Справа № 127/4302/15-ц
Провадження № 22-ц/772/1367/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 рокуСправа № 127/4302/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ФОП ОСОБА_4, про звернення стягнення на земельну ділянку

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року про залишення позову без розгляду, постановлену у складі судді Жмудя О.О.,

встановив:

В березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до Фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, в якому, з урахуванням зміни предмета позову просило в рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_4 за кредитним договором №08/07-099 від 30 серпня 2007 року в розмірі 183275, 56 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2017 року еквівалентно 4 854 584, 17 грн., звернути стягнення на земельну ділянку площею 0, 0836 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, із земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_1, розташованої за адресою АДРЕСА_1, шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на земельну ділянку у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Встановити початкову ціну вартості реалізації предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що представник позивача неодноразово брав участь у справі, надавав необхідні пояснення і документи, а тому залишення позову без розгляду є немотивованим, оскільки суд першої інстанції відсторонився від вирішення спору по суті. Судом не було визнано явку представника обов'язковою, суд не зазначив чим неявка представника позивача перешкоджає розгляду справи. Суд першої інстанції не направляв повідомлення на адресу позивача, зазначену в позовній заяві, а повідомив лише представника позивача, а не сам банк як сторону по справі.

22 червня 2018 року від відповідача фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив суд залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін, як постановлену з дотриманням норм процесуального права.

22 червня 2018 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ФОП ОСОБА_4, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій проти вимог апеляційної скарги заперечила, просила суд залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін, як постановлену з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, зазначених в ній, просив суд скаргу задовольнити, додатково пояснив, що повідомлення представника позивача про дату, час і місце наступного судового засідання під розписку не містить дати такого повідомлення, а тому не може вважатися належним.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що повідомлений належним чином представник позивача, повторно не з'явився в судові засідання, призначені на 20 березня 2018 року та 03 травня 2018 року, від якого не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та не повідомлено причини неявки, що унеможливлює виконання судом вимог щодо строків розгляду справ.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що позивач звернувся до суду за захистом свого права в березні 2015 року.

Справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року частково задоволено касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» . Скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 червня 2016 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

З 19 липня 2017 року справа перебувала у провадженні судді Жмудя О.О.

14 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із заявою про зміну предмета позову.

Представник позивача ОСОБА_5 з'являвся в судові засідання 14 листопада 2017 року, 13 грудня 2017 року, 22 січня 2018 року, в яких розгляд справи по суті не здійснювався, а судові засідання відкладалися з різних підстав (т.4 а.с. 55-57, 74, 87).

Судове засідання, призначене на 20 лютого 2018 року не відбулося у зв'язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 20 березня 2018 року (т.4 а.с. 104).

Про час та місце розгляду справи представник позивача ОСОБА_5 повідомлений особисто під розписку (т. 4 а.с. 105).

Згідно із ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За змістом абз. 2 ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Представник позивача ОСОБА_5 повідомлений про наступну дату, час і місце судового засідання під розписку, проте у цьому повідомленні не вказано дату його здійснення.

А тому розписка про явку в судове засідання на 20 березня 2018 року не є беззаперечним підтвердженням виконання судом вимог ч.5 ст. 128 ЦПК України щодо завчасного, а відтак і належного повідомлення представника позивача про наступне судове засідання.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судове засідання, призначене на 20 березня 2018 року об 11 год. 30 хв. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю ОСОБА_5 не з'явився, розгляд справи відкладено на 03 травня 2018 року на 10.00 год.

В судове засідання, призначене на 03 травня 2018 року о 10 год. позивач викликався судовою повісткою за адресою, зазначеною в позовній заяві (АДРЕСА_2), яку отримано 27 березня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.4 а.с. 118).

Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням того, що докази належного повідомлення представника позивача про судове засідання, призначене на 20 березня 2018 року, в матеріалах справи відсутні, що виключає наявність повторності неявки належним чином повідомленого представника позивача, а тому підстави для залишення позову без розгляду були відсутні.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки), § 49).

Право на суд включає не лише право звертатися до суду, а також право на вирішення спору судом (Kutic v. Croatia (Кутіч проти Хорватії), § 25 і § 32; Acimovic v. Croatia (Ачімовіч проти Хорватії), § 41; Beneficio Cappella Paolini v. San Marino (Бенефічіо Капелла Паоліні проти Сан- Марино), § 29).

У своїй практиці Європейський Суд неодноразово повторював, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може підлягати законним обмеженням.

Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (Ashingdane v. the United Kingdom (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства), § 57; Fayed v. the United Kingdom (Файєд проти Сполученого Королівства), § 65; Markovic and Others v. Italy (Марковіч та інші проти Італії) [ВП], § 99).

Суд першої інстанції, навівши формальні підстави для залишення позову без розгляду, не перевірив належним чином обставини справи та попередню поведінку позивача, яка свідчить про наявність інтересу до предмета спору та не з'ясував чи не порушується право позивача на вирішення спору судом, упродовж розумного строку.

Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції не було дотримано норм процесуального права при вирішенні цього питання, ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування, а справу необхідно передати для продовження розгляду по суті.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 379, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 травня 2018 року.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: