РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

29 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість прострочену по відсотках в сумі 31 014, 26 грн. та 163, 39 грн. пені.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №952006, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 45 300,00 гривень на строк з 13 грудня 2006 року по 12 грудня 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 16,9 % річних, за який поручився ОСОБА_2

У звязку із неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2010 р. було стягнуто на користь банку солідарно із відповідачів заборгованість по кредиту прострочену в сумі 1479, 62 грн., заборгованість строкову в сумі 9 818 грн., заборгованість по відсотках прострочену в сумі 1479, 62 грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту 24,47 грн. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 12, 13 грн., а всього 31 316, 36 грн.

Однак рішення суду не виконано і станом на 21 вересня 2016 року, позичальник має невиконанні зобовязання за кредитним договором №952006 від 13 грудня 2006 року перед АБ «Укргазбанк», а саме заборгованість по процентах прострочена - 31 014,26 гривень та пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 163,39 гривень, які просить стягнути з відповідачів.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, будучи повідомленою належним чином, направила суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими належним чином. Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у письмовому провадженні, просить відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у запереченні, також просить застосувати строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволеня, з наступних мотивів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що 13 грудня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №952006, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 45 300,00 гривень на строк з 13 грудня 2006 року по 12 грудня 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 16,9 % річних.

Згідно абз.1 п. 3.3.1, 3.3.2. кредитного договору, ОСОБА_1 зобовязався повернення суми кредиту здійснювати згідно графіку, визначеного даним пунктом кредитного договору та сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи із 16,9% річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1. цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього договору або у разі настання строку (терміну) виконання зобовязань, у відповідності до п. 1.2. цього договору. У разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.8 договору (на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховуються, виходячи із 17,9% річних), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

При цьому, згідно п. 3.1.6 договору встановлено, що проценти нараховувати щомісячно за зобовязаннями позичальника за період від дня одержання окремих сум за кредитом до дня його погашення. Проценти нараховувати на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно п. 5.3. кредитного договору, за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню є розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє Позичальника від відшкодування збитків, завданих Банку в повному обсязі. Строк позовної давності встановлено в три роки.

Для забезпечення виконання зобовязання, відповідно до договору поруки №952006 від 13 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк», Позичальником та ОСОБА_2, останій виступив поручителем за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №952006 від 13.12.2006 року, згідно якого ОСОБА_4 надав ОСОБА_1 кредит в сумі 45 300,00 гривень на строк з 13.12.2006 року по 12.12.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 16,9 % річних.

У звязку із неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2010 р. (набрало законної сили 04.01.2011 р.) було стягнуто на користь банку солідарно із відповідачів заборгованість по кредитному договору №952006, а саме заборгованість прострочену в сумі 1479, 62 грн., заборгованість строкову в сумі 9 818 грн., заборгованість по відсотках прострочену в сумі 1479, 62 грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту 24,47 грн. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 12, 13 грн., а всього 31 316, 36 грн.

Із постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.09.2017 р. вбачається, що вищезазначене рішення суду виконано, борг погашено в повному обсязі за рахунок продажу майна боржника, кошти перераховані 12.09.2017 р.

З моменту ухвалення судового рішення банк здійснював нарахування процентів та пені, тобто з 26.11.2010 по 21.09.2016., оскільки боржник безвідсотково користувався наданим кредитом.

Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед кредитором.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. у справі за № 6-1206цс15.

Відповідно до ч.1ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п.3ч.1ст.611 ЦК України).

Частиною 1 статті 553 цього ж Кодексу передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частинами 1,2 ст. 554 цього Кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-35 цс/15 статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із системного аналізу даних норм, слід прийти до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін та не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій та відсотків до повного виконання рішенння.

А тому, банк дійсно має право нараховувати відсотки та пеню за користування наданим кредитом до повного виконання рішенння.

Так, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість прострочену по відсотках в сумі 31 014, 26 грн. та 163, 39 грн. пені., розраховуючи таку з 26.11.2010 р. по 21.09.2016 р. на прострочену заборгованість в сумі 19 845,14 грн. та на заборгованість строкову в сумі 9 815,00 грн.

Однак з таким розрахунком не можливо погодитися, оскільки рішенням суду від 21.12.2010 р. (набрало законної сили 04.01.2011 р.) було стягнуто на користь банку солідарно із відповідачів заборгованість по кредитному договору №952006, а саме заборгованість прострочену в сумі 1 479, 62 грн., заборгованість строкову в сумі 9 818 грн. і саме таку суму просив стягнути позивач в уточнених вимогах, а відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

А тому позивач мав нараховувати відсотки та пеню саме на цю суму, а саме заборгованість прострочену в сумі 1 479, 62 грн., заборгованість строкову в сумі 9 818 грн.

При цьому, кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому такий розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1412цс16 та від 08 серпня 2017 року у справі № 6-2322цс16.

Крім того, згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для забезпечувального зобов'язання, зокрема у вигляді сплати неустойки, застосовується позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Разом із тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач просить застосувати строки давності.

При цьому наявність рішення суду про стягнення заборгованості не означає, що у подальшому кредитор має право у будь-який час пред'являти нові вимоги, оскільки позовна давність переривається пред'явленням позову, а після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини друга, третя статті 264 ЦК України).

Таким чином, заборгованість по відсотках та пені підлягає стягненню з 29.09.2013 р. (в межах трирічної позовної давності) по 21.09.2016 р. (до котрої просить позивач).

А саме по відсотках : з 29.09.13 р. 14.04.14 р. облікова ставка НБУ становила 6,5 %, а тому необхідно 11 297, 62 грн. (заборгованість прострочену в сумі 1 479, 62 грн. + заборгованість строкова в сумі 9 818 грн.) х 6,5 % : 365 х 197 (днів прострочи) = 396, 34 грн.; з 15.04.14 р. по 16.07.14 р. - 11 297,62 х 9,5 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 92 = 270, 52 грн.; з 17.07.14 р. по 12.11.14 р 11 297,62 х 12,5 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 118 = 456, 54 грн.; з 13.11.14 р. по 05.02.15 р. -11 297,62 х 14 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 84 = 364 грн.; з 06.02.15 р. по 03.03.15 р. 11 297,62 х 19,5 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 25 = 150,89 грн.; з 04.03.15 р. по 27.08.15 р. 11 297,62 х 30 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 177 = 1 643,57 грн.; з 28.08.15 р. по 24.09.15 р. - 11 297,62 х 27 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 54 = 451, 28 грн.; з 25.09.15 р. по 21.04.16 р. - 11 297,62 х 22 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 209 = 1 423, 19 грн.; з 22.04.16 р. по 26.05.16 р. - 11 297,62 х 19 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 34 = 199,95 грн.; з 27.05.16 р. по 23.06.16 р. - 11 297,62 х 18 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 27 = 150, 42 грн.; з 24.06.16 р. по 28.07.16 р. - 11 297,62 х 16,5 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 34 = 173, 64 грн.; з 29.07.16 р. по 15.09.16 р. -11 297,62 х 15,5 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 48 = 230, 28 грн.; з 16.09.16 р. по 21.09.16 р. - 11 297,62 х 15 % (облікова ставка в даний період) : 365 х 5 = 23,21 грн., всього 5 933,83 грн.

А по пені за несвоєчасне повернення кредиту 11 297, 62 грн. х 0,1% : 365 х 1088 днів = 33, 67 грн.; а пені за несвоєчасне погашення процентів 5 933,83 грн. х 0,1% : 365 х 1088 днів =17,68 грн.

Враховуючи вищевикладене, із відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача заборгованість по відсотках в сумі 5 933,83 грн. та 51, 35 грн. пені., розраховуючи таку з 29.09.2013 р. по 21.09.2016 р., тим самим позов задовольнивши частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, ст.ст. 256- 258, 525, 526, 536, 554, 610, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.к. НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Новоушицьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 03.04.1997 року, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданий Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області 20.06.2006 року, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «УКРГАЗБАНК» заборгованість по процентах в сумі 5 933,83 грн. та 51, 35 грн. пені та по 132, 26 грн. судового збору з кожного.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 15.06.2018 р.

Суддя