Справа № 603/173/18
Провадження №2/603/138/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

при участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з вимогою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.07.2016 року в Монастириському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №27. Від даного шлюбу мають одну дитину: дочку - Марію, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. В позовній заяві зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося із-за постійних сварок та суперечок, що виникають між ними. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, а тому переконана, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає та вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та просить її позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не зявилася, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не зявився, суду подав заяву по суті справи (відзив на позовну заяву) про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у його відсутності, на розірвання шлюбу згідний.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.07.2016 року в Монастириському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №129670 виданого 22.07.2016 року.

Від даного шлюбу мають одну дитину: дочку - Марію, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №247141 виданого Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 13.12.2016 року.

Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України)

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до збереження шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст. 56 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач та відповідач миритися не бажають і збереження шлюбних відносин суперечить їх інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища «Дмитровська» підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду з позовною заявою та підтверджений квитанцією судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ч. 3 ст. 56, 110, 112 СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НЮ №385556), проживаючої (зареєстрованої) за адресою: вул.Краснікова буд.5 м.Монастириська Тернопільської області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НЮ №168753), проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 22 липня 2016 року в Монастириському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №27.

Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище «Дмитровська».

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Михайлів (дів.Дмитровська) ОСОБА_3 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4