Номер провадження 2/754/2358/18
13 червня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Малинки А.Ю.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_8. від 12.12.2017, після надходження інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2018, у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_8., справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.
Ухвалою суду від 11.05.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади.
Як вбачається з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м.Києві від 01.12.2017 наданої на запит суду, відповідач ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).
Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась судом належним чином за адресою її місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, конверти з судовими повістками про виклик повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що свідчать матеріали справи.
Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відзивів на позовну заяву від відповідачів на адресу суду не надходило.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності нез'явившихся відповідачів, які були повідомлені про розгляд справи, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі, про що в свою чергу не заперечувала сторона позивача.
Заслухавши вступне слово позивача та його представника позивача - ОСОБА_2, покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступних підстав.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали суду, що вони були свідками отримання відповідачем від позивача запозичених коштів, про що той надав відповідну боргову розписку. Крім того, в подальшому стало відомо, що кошти так і не були повернуті, матір відповідача обіцяла виплатити за сина борг, однак так цього і не зробила. Самого відповідача з дня отримання позики, вони більше не бачили.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.
Як вбачається з особисто складеної відповідачем ОСОБА_3 розписки про отримання грошових коштів, останній зобов'язався їх повернути у строк до 01.08.2017, але до цього часу гроші позивачу не повернув.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком.
Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Частиною другої вказаної статті визначено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручитель. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові.
Аналогічні правові позиції висвітлені в постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року в справі №6-49цс12, а також від 24.10.2011 року в справі №6-38цс11.
Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідачі у визначені строки свої зобов'язання не виконали, грошові кошти не повернули, а відтак вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів суми боргу, під час розгляду справи судом знайшли своє обґрунтування та підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 320 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 128, 131, 141, 263-265, 280-283, 289, 354-355, Розділом ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 525, 526, 527, 530, 546, 553-554, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, (що зареєстрована: АДРЕСА_3, фактично проживає: АДРЕСА_2), на користь ОСОБА_1, РНОКПП - НОМЕР_1 (що зареєстрований: АДРЕСА_4) витрати по сплаті судового збору у розмірі 320 грн. з кожного з відповідачів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст судового рішення складено 22.06.2018.
Суддя: