233 № 233/3389/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Ліман С.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому просив усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме від права на спадкування 1/8 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ним було прийнято у спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_5 1/3 та 1/6 частини вищезазначеної квартири. При оформленні спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 баби ОСОБА_4, яка за життя заповіла позивачу 1/2 частину вказаної квартири, йому стало відомо, що його дядько - відповідач у справі ОСОБА_3 також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, та успадкував обов'язкову частку спадщини, що складається із 1/8 спірної квартири. В результаті чого позивачем було отримано у спадщину від померлої ОСОБА_4 3/8 вказаної квартири.

ОСОБА_4, яка була особою похилого віку, протягом останніх років хворіла, потребувала сторонньої допомоги та піклування, проте відповідач, який є сином померлої, її доглядом, утриманням та піклуванням не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість, тому позивач вважає, що відповідача слід усунути від права на спадкування на підставі ч. ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України. Крім того відповідач, який є громадянином Російської Федерації, по цей час не з'являється в Україну, не опікується спадковим майном, не займається його утриманням. Вважає, що відповідач порушив його майнові права на отримання спадкового майна померлої ОСОБА_4

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло виконане судове доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій стосовно відповідача ОСОБА_3 Згідно з протоколом судового засідання від 24 жовтня 2017 року, складеного на виконання судового доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій компетентним судом Російської Федерації на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснив, що за життя батьків ОСОБА_7, ОСОБА_4 та брата ОСОБА_5 позивач їх не провідував, ремонт в їх помешканні не робив. На похорони ОСОБА_4 відповідач приїхати не зміг. А в 2008 році за власний кошт влаштував місце поховання батькові та брату. Вважає себе прямим спадкоємцем та від спадщини не відмовляється. Відповідач заперечував проти розгляду справи у його відсутність, зазначив, що планує приїхати в судове засідання в резервну дату.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

З'ясувавши обставини справи, позиції сторін, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 83 років в місті Костянтинівка Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2, актовий запис № 282, складений 04.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області.

За життя ОСОБА_4 все своє майно, належне їй на день смерті, з чого б воно не складалось та де би воно не знаходилось, а також все, на що вона має права за законом, заповіла позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією заповіту від 07 вересня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т.В.

Спадкодавцю ОСОБА_4 належало нерухоме майно у вигляді 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 вересня 2007 року, отриманого після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15902331 від 12.09.2007 р. на 1/6 частину спірної квартири, а також свідоцтва про право власності на житло від 22 червня 1993 року, виданого Костянтинівським державним хімічним заводом, згідно з яким померлій належала на праві спільної часткової власності 1/3 частина спірної квартири. Копії вказаних документів долучені до справи.

На час відкриття спадщини померла ОСОБА_4 проживала у спірній квартирі одна, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої житлово-комунальним відділом Костянтинівського державного хімічного заводу, копія якої долучена до матеріалів справи.

У встановлений законом строк відповідач ОСОБА_3 звернувся до Костянтинівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6. Родинний зв'язок ОСОБА_3 та померлої ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 22 листопада 1967 року народження (актовий запис № 1578, складений 25 листопада 1957 року Костянтинівським міськЗАГС Донецької області) , копія якої долучена до матеріалів справи.

В матеріалах спадкової справи наявна довідка МСЕ-2004 № 1372044, згідно якої відповідач ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням безстроково. Ступінь непрацездатності не встановлено.

Обставини щодо того, чи був ОСОБА_3, маючи ІІІ групу інвалідності, непрацездатним на час звернення із заявою про прийняття спадщини та чи мав право на обов'язкову частину у спадщині судом не досліджувались, оскільки не були предметом спору.

Отже, відповідач ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 успадкував 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Позивач успадкував 3/8 частин квартир, про що отримав свідоцтво про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 165/2013, відкритої після смерті ОСОБА_4, яка померла 03.03.2013 року.

Позивачу ОСОБА_1 належить 7/8 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 від 21 січня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16447412 від 21.01.2014 р. на 1/2 частину квартири, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 від 21 січня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16451248 від 21.01.2014 р. на 3/8 частини квартири, копії яких містяться в матеріалах справи.

Частинами 3, 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ч. 6 ст. 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Статтями 202, 203 СК встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги та крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту ст. 1224 ч. 3, 5 Цивільного кодексу України, при вирішенні такої справи необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребує спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Вказане кореспондується із інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо узагальнення практики з розгляду цивільних справ про спадкування.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що була знайома з померлою ОСОБА_4 з 2002 році. Вони часто спілкувались телефоном і ОСОБА_4 їй повідомляла, що її син - відповідач у справі ОСОБА_3 з 90-х років проживає на Півночі РФ. Лише один раз приїжджав до матері та рідко спілкувався з нею телефоном, жодної матеріальної допомоги їй не надавав. Онук померлої - позивач ОСОБА_1 доглядав ОСОБА_4, допомагав їй, а за рік до смерті ОСОБА_4 разом із своєю сім'єю став проживати із нею, так як та потребувала сторонньої допомоги. Проте до свого сина ОСОБА_3 з приводу надання їй допомоги та догляду не зверталась, оскільки була всім необхідним забезпечена та доглянута позивачем у справі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача. Разом із чоловіком вони доглядали та утримували померлу ОСОБА_4, яка була бабою її чоловіка. А за рік до її смерті стали разом з нею проживати. Оскільки вона потребувала стороннього догляду. ОСОБА_4 спілкувалась з сином ОСОБА_3 телефоном. До свого сина - відповідача ОСОБА_3 з приводу надання матеріальної допомоги та про необхідність догляду померла не зверталась, оскільки була забезпечена та доглянута ними.

На підставі показань свідків судом встановлено, що відповідач не надавав допомоги своїй матері, але спадкодавець ОСОБА_4 за життя матеріальної допомоги не потребувала та належним чином доглядалась членами сім'ї позивача, до відповідача за допомогою не зверталась.

Отже, судом не встановлено факт ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, оскільки такий обов'язок виникає у повнолітніх дочки, сина щодо батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Крім того, судом не встановлені обставини щодо знаходження спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та відповідно факт ухиляння відповідача від надання допомоги у зв'язку з цим спадкодавцеві.

З наведеного випливає, що для усунення від права на спадкування за законом відповідача ОСОБА_3 відсутні підстави, передбачені частинами 3, 5 статті 1224 ЦК України. В зв'язку з чим суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та необхідності відмовити у їх задоволенні.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову, понесені ним під час розгляду справи судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 354-355, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 08 червня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; ЄДРПОУ: НОМЕР_1; відповідач: ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2.

Суддя