АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/8/18 Головуючий суддя І інстанції Проценко Л. Г.
Провадження № 22-ц/790/3075/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 642/8/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тера» , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Приватної фірми «Левада-7» про стягнення боргу, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2018 року, постановлену суддею Проценко Л.Г., за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тера», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Приватної фірми «Левада-7» заборгованість за простим векселем у розмірі 139960 грн. та проценти за векселем у сумі 545718 грн. 23 коп.

27 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт або заборонити відчуження належних ОСОБА_2 9/20 частин нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів та офіс за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, б.78, а також накласти арешт на ? частини квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування заяви зазначив, що відповідач ОСОБА_2 позов не визнає, зловживає своїми процесуальними правами, що свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. В обґрунтування скарги зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності передбачених законом підстав для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 червня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є вимоги про стягнення в солідарному порядку з ТОВ «Тера», ФОП ОСОБА_2, ПФ «Левада-7» заборгованості за простим векселем у загальному розмірі 685678 грн.

Разом з тим, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано не за відповідачем ОСОБА_2, а за іншою особою.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачу ОСОБА_2 належить 9/20 частин нежитлового приміщення № 78 по вул. Жовтневій у м. Полтава, а висновки суду першої інстанції про обтяження вказаного нерухомого майна іпотекою АТ «ОСОБА_3 Аваль», у звязку з чим накладення арешту є недоцільним, апелянтом не спростовані.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 02 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 червня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_4