Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 757/2129/14-ц

провадження № 61-4850св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

Погрібного С. О., Ступак О. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року у складі судді Матійчук Г. О. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Усика Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що з 1985 року до 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого відповідачем були розміщені до депозитних рахунках банківських установ грошові кошти в розмірі 129 296 446,22 грн.

Посилаючись на те, що вказані кошти є спільним майном подружжя, проте відповідач розпорядився ними на власний розсуд, знявши їх з депозитних рахунків після розірвання шлюбу, ОСОБА_3 просила позов задовольнити та стягнути на свою користь ? частини вартості спільного майна подружжя в сумі 64 648 223,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на грошові кошти, що були розміщені ОСОБА_4 на депозитних рахунках, відкритих у банках:

ВАТ «Родовід Банк»: 19 лютого 2008 року № НОМЕР_1; 16 листопада 2009 року № НОМЕР_2; 16 квітня 2008 року № НОМЕР_3; 10 травня 2008 року № НОМЕР_4; 30 листопада 2009 року № НОМЕР_5, та нараховані відсотки, всього на суму 10 026 288,14 грн;

ПАТ «Дельта Банк»: 23 березня 2009 року № НОМЕР_6; 30 березня 2009 року № НОМЕР_7; 10 квітня 2009 року № НОМЕР_8, та нараховані відсотки, всього на суму 1 657 617,89 грн;

ПАТ «Кредитпромбанк»: 25 травня 2009 року № НОМЕР_9; 14 серпня 2009 року № НОМЕР_10; 19 серпня 2009 року № НОМЕР_11; 22 вересня 2009 року № НОМЕР_12; 12 жовтня 2009 року № НОМЕР_13; 21 жовтня 2009 року № НОМЕР_14; 30 жовтня 2009 року № НОМЕР_15; 30 жовтня 2009 року № НОМЕР_16, та нараховані відсотки, всього на суму 10 622 936,01 грн.

Загальна сума коштів на зазначених рахунках становить 22 306 842,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за ? частки у спільному майні, що складає 11 153 421,02 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що частина депозитів, яка була закрита відповідачем після розірвання шлюбу, без згоди позивача та без належного підтвердження використання грошових коштів на потреби сім'ї підлягає поділу між сторонами. В той час як грошові кошти, які вносилися на депозит та поверталися ще в період шлюбу, не підлягають поділу, оскільки були використані подружжям під час спільного проживання.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року апеляційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відхилені, рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що доказів використання коштів, знятих відповідачем після розірвання шлюбу з позивачем, на потреби сім'ї з урахуванням інтересів позивача суду не надано.

У листопаді2016 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позов повністю, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначала, що ухвалюючи рішення в аналогічному спорі, між тими ж самими сторонами, суди визнали за можливе розділити грошові кошти, розміщені на рахунках, які були закриті під час перебування осіб у шлюбі.

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначив, що суди при винесенні рішень не врахували, що з моменту внесення на депозитний рахунок банку грошових коштів припинилося право власності на них, а отже, вказані кошти не можуть бути об'єктом поділу. Крім того, суди вийшли за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач просила визнати спільним майном подружжя депозитні рахунки, відкриті на ім'я відповідача, а не грошові кошти, розміщені на них. Також не встановлено обсяг майна, яке було в наявності на момент фактичного припинення подружніх відносин.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі за вищезазначеними касаційними скаргами. Ухвалою суду від 13 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року (у редакції станом на час ухвалення судових рішень у справі) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що сторони з 07 червня 1985 року по 23 грудня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 вніс на депозитні рахунки різних банків грошові кошти, при цьому 16 депозитних рахунків були закриті, а кошти були отримані відповідачем після набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами та без згоди на це позивача.

У ВАТ «Родовід Банк»:

19 лютого 2008 року на ім'я ОСОБА_4 відкритий рахунок № НОМЕР_1, на який внесені кошти в сумі 1 300 000,00 грн та нараховані відсотки в сумі 855 102,42 грн., всього на суму 2 155 102,42 грн. Рахунок закритий 28 січня 2010 року;

16 листопада 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_2, на який внесені кошти в сумі 55 000,00 грн та нараховані відсотки в сумі 10 415,16 грн, а всього на суму 65 415,16 грн. Рахунок закритий 18 лютого 2010 року;

16 квітня 2008 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_3, на який внесені кошти в сумі 1 080 000,00 грн та нараховані відсотки в сумі 662 811,86 грн, всього коштів на суму 1 742 811,86 грн. Рахунок закритий 28 січня 2010 року;

10 травня 2008 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_4, на який внесені кошти в сумі 1 281 538,00 грн та нараховані відсотки в сумі 757 506,52 грн, всього коштів на суму 2 039 044,52 грн. Рахунок закритий 28 січня 2010 року;

30 листопада 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_5, на який внесені кошти в сумі 3 781 776,85 грн та нараховані відсотки в сумі 242 137,33 грн, а всього коштів на суму 4 023 914,18 грн. Рахунок закритий 28 січня 2010 року.

Всього коштів на загальну суму 10 026 288,14 грн

У ПАТ «Дельта Банк»:

23 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_6, на який внесені кошти в загальній сумі 70 000 грн, що були зняті 26 березня 2010 року. Також нараховані відсотки в сумі 53,82 грн, які були зняті 07 квітня 2010 року. Всього коштів на суму 70 053,82 грн;

30 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_7, на який внесені кошти в сумі 500 000,00 грн та нараховані відсотки в сумі 107 260,27 грн, а всього коштів на суму 607 260,27 грн. Рахунок закритий 15 січня 2010 року;

10 квітня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_8, на який внесені кошти в загальній сумі 110 000 доларів США, нараховані відсотки в сумі 12 768,29 доларів США, всього коштів на суму 122 768,29 доларів США, що становить еквівалент у національній валюті станом на час закриття рахунку, за курсом НБУ (1 х 7,985) - 980 304,80 грн. Рахунок закритий 05 січня 2010 року.

Всього коштів на загальну суму 1 657 617,89 грн.

ПАТ «Кредитпромбанк»:

25 травня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_9, на який внесені кошти в загальній сумі 4 059 969,09 грн, нараховані відсотки в сумі 263 584,42 грн, всього коштів на суму 4 323 553,51 грн. Рахунок закритий 14 січня 2010 року;

14 серпня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_10, на який внесені кошти в загальній сумі 100 000 доларів США, нараховані відсотки в сумі 6 390,21 доларів США, всього коштів на суму 106 390,21 доларів США, що становить еквівалент у національній валюті станом на час закриття рахунку, за курсом НБУ (1 х 8,004) - 851 547,24 грн. Рахунок закритий 14 січня 2010 року;

19 серпня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_11, на який внесені кошти в загальній сумі 150 000 доларів США, нараховані відсотки в сумі 9 493,74 доларів США, а всього коштів на суму 159 493,74 доларів США, що становить еквівалент у національній валюті станом на час закриття рахунку, за курсом НБУ (1 х 8,004) - 1 276 587,89 грн. Рахунок закритий 14 січня 2010 року;

22 вересня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_12, на який внесені кошти в загальній сумі 105 000 доларів США, нараховані відсотки в сумі 4 943,75 доларів США, всього коштів на суму 109 943,75 доларів США, що становить еквівалент у національній валюті станом на час закриття рахунку, за курсом НБУ (1 х 8,004) - 879 989,78 грн. Рахунок закритий 14 січня 2010 року;

12 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_13, на який внесені кошти в загальній сумі 1 000 000 грн, нараховані відсотки в сумі 58 339,73 грн, всього коштів на суму 1 058 339,73 грн. Рахунок закритий 12 січня 2010 року;

21 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_14, на який внесені кошти в загальній сумі 70 000 євро, нараховані відсотки в сумі 2 450,01 євро, а всього коштів на суму 72 450,01 євро, що становить еквівалент у національній валюті станом на час закриття рахунку, за курсом НБУ (1 х 11,656225) - 844 493,62 грн. Рахунок закритий 14 січня 2010 року.

30 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_15, на який внесені кошти в загальній сумі 14 000 євро, нараховані відсотки в сумі 119,87 євро, всього коштів на суму 14 119,87 євро, що становить еквівалент у національній валюті станом на час закриття рахунку, за курсом НБУ (1 х 11,496924) - 162 335,07 грн. Рахунок закритий 19 січня 2010 року.

30 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 був відкритий рахунок № НОМЕР_16, на який внесені кошти в загальній сумі 102 000 євро, нараховані відсотки в сумі 3 187,50 євро, всього коштів на суму 105 187,50 євро, що становить еквівалент у національній валюті станом на час закриття рахунку, за курсом НБУ (1х11,656225)- 1 226 089,17 грн. Рахунок закритий 14 січня 2010 року.

Всього коштів на загальну суму 10 622 936,01 грн.

Загальна сума коштів, знятих відповідачем з рахунків після розірвання шлюбу з позивачем, становить 22 306 842,04 грн.

Інші 65 рахунків були відкриті відповідачем та закриті ним з отриманням коштів під час перебування у шлюбі з позивачем, а саме:

- у ПАТ Акціонерний Банк «Південний» - 4 рахунки на суму 4 193 293,73 грн;

- у ВАТ «Родовід Банк» - 22 рахунки на суму 27 022 264,26 грн;

- у ПАТ «Дельта Банк» - 1 рахунок на суму 2 053281,70 грн;

- у АТ Банк «Фінанси та Кредит» - 2 рахунки на суму 780 634,30 грн;

- у ПАТ «КБ Надра» - 2 рахунки на суму 396 933,33 грн;

- у ПАТ «Кредитпромбанк» - 34 рахунки на суму 74 200 814,75 грн.

Тобто зазначені грошові кошти не підлягають поділу, оскільки були використані подружжям під час спільного проживання та в інтересах сім'ї.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду у процесі про розірвання шлюбу вимоги про поділ спільного майна подружжя судам слід мати на увазі, що у випадках, коли такий поділ зачіпає інтереси третіх осіб, суду належить обговорити питання про виділення цієї вимоги у самостійне провадження. Проте зазначений підхід не застосовується у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, оскільки при поділі таких коштів права зазначених установ не зачіпаються. Ці вкладі, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до статті 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у зазначеній справі та направляючи справу на новий розгляд, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 17 грудня 2014 року зазначив, що суди не з'ясували, які депозитні рахунки були закриті за час шлюбу сторін, яка сума коштів була витрачена в інтересах сім'ї, а яка перерахована на нові депозити, й відповідно не встановили кількість наявних депозитів на час розгляду справи, загальну суму грошових коштів, що є спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними.

Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 57, частини першої статті 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Відповідач не довів належними доказами те, що кошти, отримані ним під час закриття депозитних рахунків після розірвання шлюбу з позивачем, використані на потреби сім'ї, з урахуванням прав та інтересів позивача, при цьому наявні у справі судові рішення про поділ майна подружжя між сторонами у справі не містять розрахунків коштів, витрачених на придбання цього майна, а також відомостей, коли це майно було придбане в інтересах сім'ї.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про неоднакове застосування судами норм матеріального права не приймаються до уваги, оскільки висновки, викладені у рішеннях суддів, окрім Верховного Суду України, не є обов'язковими для застосування іншими судами України, при вирішенні подібних правовідносин. При цьому позивач не посилалася на правовий висновок Верховного Суду України щодо спірних правовідносин, а тому є безпідставними вимоги щодо вирішення справи по аналогії зі справою № 2-1741/12, у якій рішеннями судів визнано можливим поділ грошових коштів, які знаходилися під час шлюбу на депозитних рахунках одного з подружжя, проте зняті з них під час перебування сторін у шлюбі.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про те, що з моменту внесення на депозитний рахунок банку грошових коштів припинилося право власності на них, а отже, вказані кошти не можуть бути об'єктом поділу, не беруться до уваги, оскільки ці вкладі, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до статті 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Інші доводи касаційних скарг не приймаються до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Крім того, переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційних скарг та навів висновки на їх спростування.

З огляду на викладене суди дійшли правильного висновку про те, що поділу між подружжями підлягають грошові кошти, які були розміщені на депозитних рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4, проте зняті останнім після набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами та без згоди на це позивача, оскільки відсутні доказів використання вказаних коштів в інтересах сім'ї.

Наведені в касаційних скаргах доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначають у касаційних скаргах заявники.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак