1Справа № 335/3599/18 2/335/1322/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів-1, 2 ОСОБА_2,

представника відповідача-3 ОСОБА_3,

представника відповідача-4 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду № 6 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, клопотання представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Запорізької міської ради, виконавчого комітету Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації про визнання дій (бездіяльності) незаконними, зобовязання поліпшити умови проживання шляхом надання у власність житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, виконавчого комітету Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради про визнання дій (бездіяльності) незаконними, зобовязання поліпшити умови проживання шляхом надання у власність житлового приміщення.

22.06.2018 від представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, в якому вона просить витребувати від районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, Запорізької міської ради, виконавчого комітету Запорізької міської ради інформацію щодо їх безпосередніх функцій при вирішенні питання надання громадянам, які потребують поліпшення житлових умов та знаходяться на відповідному обліку, у власність житла та чи входить до їх компетенції виносити рішення (розпорядження, накази) про надання у власність житла (квартири) громадянам, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на відповідному обліку.

Клопотання мотивовано тим, що з позиції відповідачів випливає, що вони не вважають себе належними відповідачами по справі, а тому є необхідним визначення безпосередніх функцій кожного відповідача по справі в частині надання громадянам житла.

В підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідачів-1, 2 ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки всі нормативно-правові акти, якими керуються відповідачі в своїй діяльності розміщені на офіційному сайті. У відзивах на позовну заяву відповідачі чітко визначили, якими актами керуються при наданні громадянам житла. Вважає, що належними відповідачами за позовом повинні бути Верховна Рада України, Міністерство соціального захисту громадян, Кабінет Міністрів України, які формують державний бюджет та включають до нього відповідні видатки.

Представник відповідача-3 ОСОБА_3 в підготовчому засіданні також заперечувала проти задоволення клопотання про витребування доказів, оскільки у відзиві відповідач вказав всі нормативно-правові акти, якими керується при вирішенні спірного питання.

Представник відповідача-4 ОСОБА_4 в підготовчому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про витребування доказів, оскільки всі нормативно-правові акти знаходяться в загальному доступі.

Представник відповідача-5 в підготовче засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. З урахуванням думки інших учасників справи, суд вважав за можливе розглянути клопотання представника позивача за його відсутності.

Заслухавши клопотання, думку учасників справи, які зявились в підготовче засідання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зазначаючи про необхідність витребування певної інформації у клопотанні, представник позивача не обґрунтовує, яке саме доказове значення в межах позовних вимог має, зокрема, інформація щодо безпосередніх функцій відповідачів при вирішенні питання надання громадянам, які потребують поліпшення житлових умов та знаходяться на відповідному обліку, у власність житла та чи входить до їх компетенції виносити рішення (розпорядження, накази) про надання у власність житла (квартири) громадянам, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на відповідному обліку.

Слід зауважити, що інформація, про яку йде мова у клопотанні представника позивача, не є доказом в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України.

Крім того, представник позивача мотивує своє клопотання необхідністю визначення безпосередніх функцій відповідачів в межах спірних правовідносин. Поряд із цим, саме позивачеві з урахуванням положень ст.ст. 4, 13 ЦПК України належить право визначення змісту та обсягу позовних вимог до кожного відповідача, а суд розглядає справи саме в межах заявлених вимог позивача і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, в даному випадку саме позивач та його представники мають визначитися зі змістом позовних вимог до кожного відповідача, а суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, має встановити обґрунтованість чи необґрунтованість таких вимог і прийняти у справі відповідне рішення.

Слід також звернути увагу, що представником позивача не дотримано вимог п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України при зверненні до суду із даним клопотанням, оскільки не зазначено вжитих нею заходів для отримання доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання доказів.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що законні підстави для задоволення клопотання представника позивача відсутні, у звязку із чим у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 84, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_1 про витребування доказів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили після її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 22 червня 2018 р.

Повний текст ухвали виготовлений 27 червня 2018 р.

Суддя А.В. Шалагінова