Справа № 226/854/18
Провадження № 2/226/454/2018
РІШЕННЯ

іменем України

21.06.2018 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О., позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на боці відповідача ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вимоги мотивував тим, що з вересня 2016 року по вересень 2017 року він мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю матір'ю ОСОБА_4 та доглядав її. 22.05.2017 за кредитні кошти в сумі 8469,80 гривень він придбав у магазині «Фокстрот» морозильну камеру «Indesit» та привіз її до будинку матері. 18.09.2017 його сестра ОСОБА_3 забрала матір мешкати до себе та доглядати за адресою: АДРЕСА_3. Самовільно, без законних підстав сестра присвоїла собі морозильну камеру, забравши її до своєї квартири, та відмовляється повертати морозильну камеру йому. Просив суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 належну йому на праві власності морозильну камеру.

03.05.2018 ухвалою судді відкрите спрощене провадження у справі.

21.05.2018 відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якіому відповідач заперечила позовні вимоги.

21.05.2018 третьою особою ОСОБА_4 подані пояснення щодо позову, в якіх третя особа також заперечила щодо позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та наполягали на їхньому задоволенні.

Позивачем пояснено, що він доглядав матір, яка після переламу стегна не може пересуватися, за адресою її мешкання рік, ніхто не допомагав йому в цьому. В них з матір'ю був спільний бюджет, на забезпечення побуту він витрачав як свої гроші, так і ті, що належать матері. Йому відомо, що мати раніше назбирала 16000,00 гривень на своє поховання, під час спільного з ним проживання вона наказала йому докласти туди гроші, щоб вийшло 20000,00 гривень, що він і зробив. Морозильну камеру він придбав у кредит, сплачував цей кредит зі своєї пенсії, в квітні 2018 року повністю розрахувався з банком. Коли у вересні 2017 року сестра забирала матір до себе, то забрала і гроші, відкладені матір'ю. ОСОБА_3 стверджувала, що у матері було відкладено 30000,00 гривень, і вимагала в нього 10000,00 гривень, начебто він їх витратив. Не отримавши від нього грошей, відповідач забрала належну йому морозильну камеру, вигадавши, що він сам віддав її в рахунок витрачених коштів. Він не витрачав материних грошей, про що й казав відповідачці. Наразі морозильна камера перебуває у сестри, в той час як належить йому, і сестра відмовляється її повертати, навіть підговорила мати, щоб та казала, що він дійсно витратив гроші і сам віддав їм камеру. Просив суд витребувати камеру у ОСОБА_3 на його користь.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що брат погано ставився до матері, тому у вересні 2017 року вона забрала мати до своєї квартири. Коли забирала матір, вони виявили, що не вистачає коштів, які матір відкладала на своє поховання. Так, зі слів матері та сестри ОСОБА_5 їй відомо, що у матері було відкладено 30000,00 гривень, а брат віддав лише 20000,00 гривень. В рахунок 10000,00 гривень, що він витратив, він запропонував забрати морозильну камеру «Indesit», на що і вона, і мати погодилися. Вона знала, що камера у кредиті, і пропонувала братові, що вона сама погасить цей кредит, але він відмовився і сам все сплатив. Не може пояснити, навіщо вона пропонувала братові сплачувати кредит замість нього. Напередодні брат побив її, вона зверталася до поліції. Вважає, що хоча брат віддав камеру саме їй, морозильна камера належить матері, оскільки брат купив її за гроші матері. Зараз камера знаходиться в її квартирі і вона користується нею. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа без самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_4 до суду не з'явилася, надавши письмові пояснення з проханням розглянути справу без її участі, оскільки за віком і станом здоров'я вона не може прийти до суду. В письмових поясненнях проти позову заперечила і вказала, що вона дійсно заощадила 30000,00 гривень на своє поховання, за рік мешкання із сином ОСОБА_1 вона отримувала пенсію та гроші за пай, весь цей час син зловживав спиртними напоями, погано відносився до неї, не годував, не допомагав, витрачав її пенсію. У вересні 2017 року її дочка ОСОБА_3 забрала її до себе, бо вона потребує догляду, а терпіти знущання сина більше не могла. Під час переїзду вона хотіла забрати свої гроші, але замість 30000,00 гривень в її хованці залишилося лише 20000,00 гривень. Син сказав, що витратив кошти, і запропонував замість грошей забрати морозильну камеру, яку він придбав під час проживання у неї. Морозильну камеру він віддав з власної волі в присутності свідків, отже вона є добросовісним набувачем права власності на морозильну камеру та, відповідно, мала право на вивезення морозильної камери на своє нове місце проживання до оселі ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є рідним племінником сторін у справі, його матір ОСОБА_5 є рідною сестрою сторін. Йому відомо від тітки, ОСОБА_3, і матері, що дядько, ОСОБА_1, придбав у кредит морозильну камеру, кошти на неї давала його бабуся ОСОБА_4 Раніше в сім'ї були добрі стосунки, але потім тітка і дядько посварилися. Десь рік бабуся жила із дядьком, восени 2017 року тітка вирішила забрати бабусю до себе. Він допомагав із переїздом, бабуся наказала забрати морозильну камеру, а дядько обурювався. Також від матері знає, що у бабусі було 30000,00 гривень, а коли її забирали, то там було 19000,00 гривень. Розмову про те, що позивач винен матері 10000,00 гривень, він не чув, бо був на вулиці.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її матір'ю, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - її рідними братом і сестрою відповідно. Відносини з братом у них із сестрою погіршилися після того, як у брата з'явилася нова жінка. Брат доглядав їхню матір вдома у матері в с. Веселому з вересня 2016 року по вересень 2017 року, мати лежача, не могла обслуговувати себе. За гроші матері брат купив морозильну камеру. У матері дійсно були гроші, 30100,00 гривень, які раніше зберігала саме вона, але із початком бойових дій у 2014 році вона віддала гроші на зберігання братові ОСОБА_1, бо сама мешкає в с. Опитному і там було небезпечно. Тоді вони з братом ще не сварилися і вона йому довіряла. У вересні 2017 року, коли сестра забирала матір до себе, брат віддав лише 20000,00 гривень, сказав, що витратив 10000,00 гривень. Вона особисто грошей не бачила, знає про їхній розмір від сестри. Замість витрачених грошей брат запропонував сестрі забрати морозильну камеру, та погодилася і забрала. Все відбувалося в її присутності, він пропонував забрати камеру у дворі будинку, де були сам позивач, вона, матір і сестра. Їй відомо, що морозильна камера придбана у кредит і сплачував кошти за неї ОСОБА_1

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, що вони є сусідами відповідача ОСОБА_3, яка запрошувала їх як свідків до своєї квартири, де вони були присутні під час надання пояснень третьою особою ОСОБА_4, підписали текст цих пояснень, який надрукувала ОСОБА_3 Підтверджують, що в тексті пояснень за смислом викладено саме те, що усно пояснювала ОСОБА_4

Суд, заслухавши учасників процесу і вивчивши докази у справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач 22.05.2017 придбав у ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» за договором купівлі-продажу №К-0036-17768769 морозильну камеру INDESIT NUS 16.1 AA NF H (UA) з попередньою частковою оплатою товару, того ж дня отримавши морозильну камеру за видатковою накладною №К-0036-17768769 (а.с.5-6). Так само гарантійний документ, що був виданий на морозильну камеру, містить відомості про її отримання саме ОСОБА_1 (а.с.7).

Сторонами визнано і доказуванню не підлягає, що наразі морозильна камера INDESIT NUS 16.1 AA NF H (UA) знаходиться за місцем мешкання відповідача ОСОБА_3

Стаття 15 ЦК України, з якою корелюються положення ст.4 ЦПК України, закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, ОСОБА_1 стверджує, що морозильну камеру ОСОБА_3 забрала всупереч його волі, в той час як ОСОБА_3 наполягає, що ОСОБА_1 сам віддав її їхній матері в рахунок витрачених ним належних матері коштів.

Як встановлює ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження наявності права власності на морозильну камеру позивачем ОСОБА_1 надані суду докази щодо її придбання саме ним - договір купівлі-продажу та накладна. Суд не бере до уваги в якості доказу надану позивачем довідку ПАТ «А-БАНК» від 29.05.2018 про закриття кредиту, оскільки з цієї довідки не вбачається, що вказаний кредит є саме кредитом на придбання позивачем морозильної камери.

Позивач ОСОБА_1 спростовує добровільну передачу ним ОСОБА_3 або ОСОБА_4 морозильної камери.

Відповідачем ОСОБА_3 не доведено суду факту відмови ОСОБА_1 від права власності на морозильну камеру на будь-чию користь. Надана у додатку до відзиву постанова про закриття кримінального провадження №0003242 від 22.03.2017 прийнята раніше дати настання подій, описаних у позовній заяві, крім того, вона вказує лише на відсутність складу кримінального правопорушення в діях щодо ОСОБА_1 і констатує наявність цивільно-правових відносин між сторонами. Відповідач не змогла пояснити судові, навіщо вона пропонувала позивачеві самостійно виплатити залишок кредиту за морозильну камеру, якщо вважала, що та віддана в рахунок витрачених братом коштів. Допитані за клопотанням відповідача свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надали суду суперечливі пояснення з приводу одних і тих самих подій, свідками яких вони були. Так, ОСОБА_5 підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно добровільно віддав морозильну камеру сестрі, в той час як ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_1 обурювався наказом матері забрати у нього морозильну камеру. Даючи судові пояснення, ОСОБА_5 стверджувала, що морозильна камера була придбана братом за гроші матері, в той самий час вона підтвердила, що обізнана про придбання братом морозильної камери у кредит, а наприкінці надання пояснень навіть вказала, що ОСОБА_1 самостійно виплачував цей кредит зі своїх коштів.

Свідчення ОСОБА_5 з огляду на наявні в них суперечності, а також підтвердження нею поганих стосунків з братом, в чому й переконався суд в ході судового розгляду, не дають підстав суду сприймати покази ОСОБА_5 як достовірні повною мірою і достатні для підтвердження позиції відповідача.

Крім того, на відсутність відмови позивача від права власності на належне йому майно вказує і той факт, що документи на морозильну камеру, зокрема, гарантійний документ, знаходяться саме у нього і були пред'явлені ним суду, в той час як за умови добровільної передачі майна гарантійний документ, необхідний на випадок виходу з ладу камери, мав бути наявним у набувача майна.

Посилання відповідача на те, що позивач витратив гроші в сумі 10000,00 гривень, належні їхній матері ОСОБА_4, і саме в рахунок цього віддав морозильну камеру, не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Відповідачем не доведена як сама наявність таких коштів у третьої особи, так і факт їхнього витрачення з боку позивача та наявність будь-якої пропозиції з боку ОСОБА_1 врегулювати виникле питання вказаним відповідачем шляхом - шляхом відмови від права власності на майно. Опитані свідки підтвердили наявність у третьої особи грошових коштів, але всі вони посилалися як на джерело таких відомостей саме на слова відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4, вказавши на те, що на власні очі грошей або інших доказів їхньої наявності не бачили.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 387 ЦК України надає власникові право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно з п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не мав наміру відчужувати належну йому морозильну камеру, дії відповідача ОСОБА_3 під час вивезення морозильної камери до свого місця мешкання не відповідали волі позивача.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що морозильна камера була віддана позивачем не ОСОБА_3, а матері сторін ОСОБА_4, не заслуговують на увагу з огляду на те, що морозильна камера фактично знаходиться в квартирі відповідача, саме відповідач не бажає добровільно повернути її позивачеві, і саме відповідач користується цією камерою, як вона і підтвердила в судовому засіданні.

Виходячи з того, що відповідач володіє майном позивача без достатньої правової підстави, позовні вимоги щодо витребування даного майна з чужого незаконного володіння обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.8). У відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,10-13,76-82,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги - задовольнити.

Витребувати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_2) з незаконного володіння ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_3) морозильну камеру INDESIT NUS 16.1 AA NF H (UA), що належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено і підписано суддею 26.06.2018.

Суддя: В.С. Салькова