Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"31" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Сіренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1; покласти на ОСОБА_2 всі судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та ОСОБА_2 21 серпня 1996 року було зареєстровано шлюб. Вона являється власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23 травня 2005 року № 3815. Відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2014 року по справі № 755/31269/13-ц шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач зареєстрований у її квартирі, але жодного дня в ній не проживав, з його слів реєстрація в її квартирі йому була потрібна нібито для працевлаштування. Вона до останнього сподівалася на порядність відповідача, що він зніметься самостійно з реєстрації, але намарно. Відповідач в 2009 році покинув свою на той час офіційну дружину напризволяще знаючи про наявність спільних фінансових зобов'язань та його особистих зобов'язань, по яким на її адресу постійно приходять вимоги різних кредиторів та правоохоронних органів і телефонують підозрілі особи з погрозами та вимогами грошей. Відповідач не проживав та не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні платежі. Нарахуванням на не проживаючого у квартирі відповідача комунальних платежів вона несе необґрунтовані витрати. Перешкод в користування квартирою відповідачу вона ніколи не чинила.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, та відповідача, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 21 серпня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до договору дарування квартири від 23 травня 2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, позивач отримала у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до довідки форми 3 з місця проживання про склад родини та прописку від 18 червня 2008 року, ОСОБА_2 з 2007 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно акту від 11 лютого 2008 року, складеного комісією у складі: майстра т/д КП «ЖЕО-109» ОСОБА_4, доглядача будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5, жителів будинку по АДРЕСА_2 - ОСОБА_6, квартири № 59 - ОСОБА_7 та затвердженого КП «ЖЕО-109» ОСОБА_8, останні підтвердили, що ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_3 з 1994 року (а.с. 8).

Таким чином, з вищевикладених фактів вбачається, що відповідач починаючи з 1994 року проживав у квартирі АДРЕСА_3 з 1994 року, при цьому за адресою власної реєстрації не проживав.

Відповідно до листа-відповіді Дніпровського управління поліції Головного управління у м. Києві Національної поліції України від 29 березня 2018 року, звернень громадянина ОСОБА_2 щодо чинення останньому перешкод у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_5 до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві не надходило.

Згідно довідки начальника ЖЕД-408 Рябічко С.О. від 29 березня 2018 року, до ЖЕД-408 із сторони мешканців квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніяких звернень не надходило.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав власників житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втратившим право користування квартирою АДРЕСА_1, ОСОБА_2

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з даним позовом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: