Справа № 715/686/18
Провадження № 2/715/352/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складi: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з вказаною позовною заявою, вказавши в позові, що 13 червня 2014 року приблизно о 23:57 годині на 521 км + 300 м автодороги М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» біля АЗС «Shell», яка розташована між с. Валя Кузьмина та с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Toureg» з номерним знаком СЕ 0707 АК під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «ВАЗ-21093» з номерним знаком 196-48 ТВ під керуванням водія ОСОБА_4. У салоні транспортного засобу марки «ВАЗ-21093» з номерним знаком 196-48 ТВ знаходились пасажири: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажири транспортного засобу марки «ВАЗ-21093» з номерним знаком 196-48 ТВ загинули. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області у справі 715/2631/14-к, визнано водія транспортного засобу марки «Volkswagen Toureg», з номерним знаком СЕ 0707 АК Шастала ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Цивільно-правова відповідальність винуватця на момент події була застрахована в ПрАТ «УПСК». Згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність за відшкодування заподіяної шкоди покладається на відповідача, як на страховика. Позивачі, які є батьками загиблого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, через представника ОСОБА_9, 09.06.2017 року звернулася до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування. За заявою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, розмір належного страхового відшкодування становить: 43848 грн., з яких: 7308 грн. - моральна шкода; 36870 грн. - витрати на спорудження надгробного пам'ятника; 21924 грн. - відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника). За заявою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, розмір належного страхового відшкодування становить: 29232 грн., з яких: 7308 грн. - моральна шкода; 21924 грн. - відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника). ОСОБА_1 відповідачем було виплачено 7308 грн. моральної шкоди та 14616 грн. витрат на спорудження надгробного пам'ятника (з урахуванням лімітів, встановлених Законом). У відшкодуванні шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника) було відмовлено. ОСОБА_2 відповідачем було виплачено 7308 грн. моральної шкоди. У відшкодуванні шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника) було відмовлено.

Просять суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ЄДПОУ 20602681, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, по 21924 (двадцять одну тисячу дев'ятсот двадцять чотири) гривні відшкодування шкоди, заподіяної смертю (втрата годувальника) сина ОСОБА_7 та покласти на відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи - на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

03 травня 2018 року представник відповідача ОСОБА_10 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаються на необґрунтованість даної позовної заяви, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

10 травня 2018 року ОСОБА_11 та ОСОБА_2 направили до суду відповідь на відзив, в якому навели аргументи, які, на їх думку, свідчать про законність та обґрунтованість даної позовної заяви, просили суд, задовольнити позов в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, направили до суду заяву, в якій підтвердили обставини викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити в повному обсязі, справу розглянути без їх участі.

Представник відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не зявився, проте направив відзив на позовну заяву, в якому посилається на необґрунтованість позовної заяви, та просить суд відмовити в її задоволенні.

Дослiдивши матерiали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, визначив наступні правові норми, що їх регулюють та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13 червня 2014 року приблизно о 23:57 годині на 521 км + 300 м автодороги М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» біля АЗС «Shell», яка розташована між с. Валя Кузьмина та с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Toureg» з номерним знаком СЕ 0707 АК під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «ВАЗ-21093» з номерним знаком 196-48 ТВ під керуванням водія ОСОБА_4. У салоні транспортного засобу марки «ВАЗ-21093» з номерним знаком 196-48 ТВ знаходились пасажири ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажири транспортного засобу марки «ВАЗ-21093» з номерним знаком 196-48 ТВ загинули. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області у справі 715/2631/14-к, визнано водія транспортного засобу марки «Volkswagen Toureg», з номерним знаком СЕ 0707 АК, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Цивільно-правова відповідальність винуватця на момент події була застрахована в ПрАТ «УПСК».

Згідно свідоцтва про смерть серії І-МИ №133290 ОСОБА_7 помер 13 червня 2013 року.

Як вбачається з Вироку Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

09.06.2017 року позивачі звернулися до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування. За Заявою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, розмір належного страхового відшкодування становить: 29232 грн., з яких: 7308 грн. - моральна шкода; 21924 грн. - відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника). ОСОБА_1 відповідачем було виплачено 7308 грн. моральної шкоди та 14616 грн. витрат на спорудження надгробного пам'ятника (з урахуванням лімітів, встановлених Законом). У відшкодуванні шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника) було відмовлено . ОСОБА_2 відповідачем було виплачено 7308 грн. моральної шкоди. У відшкодуванні шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника) було відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Оскільки шкоду було заподіяно на 521 км + 300 м автодороги М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» біля АЗС «Shell», яка розташована між с. Валя Кузьмина та с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області, то даний позов підсудний Глибоцькому районному суду Чернівецької області.

Згідно положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність за відшкодування заподіяної шкоди покладається на відповідача, як на страховика.

За змістом абзаца 1 частини першої та частини другої сттаті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для позивача постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання позивачем заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв'язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік.

Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Вказана обставина в ході судового розгляду має бути підтверджена належними і допустимими засобами доказування, як-то довідка про розмір пенсії, довідка про доходи тощо.

В матеріалах справи відсутні докази про те, чи син позивачів працював, та чи отримував хоча б якийсь дохід. Також немає жодних посилань на докази, які б свідчили, що позивачі перебували на утриманні свого померлого сина і залежали від його заробітку.

Сам по собі факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні.

Також матеріали справи не містять доказів фактичних обставин, які б свідчили про потребу позивачів у матеріальній допомозі, передбаченою статтею 202 СК України.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

На пiдставi викладеного керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: