АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року місто Київ

Унікальний номер справи № № 752/15430/17

Апеляційне провадження 22-ц/796/5141/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, на рішення (додаткове) Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року, постановлене під головуванням судді Мирошниченко О.В., у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

17.04.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

У/н справи № 752/15430/17 № а/п 22-ц/796/5141/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням (додаткове) Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2018 року відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_3, через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та постановити нове рішення про задоволення заяви. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не надав оцінки поданим нею доказам про понесені витрати на правову допомогу, договору про надання правової допомоги № 112 від 14.08.2017 року, ордеру серії КВ № 352717, акту приймання -передачі наданих послуг № 1 від 19.02.2018 року та копії прибуткового касового ордеру № 01-1902/18 від 19.02.2018 року. Дійшовши висновку про те, що розмір таких витрат є завищеним суд будь - яких розрахунків не навів.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Крім того подали заяву про стягнення судових витрат за розгляд справи у апеляційному порядку у розмірі 8 000 грн, додавши до заяви договір про надання правової допомоги від 08.05.2018 року, акт приймання - передачі наданих послуг та прибутковий касовий ордер від 19.06.2018 року.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, враховуючи правову природу правовідносин, що склались між сторонами, рівень складності справи, виходив з того, що розрахунок понесених витрат на правову допомогу є завищеним.

Колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1- 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказівтощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позовута (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, у липні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просили зобов`язати останню відновити зруйновану перегородку на обладнаному вході в приміщення для маломобільних груп населення (пандусі) та стягнути з неї 50 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням суду від 19.02.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Інтереси ОСОБА_3 у суді представляв на підставі договору про надання правової допомоги № 112 від 14.08.2017 року адвокат ОСОБА_4.

19.02.2018 року відповідач подала до суду заяву про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката та додала до заяви договір про надання правової допомоги, який укладено між нею та адвокатом ОСОБА_4 14.08.2017 року, прибутковий касовий ордер, відповідно до якого ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_3 30 000 грн та акт приймання - передачі наданих послуг від 19.02.2018 року.

Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката становить 30 000 грн та сплачується адвокатові клієнтом протягом двох тижнів з дати підписання даного договору.

Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг від 19.02.2018 року на позасудові дії витрачено настуний проміжок часу: надання усних та письмових консультацій клієнту 3 год; оброблення наявних матеріалів та викладення пояснень у письмовій формі 4 год; аналіз наявних матеріалів, опрацювання отриманих документів та формування правової позиції 5 год; представництво клієнта у суді 5 год.

Відповідно до журналів судового засідання ОСОБА_4 приймав участь у судових засіданнях 16.01.2018 року та 19.02.2018 року, які в сукупності тривали 1 год 38 хв.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

15.01.2018 року ОСОБА_4 подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, проте ні договору про надання правової допомоги, ні орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які понесла відповідач чи які очікує понести у зв`язку із розглядом справи надано не було, незважаючи на те, що на час подання відзиву договір був укладений та сума гонорара у цьому договорі була визначена (договір від 14.08.2017 року) та за умовами договору мала бути сплачена до 28.08.2017 року.

Оскільки відповідач чи її представник подаючи відзив на позовну заяву не виконали вимог ст. 134 ЦПК України підстави для стягнення витрат на правову допомогу відсутні.

Посилання ОСОБА_4 на те, що у відзиві було вказано про те, що гонорар за надання правничої допомоги складає 30 000 грн не може бути підставою для задоволення заяви про стягнення судових витрат, оскільки у відзиві від 15.01.2018 року вказано, що відповідач вже понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн, тоді як за обставинами справи встановлено, що на час подачі відзиву такі кошти сплачені не були. Крім того, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла сторона і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи передбачає надання саме розрахунку, а не лише зазначення суми гонорару. Це пов`язано з тим, що інша сторона може доводити неспівмірність таких витрат та подати клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 137 ЦПК України).

Ні у договорі про надання правової допомоги, ні у відзиві, ні навіть у акті приймання - передачі наданих послуг не вказано які саме суми за конкретні роботи були сплачені. Гонорар був визначений конкретною сумою у 30 000 грн ще при укладенні договору про надання правової допомоги, незважаючи на те, що сторони не знали і не могли знати про те, який час буде витрачено на судові засідання та які матеріали прийдеться вивчати.

У акті приймання - передачі наданих послуг вказано, що на надання усних та письмових консультацій клієнту адвокатом витрачено 3 год та на оброблення наявних матеріалів та викладення пояснень у письмовій формі 4 год. Тоді як із письмових пояснень у матеріалах справи знаходиться лише відзив. Будь - яких інших письмових пояснень до суду не подавалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Оскільки суд при ухваленні рішення не вирішив питання про стягнення витрат на правову допомогу, то такий недолік підлягає усуненню шляхом постановлення додаткового рішення.

Проте, оскільки відповідач чи її представник подаючи відзив на позовну заяву не виконали вимог ст. 134 ЦПК України підстави для стягнення таких витрат відсутні.

За змістом ст. 270 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення або прийняти ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

З рішення (додаткового), яке переглядається вбачається, що суд по суті розглянув заяву про стягнення судових витрат, яку залишив поза увагою при ухваленні рішення 19.02.2018 року та зазначив, що дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу. Проте у резолютивній частині рішення вказав не про відмову у стягненні витрат на правову допомогу, а про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Оскільки такі недоліки не впливають на правильність вирішеного судом питання підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року (додаткове) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 20.06.2018 року.

Головуючий

Судді