Постанова

Іменем України

21 червня 2018 року

м. Київ

справа № 589/5266/16-ц

провадження № 61-26301св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції»,

третя особа - Шосткинська міська рада в особі відділу Державної реєстрації Шосткинської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2017 року, у складі судді Прачук О. В., та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 22 червня 2017 року, у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Левченко Т. А., Хвостика С. Г.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції» (далі - ТОВ «Підприємство по виробництву с/г продукції»), третя особа: Шосткинська міська рада в особі відділу Державної реєстрації Шосткинської міської ради, про усунення перешкод в здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом вчинення дій.

Позивач зазначала, що вона є власником ? частки майнового комплексу по АДРЕСА_1 на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року. З 23 березня 2004 року за адресою належного їй нерухомого майна зареєстрований відповідач - ТОВ «Підприємство по виробництву с/г продукції», який за вказаною адресою господарською діяльністю не займається і офісного приміщення не має.

Вказана обставина перешкоджає позивачу укласти договір відчуження належної їй частки майнового комплексу, у зв'язку із чим вона звернулась з письмовою заявою до відповідача з вимогою внести зміни до Статуту щодо адреси юридичної особи.

Отримавши відмову від ТОВ «Підприємство по виробництву с/г продукції», ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) даних про місцезнаходження відповідача.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 22 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що вимога позивача про виключення з Реєстру даних про місцезнаходження відповідача не відповідає положенню пункту 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а тому відсутні підстави для задоволення позову.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що положенням пункту 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачена можливість скасування за судовим рішенням запису в Реєстрі про місцезнаходження відповідача, що, на думку заявника вказує на помилковість висновку суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому представником відповідача, який діє на підставі довіреності, підписаної директором ОСОБА_4, зазначається про обґрунтованість доводів касаційної скарги.

Третя особа не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направила.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 93 ЦК України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», місцезнаходження юридичної особи входить до переліку відомостей про юридичну особу, які містяться у Реєстрі.

Установлено, що Статутом ТОВ «Підприємство по виробництву с/г продукції» передбачено, що місцезнаходженням відповідача є вул. Леніна, 53а в с. Пирогівка Шосткинського району Сумської області. При цьому всі зміни, включаючи юридичну адресу відповідача, здійснюються за одноголосним рішенням всіх учасників.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 25 вказаного Закону, судове рішення, що набрали законної сили, є підставою для проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій. При цьому даною нормою статті визначено перелік рішень, які можуть бути ухвалені судом, а саме: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов'язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.

Виходячи з наведеного та враховуючи зміст позовних вимог ОСОБА_4 щодо виключення з Реєстру даних про місцезнаходження відповідача, місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про невідповідність таких вимог приписам законодавства, а отже - наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області

від 30 березня 2017 року, та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська