СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
Справа № 760/7763/18
№2/760/4421/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

22 червня 2018 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

В березні 2018 року Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Посилається на те, що 05 листопада 2010 року між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала та станом на 18 березня 2018 року мала заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 37879,10 гривень, яка включала в себе:

- 4125,66 гривень - заборгованість за тілом кредиту;

- 2897,18 гривень - заборгованість за процентами;

- 28576,30 гривень - заборгованість по сплаті пені;

- 2279,96 гривень - штраф.

З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Сторони на розгляд справи не викликались, судом забезпечена можливість надання ним усіх доказів у підтвердження своїх позицій.

Від Відповідача відзиву на позовні вимоги не надійшло.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

05 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію на суму в розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36% річних.

З наданого Позивачем розрахунку встановлено, що протягом дії кредитного договору розмір процентної ставки за користування кредитом неодноразово змінювався, зокрема: з 01.01.2013 - 30% річних, з 01.09.2014 - 34,8% річних, а з 01.04.2015 - 43,20% річних.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Встановлено, що Відповідач своїх зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість.

Перевіряючи обгрунтованість наданого Позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1, який складається з двох частин (до 01.06.2015 та після вказаної дати), суд звертає увагу на наступне.

Починаючи з 01.04.2015 банком встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 43,2% на поточну заборгованість, і така ж ставка (43,2% річних) - на прострочену заборгованість.

З розрахунку вбачається, що станом на 31.05.2015 заборгованість Відповідача за тілом кредиту становила 4080,45 гривень. (а.с. 6)

Починаючи з 01.06.2015 Відповідачем, як вбачається з другої частини Розрахунку заборгованості, було витрачено кредитних коштів на загальну суму в розмірі 4979,18 гривень (стовпчик 3), при цьому погашено 5063,97 гривень (стовпчик 18). В той же час, жоден з дев'ятнадцяти стовпчиків цієї частини Розрахунку не дозволяє визначити розмір заборгованості Відповідача за тілом кредиту, а отже, і обгрунтованість вимоги про стягнення саме 4125,66 гривень.

Таким же чином, жоден з дев'ятнадцяти стовпчиків Розрахунку заборгованості не дозволяє визначити, на якій підставі Позивач просить стягнути з Відповідача саме 2897,18 гривень в якості відсотків за користування кредитом і саме 28576,30 гривень пені.

Натомість в розрахунку наявний Стовпчик 4 під назвою «Включення в заборгованість нарахованих відсотків, штрафів, пені», аналіз якої дає підстави для висновку про те, що включаючи в загальну заборгованість нараховану в попередньому місяці пеню (стовпчики 15 та 17), в наступному місяці Банк вже нараховує пеню на загальну заборгованість, включаючи пеню за попередні періоди, що прямо не передбачено умовами договору.

Згідно з п.2.1.1.12.1 Умов під борговими зобов'язаннями за Кредитом Сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта.

Пункт 2.1.1.12.2 Умов визначає, що за користування Кредитом протягом Пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі , зазначеному в Тарифах, що діють на дату зарахування. Сплату відсотків за Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в сумі нарахованих відсотків (договірне списання).

В разі, якщо в дату нарахування відсотків згідно Умов, Клієнт використав всю суму Кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мав місце на дату нарахування відсотків.

Не зважаючи на такі положення договору, які дозволяли Позивачу списувати заборгованість по пені та відсоткам за рахунок збільшення розміру кредитного ліміту (тіла кредиту), та, відповідно, заборгованості за ним, Позивач таким правом не скористався, що підтверджується його фактичними вимогами, згідно з якими заборгованість по тілу кредиту складається лише з суми в розмірі 4125,66 гривень.

В такому випадку безпідставним, на переконання суду, є щомісячне з 01.01.2016 нарахування пені на всю суму заборгованості, включаючи заборгованість по сплаті пені за попередні періоди.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач не спромігся надати суду обгрунтований, зрозумілий розрахунок заборгованості Відповідача як в частині заборгованості за тілом кредиту, так і в частині нарахованих процентів та пені.

Правова позиція Верховного Суду для даному випадку вказує на обов'язок суду самостійно визначити заборгованість позичальника за кредитним договором за наявними матеріалами, проте наявних у справі матеріалів явно недостатньо для здійснення такого розрахунку, суд позбавлений самостійно збирати докази, а з огляду на складність Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Привтабанк», для здійснення правильного розрахунку необхідні спеціальні знання у іншій галузі, ніж право (економіка, бухгалтерія). Натомість, Суд позбавлений можливості призначити судову економічну експертизу з власної ініціативи.

З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовити.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ;

Відповідач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Суддя: