Номер провадження: 22-ц/785/2349/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Сувертак І.В. 30 листопада 2015 року в м. Одесі, -

встановила:

Представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 21.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 47 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних, строком до 21.12.2032 року, а ОСОБА_3 зобовязався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3, між Банком та ОСОБА_2 21.12.2007 року було укладено договір поруки № 167957.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 36 852,65 доларів США, та пені у розмірі 12 383,13 гривень, а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у розмірі 3 654,00 (а. с. 2-4).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 36 852,65 доларів США, та пеню у розмірі 12 383,13 гривень. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 3 654,00 гривень (а. с. 81-83).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року повернуто апелянту, як неподану (а. с. 100-101).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року залишено без змін (а. с. 124-125).

16.01.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.11.2015 року (а. с. 130-131).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2017 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.11.2015 року відмовлено (а. с. 133).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 168-170).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 47 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 21.12.2032 року (а. с. 18).

В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 21.12.2007 року було укладено договір поруки № 167957 (а. с. 23).

Відповідно п. 1.1-1.5 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому розмірі, що ї боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, а у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором , як солідарні боржники (а.с. 28).

Проте, відповідачі своїх зобовязань за кредитним договором не виконали, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 08.07.2015 року складає 36 852,65 доларів США, з яких 34 537,19 доларів США заборгованість за кредитом, 2 315,46 доларів США заборгованість за процентами, та пені у розмірі 12 383,13 гривень.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Задовольняючи позов про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зобовязання повинно виконуватися належним чином, невиконання зобовязання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

Довід апеляційної скарги про те, що особа, яка підписала позовну заяву від імені юридичної особи, а також представляла її інтереси в судовому засіданні не мала на це повноважень є неспроможними, оскільки довіреність від імені ПАТ «УкрСиббанк» була підписана Гійомом де Трогофом, який в той час перебував на посаді директора з питань простроченої заборгованості та розвитку продуктів споживчого кредитування, про що свідчить Витяг з наказу № 467-ВК від 09.12.2014 року, а отже він мав повноваження на підписання позовної заяви (а.с. 194).

Довід апеляційної скарги про те, що матеріали не містять доказів видачі кредиту та доказів правильності нарахувань складових позовної вимоги також є неспроможними оскільки відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Кредитодавець не має права вимагати від споживача відомостей, які не стосуються визначення його платоспроможності та не є необхідними для надання споживчого кредиту.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

ОСОБА_4, підписавши договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21.12.2007 року, погодився з умовами договору. Також відповідно до розділу 1 п. 1.2.1 кредитного договору визначено, що 21 грудня 2007 року Банком надано кредитні кошти, тобто в день підписання договору.

Довід апеляційної скарги про те, що сума заборгованості яка надана банком є необґрунтованою, не знайшла свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, правильність якого не спростовується у спосіб передбачений законом, а відтак підстав вважати його неправильним або неповним немає.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 21.06.2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

ОСОБА_5