Справа № 463/879/18
Провадження № 2/463/1113/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Кисиличин М.В.

з участю позивача Варунків С-К.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Варунків Світлани-Ксенії Володимирівни до Львівського національного академічного театру опери та балету імені ОСОБА_3, третьої особи Генерального директора театру художнього керівника ОСОБА_4 про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_1, по договору про надання адвокатської допомоги від 07.12.2017р., вимоги підтримали. Позов мотивують тим, що 31.12.2017р. позивача було звільнено з посади артиста хору другої категорії з 31.12.2017р. у звязку із закінченням дії контракту. Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки ніхто її з наказом про звільнення не ознайомлював, жодних документів на руки не отримувала і жодних підписів не вчиняла. Крім того, після 31.12.2017р., а саме 4 і 5 січня 2018р. вона повноцінно відпрацювала повні робочі дні. Однак, 05.01.2018р. після відпрацьованого дня її зустрів начальник відділу кадрів ОСОБА_5 і почав виганяти з театру, на що була змушена викликати поліцію. 06.01.2018р. Варунків С-К.В. не була допущена до роботи та всі робочі години знаходилась на прохідній театру. З метою захисту своїх прав була змушена укласти договір з адвокатом, та на адвокатський запит отримала відповідь про звільнення з займаної посади та копії документів щодо її звільнення. Вважає звільнення незаконним та вчиненим з особистих мотивів, оскільки процедура звільнення передбачена статутом театру і колективним договором. Так як, звільнення незаконне, то позивач переживає з цього приводу глибокі моральні страждання, оскільки була безпідставно позбавлена права на отримання заробітку та змушена булу прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Погіршилось самопочуття після отримання інформації про звільнення, оскільки перебувала в стані психологічного дискомфорту. Все це свідчить про спричинення моральної шкоди, яку оцінює в 100000 грн. і просить стягнути з відповідача. У підтвердження вимог покликається на копію трудової книжки, копію наказу про звільнення та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову.

Представник відповідача ОСОБА_2, по договору про надання правової допомоги від 13.03.2018р., у судовому засіданні проти позову заперечив. Мотивує тим, що підписання контракту з позивачем відбулось у звязку із введенням згідно закону як обовязкової форми трудового договору. Позивач погодилась на такі умови праці, підписала контракт та працювала на умовах такого з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. Пунктом 1 розділу VІІ Контракту, укладеного між позивачем та відповідачем, строк дії такого встановлено терміном 1 рік з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. Пунктом 3 розділу VІ Контракту передбачено, що однією із підстав припинення контракту є закінчення строку його дії. Оскільки, відповідач листом від 27.11.2017р. проінформував позивача про закінчення строку дії контракту і що такий продовжено не буде, тому вважає звільнення законним, де було повністю дотримано усіх вимог чинного трудового законодавства України. Оскільки ніяких неправомірних дій або бездіяльності не було допущено при звільненні, ніяких порушень законних прав працівника не відбулось, тому підстав для стягнення моральної шкоди не має. Таким чином просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа генеральний директор театру художній керівник ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату судового розгляду, клопотанням до суду просить справу розглядати без його участі. Із скерованого до суду пояснення вбачається, що проти позову заперечує, вважає що звільнення позивача відбулось в порядку та у спосіб, передбачений законом, у звязку із закінченням дії контракту. З врахуванням зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що наказом №230-к від 29.12.2016р. (а.с. 16) припинено безстроковий трудовий договір звільнено Варунків С-К.В., артиста хору другої категорії з 31.12.2016р. з підстави, передбаченої іншими законами, п. 9 ст. 36 КЗпП України, проведено повний розрахунок з Варунків С-К.В. Крім того, прийнято Варунків Світлану-Ксенію Володимирівну з 01.01.2017р. на посаду артиста хору другої категорії на умовах контракту.

Відповідно до п. 2, 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016р. № 955-VІІІ, Набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Згідно ч. 1, 2 Закону України «Про театри та театральну справу» До професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів. Керівник державного чи комунального театру може залучати артистичний та художній персонал понад штатну чисельність на підставі цивільно-правового договору в порядку, визначеному законом.

Щодо мотивів позову про те, що відсутні були підстави для укладення контракту з обмеженим строком його дії з працівником, який працював на умовах безстрокового трудового договору, то внесення саме таких змін до організаційної структури установи були зумовлені наведеними вище змінами до деяких законодавчих актів України. В судовому засіданні представник відповідача обмотивував необхідність саме таких змін як підписання контракту, у звязку з введенням згідно закону як обовязкової такої форми трудового договору, тому у суду немає правових підстав ставити під сумнів обґрунтованість таких дій керівника.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, пояснили, що були незаконно переведені на роботу на умовах контракту, оскільки боялись втратити роботу. Також звертались в грудні до директора театру, який запевняв, що все буде добре і контракт буде продовжено. Підтвердили, що 4 та 5 січня 2018р. позивач приходила на роботу, а 6 січня її вже не пускали на прохідній.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_13, надали пояснення про те, що керівником установи була дотримана процедура припинення трудових відносин з Варунків С-К.В. Доказів, які б спростовували дані пояснення, позивачем суду не представлено і такі не здобуто при розгляді справи по суті.

У відповідності до п. 1 розділу VІІ Контракту (а.с. 31), строк дії контракту становить один рік з 01.01.2017р. по 31.12.2017р.

Пунктом 3 розділу VІ Контракту передбачено, що однією з підстав припинення контракту є закінчення строку його дії. (а.с. 31)

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно п. 8 розділу VІ Контракту після настання дати закінчення строку дії цього контракту цей контракт вважається продовженим на строк, на який він був укладений, якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до цієї дати письмово не проінформувала іншу сторону про своє бажання припинити дію цього контракту.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 404 від 27.11.2017р. було проінформовано позивача про закінчення строку дії контракту 31.12.2017р. і те, що такий продовжено не буде та Варунків С-К.В. буде звільнена з 31.12.2017р. на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Оскільки актом від 27.11.2017р. (а.с. 214) було засвідчено про відмову від підпису працівника про ознайомлення з повідомленням, такий лист було скеровано поштовим відправленням, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» та штампом на описі вкладення у цінний лист від 28.11.2017р. (а.с. 215)

Також, встановлено, що наказом №289-к від 22.12.2017р. було звільнено Варунків С-К.В. артиста хору другої категорії з 31.12.2017р. з підстави, передбаченої п. 2 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 216) Оскільки актом від 22.12.2017р. (а.с. 217) було засвідчено про відмову від підпису працівника про ознайомлення з наказом, такий було скеровано поштовим відправленням, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» та штампом на описі вкладення у цінний лист від 22.12.2017р. (а.с. 218)

Крім того, листом № 02 від 02.01.2018р. було проінформовано позивача про необхідність зявитись у відділ кадрів для отримання трудової книжки. Та, оскільки актом від 29.12.2017р. (а.с. 220) було засвідчено про відмову працівника від отримання трудової книжки, такий лист було скеровано поштовим відправленням, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» від 03.01.2018р. (а.с. 219 зворот)

Щодо мотивів того, що адміністрація має право звільняти працівників тільки після погодження з профкомом у відповідності до ст. 43 КЗпП України, то необхідність отримання згоди первинної профспілкової організації наявна лише у випадках розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав визначених ст.ст. 40, 41 КЗпП України. А оскільки припинення трудових відносин між працівником та роботодавцем відбулось на підставі ст. 36 КЗпП України, то таке не є звільненням із ініціативою власника та уповноваженого ним органу, а отже і попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не вимагалась.

Тому суд приходить до переконання про безпідставність вимог про визнання звільнення незаконним, скасування наказу та поновлення на роботі, а отже і про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то відхиляючи такі суд враховує, що в судовому засіданні не встановлено порушень закону при звільненні позивача. Про його можливість позивач була вчасно попереджена, тому її твердження про настання стресового стану після повідомлення про звільнення є спростованим. Інші мотиви спричинення моральної шкоди з вини відповідача підтвердження не знайшли. Тому враховуючи наведені вище обставини суд приходить до переконання про відмову у позові в цілому.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 36 КЗпП України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Варунків Світлани-Ксенії Володимирівни до Львівського національного академічного театру опери та балету імені ОСОБА_3, третьої особи Генерального директора театру художнього керівника ОСОБА_4 про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Нор Н. В.