Провадження № 2/761/783/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 червня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

при секретарі: Ставничому Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1, згідно якого просить суд стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості в розмірі 22 221,34 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку позивача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Разом з тим, листом за №2968 від 26.12.2016 року Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача про факт переплати пенсії відповідачу за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року, а також зобов'язало позивача прийняти рішення щодо відшкодування переплати пенсії, сума якої за вказаний період скала 22 221,34 грн.

У зв'язку з зазначеним, 16.03.2017 року позивач звернувся до відповідача з відповідним листом, в якому запропонувало ОСОБА_1 внести на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві переплату пенсії за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року в розмірі 22 221,34 грн.

Однак, як зауважує позивач, відповідач не бажає добровільно погасити незаконно отриману грошову суму.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 329, 387, 1212, 1215 ЦК України, ст. 58 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до сулу з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 31.01.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.05.2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 11.06.2018 року.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,про причини своєї невки в судове засідання суд не сповістив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Разом з тим, за правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, всупереч вищенаведених положень, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження порушення прав позивача саме вказаним ним відповідачем - ОСОБА_1 матеріали не містять.

При цьому, додані до матеріалів справи документи, які, на думку позивача, підтверджують викладені ним у позовній заяві обставини щодо наявності факту переплати пенсії відповідача та, власне, зобов'язання останнього повернути надміру виплачені кошти, жодним чином не стосуються відповідача по справі, а лише вказують на існування правовідносин між позивачем та іншою особою - ОСОБА_2.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення свого позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Центральному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м.Києві в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 11.06.2018 року.

Суддя: