пр. № 2-ві/759/15/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Величко Т.О., при секретарі- Скляренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву про відвід судді Сенько М.Ф. у цивільній справі за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м.Києві про визнання заповіту недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м.Києві про визнання заповіту недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування.

16.04.2016 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 про відвід сідді, яка обгрунтована тим, що суддя свідомо затягує розгляд справи та необгрунтовано відмовляє в низці клопотання зі строни відповідача.

11.06.2018 року Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва заяву визнано необгрунтованою та передано для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 УПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді можливо розглянути без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві, як підстави для відводу, не знайшли належного підтврдження обгрунтованими доказами та не можуть викликати сумнів у неупередженості або не об'єктивності судді.

Суд вважає заяву Відповідача про відвід головуючому судді необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 36, 40 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про відвід судді Сенько М.Ф. у цивільній справі за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м.Києві про визнання заповіту недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.О. Величко