У Х В А Л А

25 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 711/2098/17

Провадження № 14-284 зц 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі :

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула заяву ОСОБА_3 (далі також - позивач) про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року у справі за позовом позивача до прокуратури Черкаської області (далі також - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і

в с т а н о в и л а:

у березні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просив суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 142 000 грн і відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Позовну заяву мотивував тим, що у провадженні відповідача перебувало кримінальне провадження щодо умисного невиконання постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2013 року, якою прокурора було зобов'язано розглянути заяву позивача від 14 листопада 2011 року про вчинені злочини. Вказував, що замість належного розслідування злочинів слідчі та прокурори систематично виносили постанови про закриття кримінального провадження, допускали незаконну бездіяльність, своєчасно не направляли йому процесуальні документи, не вживали заходів з відшкодування завданої йому шкоди. 19 травня 2014 року, 1 серпня 2014 року та 27 березня 2015 року були прийняті необґрунтовані, на думку позивача, постанови про закриття кримінального провадження. Вважав, що вказані постанови не відповідають вимогам закону. Зазначав, що через ці обставини він був вимушений нести додаткові витрати у зв'язку із необхідністю оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчих і прокурорів, що завдало йому матеріальних витрат та моральної шкоди.

15 червня 2017 року Придністровський районний суд м. Черкас ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

7 листопада 2017 року Апеляційний суд Черкаської області постановив ухвалу, якою залишив рішення суду першої інстанції без змін.

16 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалив постанову, якою рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишив без змін.

Постанова мотивована тим, що, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій повно, всебічно й об'єктивно з'ясували обставини справи, дослідили усі наявні у матеріалах справи докази та дійшли обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позову через його недоведеність.

31 травня 2018 року позивач подав до Великої Палати Верховного Суду заяву про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року. До заяви позивач долучив копію ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі № 9901/527/18 за позовом позивача до члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Костенка С. К. про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії. Вказаною ухвалою позивачу відмовлено у відкритті провадження та роз'яснено його право на подання апеляційної скарги до Великої Палати Верховного Суду.

Проте за змістом заяви від 31 травня 2018 року позивач просить скасувати саме постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року і направити справу № 711/2098/17 на новий розгляд до Верховного Суду в іншому складі.

Мотивує тим, що зазначена постанова є незаконною. Вказує, що висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду про те, що суди попередніх інстанцій правильно встановили відсутність підстав для стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованим.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року (далі - Закон України № 2147-VІІІ), яким ЦПК України викладений у новій редакції.

Відповідно до частини другої статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. А згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 419 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту набрання чинності ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ процесуальний закон не передбачає інституту перегляду Верховним Судом судових рішень після їх перегляду у касаційному порядку, як це було визначено у розділі V глави 3 ЦПК України у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року.

Із заявою про перегляд постанови від 16 квітня 2018 року позивач звернувся до Верховного Суду 31 травня 2018 року, що підтверджує відбиток штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла ця заява. Тобто, позивач подав останню після набрання чинності ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII.

З огляду на вказане у Великої Палати Верховного Суду відсутні повноваження для розгляду зазначеної заяви позивача, а тому в її прийнятті необхідно відмовити і з доданими до неї матеріалами повернути заявнику.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» («Zand v. Austria», заява № 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» («Sokurenko and Strygun v. Ukraine», заяви № 29458/04 та № 29465/04,§ 24).

Відтак, Велика Палата Верховного Суду не є судом, встановленим законом, для розгляду заяви позивача про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року.

Керуючись статтями 6, 19 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_3 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Черкаської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

2. Заяву ОСОБА_3 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року та додані до неї матеріали повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоО. С. Ткачук
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська