Справа № 131/651/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2018

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

при секретарі Телевань С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без фіксації судового засідання технічними засобами в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів на утримання дитини-інваліда, стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 травня 2011 року із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ніде не працює, так як здійснює догляд за сином, який є дитиною з інвалідністю. ОСОБА_3 не може сам собі зарадити через хворобу, тому потребує постійного стороннього догляду. Останнім часом витрати на утримання дитини збільшилася, син пішов до школи і аліментів, які сплачує позивач не вистачає для належного його утримання.

У 2016 році та 2017 році позивач понесла додаткові витрати на реабілітацію сина в Вінницькому центрі соціальної реабілітації дітей, участі у яких відповідач не брав.

Їй відомо, що ОСОБА_2 на даний час працює в ТОВ «Мінерал-Груп» с. Сорока Іллінецького району Вінницької області, де отримує стабільний заробіток. Крім того, в порівняні з 2011 роком і на сьогоднішній день розмір заробітної плати відповідача значно збільшився.

Збільшити матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку ОСОБА_2 відмовляється, тому вона просить суд змінити розмір аліментів, стягуваних із відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 з 400 грн. щомісячно, визначивши їх подальше стягнення в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені нею додаткові витрати на проживання під час проходження дитиною реабілітації.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, натомість подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, натомість подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 травня 2011 року з нього на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2017 року із нього на користь позивача як одного з подружжя, який проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду і опікується нею в розмірі 700 грн. щомісячно. Крім того, він надавав матеріальну допомогу ОСОБА_4, коли вона з сином їхала на лікування.

На даний час він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, у якому у них 13 лютого 2018 року народилася спільна дитина ОСОБА_6 Його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років, тому ніде не працює, утримання сімї лежить на відповідачеві.

Крім того, 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 для придбання житла укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №1, відповідно до якого він зобовязався щомісячно сплачувати 4200 грн. та до 31 травня 2010 року повернути суму такої поворотної фінансової допомоги в розмірі 100000 грн., тому з дня призначення аліментів його матеріальне становище не покращилось, як вказала позивач, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, натомість подала до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки вона на даний час перебуває за межами Вінницької області та зявитися в судове засідання не має змоги.

При цьому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, так як справи про стягнення аліментів розглядаються в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Правовідносини, що є предметом спору у справі регулюються сімейним законодавством України.

Відповідно до ст. ст.180, 182, 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.При цьому за приписом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження 20 березня 2009 року ОСОБА_8 (а.с.5) сторони по справі є батьками дитини, що також підтверджується копією паспорта громадянина України позивача ОСОБА_1 (а.с.3), копією рішення Іллінецького районного суду від 28 лютого 2017 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.6).

На даний час дитина перебуває на утримання матері. ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду та лікування, що підтверджується копією медичного висновку №27 від 07 серпня 2015 року ОСОБА_8 (а.с.8), копією виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №8675 пацієнта ОСОБА_8 (а.с.9), копією довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19 серпня 2016 року про те, що ОСОБА_8 хворіє (а.с.10).

ОСОБА_3 навчається за індивідуальною програмою для 1 класу Жаданівської ОСОБА_9 ст., що підтверджується довідкою Жаданівської ОСОБА_9 ст. від 20 лютого 2018 року за №16 (а.с.11).

Позивач ніде не працює, так як здійснює догляд за сином ОСОБА_3, який є дитиною з інвалідністю. Відповідач же на даний час офіційно працює в ТОВ «Мінерал-Груп» с. Сорока Іллінецького району Вінницької області, де отримує стабільний заробіток, тому, враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 має можливість надавати допомогу на утримання дитини в більшому розмірі, ніж надає.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Визначаючи розмір аліментів в даній справі судом враховуються в першу чергу інтереси дитини, при цьому судом враховується матеріальний стан як платника аліментів так і особи, на утриманні якої перебувають діти.

При цьому визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією за законами України право дитини на належне повноцінне її утримання, мінімального рівня якого наразі обєктивно не може забезпечити розмір стягуваних із батька відповідача у справі аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на місяць.

В цьому разі, з огляду на недопустимість порушення прав неповнолітньої дитини, яка є дитиною з інвалідністю, на забезпечення батьками її належного утримання, за вимогою позивача слід змінити розмір аліментів стягуваних із відповідача на користь позивача за рішенням суду.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд бере до уваги матеріальний стан обох батьків.

З огляду на це, суд визнає необхідним змінити розмір аліментів стягуваних із ОСОБА_2 на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 з 400 грн. щомісячно, визначивши їх подальше стягнення в розмірі 1/4 частину від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що забезпечить бажаний позивачем рівень утримання дитини.

Крім того, як встановлено судом, у 2016 році та 2017 році ОСОБА_1 понесла додаткові витрати на реабілітацію сина в Вінницькому центрі соціальної реабілітації дітей, що підтверджується копією довідки про надані реабілітаційні (абілітаційні) послуги та результати реабілітації ОСОБА_8 (а.с.16), квитанціями до прибуткового касового ордера №378 від 22 травня 2017 року та №280 від 19 вересня 2016 року (а.с.12,13).

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею додаткові витрати на дитину за проживання під час реабілітації дитини в розмірі 5830 грн.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.с. 180, 182, 183, 185, 192 СК України, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, стягуваних за рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 травня 2011 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми в розмірі по 400 грн. щомісячно, визначивши їх подальше стягнення у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, понесені нею додаткові витрати на сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на проживання під час реабілітації дитини в розмірі 5830 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Головуючий: