УХВАЛА

(про забезпечення позову)

"22" червня 2018 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків їх недійсності, -

в с т а н о в и в :

Позивач разом з позовною заявою звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок літ. «А-2» з підвалом літ. «ап» та балконом літ. «а1», ганком літ. «а», гараж літ. «Б», та на земельну ділянку, на якій вони розташовані за адресою: м. Харків, вул. Віражна, буд. 11, посилаючись, що позивачем було подано позов про визнання правочинів недійсними, а саме договорів дарування від 24.12.2013 року на вказане нерухоме майно, та враховуючи, що вказані договори були укладені без згоди позивача, а відповідач може відчужити вказане майно, а іншого житла позивача немає, а тому невжиття заходів може ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладення арешту на майно відповідача або забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідноч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

До суду не надано доказів, що на даний час нерухоме майно, що є предметом спору по даній справі, та на яке позивач просить накласти арешт перебуває у власності відповідача.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що предметом розгляду зазначеної справи є визнання договорів дарування спірного житлового будинку разом з прибудовами та земельної ділянки недійсними, тому суд вважає вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на вказане нерухоме майно, є співмірними із заявленими позовними вимогами, та вважає за необхідне в межах позовних вимог накласти заборону відчуження на житловий будинок літ. «А-2» з підвалом літ. «Ап» та балконом літ. «а1», ганком літ. «а», гаражем літ. «Б», та на земельну ділянку, на якій вони розташовані, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Віражна, буд. 11, оскільки вбачається імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви позивача, а тому вона підлягає задоволенню частково, а саме в частині накладення заборони відчуження на вказане нерухоме майно, а в частині заяви про накладення арешту суд вважає за доцільне відмовити у звязку з тим, що позивачем не надано доказів, що вказане нерухоме майно на даний час належить відповідачу.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження на житловий будинок літ. «А-2» з підвалом літ. «Ап» та балконом літ. «а1», ганком літ. «а», гаражем літ. «Б», та на земельну ділянку, на якій вони розташовані, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Віражна, буд. 11, до вирішення спору по суті.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Харківської області протягом 15 діб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач, адреса: м. Харків, вул. Віражна, буд. 11, і.н. НОМЕР_1.

ОСОБА_2 відповідач, адреса: м. Харків, вул. Віражна, буд. 11.

ОСОБА_3 відповідач, адреса: м. Харків, вул. Абрикосова, буд. 12.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 третя особа, адреса: м. Харків, вул. Мироносицька, 65, оф. 45.

Строк предявлення виконавчого документа до виконання три роки.

Суддя Г.А. Зуб