Справа № 177/1408/17
Провадження № 2/177/153/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі: секретаря Маракуца І. В.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що він є рідним сином ОСОБА_5, яка померла 16.07.2009 року та ОСОБА_6, який помер 29.11.2016 року, а також рідним братом ОСОБА_7, який помер 29.11.2016 року.

За життя його рідні та він проживали разом в домоволодінні за адресою: пров. Залізничний, 12а, с. Зелене Поле, Криворізький район Дніпропетровська область. Зазначене домоволодіння на праві приватної власності належало його батькові ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.1964 року.

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з зазначеного домоволодіння.

Зважаючи не те, що він постійно проживав разом з батьками, утримував їх, піклувався та фінансово забезпечував їх, здійснив обряди поховання та інші, повязані з цим події, також, він сплачував кошти на утримання будинку, здійснював час від часу ремонтні роботи та оплачував комунальні послуги, тому вважає себе єдиним спадкоємцем після смерті батька.

Однак, звернувшись до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті батька, йому повідомили, що до кола спадкоємців відноситься і його племінник ОСОБА_2 відповідач, син його брата ОСОБА_7, померлого 27.0.2015 року.

Але він вважає, що його племінник ОСОБА_2 не має жодного законного права з огляду на моральні засади, на отримання даного спадку, оскільки за життя його брата та батьків, відповідно батька, діда і баби відповідача, останній жодного разу не відвідував їх, вів аморальний спосіб життя, зловживав алкогольними та наркотичними засобами, також, він не підтримував відносин зі своїм батьком до дня його смерті. Також, зазначає, що його померлий брат також, не піклувався про батьків та завдавав їм лише клопіт своїм аморальним способом життя.

Тому, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_6, померлого 29.11.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимог позивача не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що відповідачу ніхто не повідомляв про необхідність догляду за дідом, до того ж сам позивач забороняв йому приїздити до діда. Крім того, зазначив, що з 2009 року він є інвалідом ІІ групи з обмеженням по всіх видах праці в звичайних умовах, маючи 25 відсотковий ступень зайнятості на роботі та отримував заробітну плату на рівні 893,00 грн. на місяць, при цьому мав на утриманні малолітню дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружину ОСОБА_8, яка на той час не працювала, доглядаючи їх спільну дитину, тому навіть за умови якщо б спадкодавець перебував у безпорадному стані та в зв'язку із цим потребував допомоги, таку допомогу діду не зміг би надавати за браком як матеріальних так й фізичних ресурсів, про що надав довідку МСЕК та довіку про доходи. Отже, просить через безпідставність та необґрунтованість позовних вимог відмовити в їх задоволенні, про що також зазначив у відзиві на позовну заяву (а.с. 98).

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку всім доказам по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних законних підстав.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Зі змісту ст.ст. 1216-1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 29.11.2016 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

За життя ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.1964 року належало домоволодіння по пров. Залізничний, 12а в с. Зелене Поле Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 17-19) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10).

У звязку зі смертю ОСОБА_6 відкрилася спадщина на вказане майно.

Як вбачається з копії спадкової справи № 71/2017 заведеної після смерті ОСОБА_2, померлого 29.11.2016 року, наданої Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою, заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався. З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 29.11.2016 року, в межах 6-ти місячного строку визначеного законом, звернулися син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2, з заявою про відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с. 59-75).

Постаново державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 31.07.2017 року спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_9 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті відповідно діда та батька ОСОБА_6, померлого 29.11.2016 року, зокрема, оскільки спадкоємці заперечують, щодо обсягу спадкового майна (а.с. 7).

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Отже, оскільки ОСОБА_6 за життя не склав заповіту, тобто не зробив особистого розпорядження щодо свого майна на випадок його смерті (ст. 1233 ЦК України), то спадщина, яка відкрилася після його смерті, має спадкуватися відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258, 1261 ЦК України спадкування за законом здійснюється спадкоємцями почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 29.11.2016 року є його син ОСОБА_1 - позивач по справі, в порядку ст. 1261 ЦК України, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с. 39) та онук ОСОБА_2 відповідач по справі, в поряду ч. 1 ст. 1266 ЦК України, як син ОСОБА_7, померлого 27.09.20015 року, якому за законом належала б частка спадщини після смерті батька ОСОБА_6, померлого 29.11.2016 року, що підтверджується копією свідоцтв про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_6С.(а.с. 38, 65), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 (а.с. 7).

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України вбачається, що для усунення спадкоємця від права на спадкування необхідна сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме від цієї особи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач як на підставу усунення відповідача від права на спадкування вказував те, що він не відвідував діда, не виявляв жодного бажання спілкувалася з ним, не доглядав за ним та не надавав йому допомогу, якої він потребував, натомість він проживав разом з батьком, утримував його, піклувався про нього та фінансово забезпечував, доглядав за лежачим батьком, здійснив його поховання.

В той же час, в ході судового засідання не встановлено фактів перебування спадкодавця в безпорадному стані, навмисного ухилення відповідача від надання спадкодавцю допомоги при можливості її надання та потреби в допомозі саме від відповідача, а тому відсутні підстави для усунення відповідача від права на спадкування.

Позивач доказів на підтвердження того, що його батько перебував у безпорадному стані, самостійно не пересувався, у звязку з чим потребував сторонньої допомоги суду не надав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, кожен окремо, також не зазначали про безпорадний стан ОСОБА_6 та потреби у сторонній допомозі.

В ході судового засідання не встановлено фактів навмисного ухилення відповідача від надання спадкодавцю допомоги та потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідача, а тому відсутні підстави для усунення відповідача від права на спадкування.

Судом встановлено, що відповідачу не було відомо про необхідність догляду за дідом, оскільки ж сам позивач забороняв йому приїздити до діда. Позивач також пояснив суду, що не повідомляв відповідача про необхідність надання допомоги дідові. Крім того, з довідки МСЕК серії 10 ААА № 552452 від 12.01.2012 року вбачається, що відповідач є інвалідом ІІ групи з обмеженням по всіх видах праці в звичайних умовах, безстроково (а.с. 99), у звязку з чим працюючи в ПрАТ «ПІВНГЗК», як інвалід отримував заробітну плату на рівні 893,00 грн. на місяць, про що свідчить довідка про доходи (а.с. 100). При цьому мав на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 101), та дружину ОСОБА_8 (а.с. 102), яка на той час не працювала, доглядаючи їх спільну дитину отримувала соціальну допомогу в розмірі 860,00 грн., щомісяця (а.с. 103), тому навіть за умови якщо б спадкодавець перебував у безпорадному стані та в зв'язку із цим потребував допомоги, таку допомогу діду не зміг би надавати за браком як матеріальних так й фізичних ресурсів,

Вказані обставини свідчать про те, що відповідач будучи інвалідом ІІ групи та маючи скрутне матеріальне положення та малолітню дитину на утриманні, не мав можливості, як вказує його представник, надавати допомогу своєму дідові. В той же час вказану допомогу надавав позивач, проживаючи з батьком, що свідчить про те, що спадкодавець не потребував такої допомоги саме від відповідача.

У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність факту ухилення відповідача від надання спадкодавцю допомоги, перебування спадкодавця в безпорадному стані, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1220, 1222-1223, ч.5 ст. 1224, 1258, 1261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України:

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання, ІНФОРМАЦІЯ_5) про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 27.06.2018.

Суддя: