Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/2566/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/2256/18 Редько О.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Кузнецової Г.Г. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року головний державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Кузнецова Г.Г. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_3, зазначивши боржника ТОВ «Житломасив», посилаючись на те, що в провадженні головного державного виконавця Мелітопольського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Кузнецовой Г.Г. на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №47541766 до складу якого входять 148 виконавчих провадження на загальну суму 531 481,00 грн.

З них 54 виконавчих документа на суму 274 790,00 грн. по стягненню заборгованості із заробітної плати.

За вказаним зведеним виконавчим провадженням боржником є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житломасив».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником підприємства є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень (виконавчі провадження зазначені в обліковій картці), якими боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність - за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зазначає, що рішення суду щодо виплати заборгованості із заробітної плати на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої реєструючими органами, а саме: АІС та ПАІС, Держгеокадастру, Інформаційної довідки з реєстру прав власності майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

На розрахункових рахунках боржника недостатньо коштів для погашення заборгованості із заробітної плати.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 01.03.2018 року, Керівник Товариство з обмеженою відповідальністю "Житломасив" ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданим 13.09.2016 року органом видачі "2318".

Вказує, що до теперішнього часу рішення суду не виконано, боржник, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Житломасив» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до виконання зобов'язань, покладених на нього за зведеним виконавчим провадженням № 47541766 до складу якого входять 148 виконавчих провадження на загальну суму 531 481,00 грн., з них 54 виконавчих документа на суму 274 790,00 грн. по стягненню заборгованості із заробітної плати.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року подання головного державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Кузнецової Г.Г. погодженого з начальником Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Власенко В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_3 задоволено повністю.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Житломасив» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до виконання зобов'язань, покладених на нього за зведеним виконавчим провадженням № 47541766 до складу якого входять 148 виконавчих провадження на загальну суму 531 481,00 грн., з яких 54 виконавчих документа на суму 274 790,00 грн. по стягненню заборгованості із заробітної плати.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким подання залишити без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем наведено докази, які об'єктивно свідчать про те, що боржником навмисно вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання обов'язків.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні головного державного виконавця Мелітопольського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Кузнецовой Г.Г. на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 47541766 до складу якого входять 148 виконавчих провадження на загальну суму 531 481,00 грн. З них 54 виконавчих документа на суму 274 790,00 грн. по стягненню заборгованості із заробітної плати.

За вказаним зведеним виконавчим провадженням боржником є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житломасив».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником підприємства є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно інформації наданої реєструючими органами, а саме: АІС та ПАІС, Держгеокадастру, Інформаційної довідки з реєстру прав власності майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

На розрахункових рахунках боржника недостатньо коштів для погашення заборгованості із заробітної плати.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 01.03.2018, Керівник Товариство з обмеженою відповідальністю «Житломасив» ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданим 13.09.2016 року органом видачі "2318".

Рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим підлягає з'ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов'язання, або невиконання зумовлено об'єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України та його тимчасового затримання.

Крім того, в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу № 18 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Житломасив» від 03 квітня 2018 року, наказом № 3-к від 03.04.2018 року «Про припинення трудового договору (контракту)» на підставі заяви ОСОБА_3 про звільнення у зв'язку з переїздом на інше місце проживання, ОСОБА_3 звільнена з посади директора (за сумісництвом) виконуючого обов'язки генерального директора ТОВ «Житломасив».

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, і з особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання ним судового рішення.

Отже, зі змісту вищевказаної статті не вбачається можливість вирішення судом питання про обмеження у праві виїзду за межі України керівника - боржника юридичної особи.

Як встановлено, ОСОБА_3 була керівником ТОВ "Житломасив» на час звернення до суду з даним поданням.

Проте на час постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_3 звільнена з посади директора (за сумісництвом) виконуючого обов'язки генерального директора ТОВ «Житломасив».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року по цій справі скасувати.

В задоволені подання головного державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Кузнецової Г.Г. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_3, відмовити.

Дата складання повної постанови 23 червня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає згідно до ч.2 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: