним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, реєстровий номер 2867, що підтверджується відповідним договором, реєстраційним посвідченням Димитровського бюро технічної інвентаризації від 31.03.2003 (а.с.6, 7).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 12.04.2018 у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3, з 17.05.2014 зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інших зареєстрованих осіб немає (а.с.10).

Відповідно до акту приватного підприємства «Домінант-Сервіс» від 01.12.2015, виготовленого комісією у складі спеціалістів підприємства за участю мешканців-сусідів, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17.05.2014 по день складання акту за адресою: АДРЕСА_3, не проживає (а.с.8).

Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 29.03.2018, виготовленого представником комітету за участю мешканців-сусідів, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17.05.2014 по день складання акту за адресою: АДРЕСА_3, не проживає (а.с.9).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона з 1978 року мешкає у квартирі АДРЕСА_4, тобто поряд з квартирою № 4, яка належить ОСОБА_1 Вона ніколи не бачила, щоб в цій квартирі проживав зять позивача на імя ОСОБА_3, якого вона, як і доньку позивача знає в обличчя. Також вона не чула про будь-які конфлікти між цими особами щодо цього житла.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона мешкає в одному будинку, де розташована належна позивачу ОСОБА_1 квартира. Зі слів їй відомо, що зять та донька позивача виїхали з міста через війну на Сході, останні півтора роки у квартирі позивача ніхто не мешкає. Зять позивача на імя ОСОБА_3 у їх будинку ніколи не проживав.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сімї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.

За чинним житловим законодавством членами сімї власника житлового приміщення визнаються дружина, чоловік, їх діти, батьки та інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство (ч.2 ст.64 ЖК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою проживання позивача у якості її зятя та не є співвласником спірної житлової площі.

Також судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає у житловому приміщенні позивача за вищевказаною адресою без поважних причин з 17.05.2014 по теперішній час.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Зясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача інтересу до вказаного житла протягом зазначеного строку його відсутності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі ст.150 СК України, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки якої НОМЕР_1 та зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_5, 85323, до ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки якого НОМЕР_2 та зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_5, 85323, третя особа Мирноградська міська рада, юридична адреса якого: 85322, Донецька області, м.Мирноград, вул.Центральна, 9, код за ЄДРПО 04052956, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, місто Мирноград, вулиця Соборна, будинок номер двадцять чотири (24), квартира номер чотири (чотири).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 26.06.2018.

Суддя Ж.Є.Редько