Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 372/918/16-ц

провадження № 61-18250св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЦЕНТРГРУП»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року у складі судді Болобана В. Г. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Журби С. О., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЦЕНТРГРУП» (далі - ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном.

В обґрунтування позову зазначило, що 29 серпня 2015 року на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, укладених між ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» (покупець) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Національні інвестиції» (далі - ПАТ «Банк «Національні інвестиції) (продавець), позивач набув право власності на земельну ділянку площею 0,1870 га, яка розташована на АДРЕСА_1 та житловий будинок, загальною площею 1329,20 кв. м з господарськими будівлями і спорудами, який розташований на АДРЕСА_2

З моменту набуття права власності представники позивача неодноразово здійснювали заходи щодо реалізації права користування та розпорядження вказаним майном, проте відповідачі, які проживають у цьому будинку та користуються земельною ділянкою, перешкоджають законному доступу представникам позивача на територію будинку, чим порушують права позивача на користування належним йому нерухомим майном.

Враховуючи наведене, позивач просив зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у здійсненні ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» права користування земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1870 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та житловим будинком літ. «А», цегла, загальною площею 1329,20 кв. м, житловою площею 124,70 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами, а саме: гаражем - літ. «Б», цегла, госпблоком - літ. «В», цегла, навісом для машин - літ. «Г», метал, черепиця, колодязем № 4, з/б кільця, басейном № 5, бетон, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та розташований на вищевказаній земельній ділянці шляхом виселення (звільнення приміщення житлового будинку та території земельної ділянки) відповідачів із займаної території вказаного житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди у здійсненні ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» права користування земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1870 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловим будинком літ. «А», цегла, загальною площею 1329,20 кв. м, житловою площею 124,70 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами, а саме: гаражем - літ. «Б», цегла, госпблоком - літ. «В», цегла, навісом для машин - літера «Г», метал, черепиця, колодязем № 4, з/б кільця, басейном № 5, бетон, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та розташований на вищевказаній земельній ділянці, шляхом виселення (звільнення приміщення житлового будинку та території земельної ділянки) із займаної території вказаного житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами обмежується здійснення права власності позивача щодо користування та розпорядження належним йому майном - житловим будинком та земельною ділянкою.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд також зазначив, що підтвердженням факту користування відповідачами належним позивачу спірним майном є подана ОСОБА_7 апеляційна скарга, в якій місцем фактичного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначено: АДРЕСА_2

У вересні 2017 року ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2017 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Зокрема, вказував на те, що суд першої інстанції не виконав обов'язку щодо зупинення провадження у даній справі у зв'язку із поданням представником ОСОБА_7 клопотань про це. Крім того, судами порушені правила оцінки доказів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, ухвалою від 11 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У жовтні 2017 року представник ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» подав заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими просив відхилити касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року (у редакції станом на час ухвалення судових рішень у справі) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що 29 серпня 2015 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» (покупець) та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» (продавець) позивач набув право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1870 га, яка розташована на АДРЕСА_1

У цей же день, між цими ж сторонами укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до умов якого ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» придбало у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» житловий будинок, який складається з таких будівель та споруд: житлового будинку літ. «А», цегла, загальною площею 1329,20 кв. м, житловою площею 124,70 кв. м, гаража - літ. «Б», цегла, госпблоку - літ. «В», цегла, навісу для машин - літ. «Г», метал, черепиця, колодязя № 4, з/б кільця, басейну № 5, бетон, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Спірні земельна ділянка та житловий будинок на момент їх продажу належали продавцю - ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на підставі договору іпотеки, посвідченого 12 липня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу БойкомО. В., зареєстрованого в реєстрі за № 798, та додатку № 1 про внесення змін і доповнення до договору іпотеки, посвідченого 13 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О. В., зареєстрованим у реєстрі за № 1257.

24 грудня 2015 року директор ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» ОСОБА_9 звернувся до прокурора Обухівського району Київської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначив, що невідомими особами захоплені об'єкти власності - житловий будинок та земельна ділянка, у зв'язку з чим товариство немає можливості використовувати належне йому майно, а тому просив внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до єдиного реєстру досудових розслідувань та скерувати кримінальне провадження за належністю для проведення досудового розслідування.

Згідно з рапортами прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та слідчого СВ Обухівського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_11, в ході проведення огляду місця події, а саме огляду території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 потрапити безпосередньо на територію не виявилося можливим, оскільки ніхто не відреагував на візит та не вийшов з житлового будинку.

Як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 17 лютого 2016 року, наявного в матеріалах справи, з жовтня 2008 року він проживає у будинку АДРЕСА_2 Разом з ним проживають його син ОСОБА_7, дружина ОСОБА_5 та невістка ОСОБА_6

Факт проживання у спірному будинку ОСОБА_3 підтвердив під час досудового розслідування свідок ОСОБА_12 (протокол допиту від 17 лютого 2016 року).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Відповідно до статті 57, частини першої статті 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем доведено та судом правильно встановлено, що відповідачі обмежують право власності позивача на користування та розпорядження спірним нерухомим майном.

Доводи касаційної скарги про те, що суд порушив норми процесуального права, не зупинивши провадження у справі, не заслуговують на увагу, оскільки, відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_7, суд в ухвалі від 05 квітня 2017 року зазначив, що рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Банк «Національні інвестиції», ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання дій неправомірними, до розгляду якої заявник просив зупинити провадження у цій справі, не може виплинути на права та обов'язки сторін у справі, що розглядається, а також не можуть бути встановлені певні нові (ще не досліджені іншим судом) обставини, які б могли вплинути на розгляд даної справи.

Крім того, представник ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» у запереченнях на касаційну скаргу зазначив, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до ПАТ «Банк «Національні інвестиції», ТОВ «ЄВРОЦЕНТРГРУП» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання дій неправомірними відмовлено. Зазначене рішення є в матеріалах справи.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Крім того, переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та навів висновки на їх спростування, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статті 315 ЦПК України.

З огляду на викладене суди дійшли правильного висновку про те, що відповідачами порушені визначені і захищені законом права позивача на володіння, користування і розпорядження належним йому майном - житловим будинком та земельною ділянкою.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик