ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26 червня 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири за № 200 по вул.Київська,7 в м.Тернополі, укладеного 14 серпня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстрованим № 3002.

В обґрунтування вимог позивач вказує, рішенням Борщівського районного суду від 12.12.2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь борг у розмірі 74 945грн., інфляційні нарахування на суму 47 861,82 грн. та 5067 грн. трьох процентів річних. Дане рішення суду набрало законної сили. Звертаючись із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання даного рішення суду, вона просила накласти арешт на майно ОСОБА_3, у тому числі на спірну квартиру. 19 лютого 2018 ркоу державним виконавцем повідомлено, що ОСОБА_3 належить лише ? частина квартири по вул.Шухевича,39/38 в м.Борщів.

01 березня 2018 року державним виконавцем повідомлено, що дана квартира перебуває у власності ОСОБА_2 Згідно інформації з державного реєстру речових прав, 14 серпня 2017 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 належну їй квартиру за №200 по вул..Київська,7 в м.Тернополі. Вважає, що договір дарування є фіктивним, оскільки укладений сторонами без наміру створити правові наслідки, з метою уникнення стягнення на дане майно згідно рішення Борщівського районного суду від 12.12.2017 року. Вказаний факт також підтверджується тим, що ухвалою Борщівського районного суду від 06 червня 2017 року було вжито заходів забезпечення позову у даній справи та накладено арешт на належну ОСОБА_3 квартиру за №200 по вул.Київська,7 в м.Тернополі. Таким чином, ОСОБА_3 дізнавшись про існування даної ухвали, уклала оспорюваний договір дарування спірної квартири, з метою приховати дане майно від виконання рішення суду про стягнення коштів. Посилаючись на наведене та те, що оспорюваний договір дарування укладено сторонами умисно без настання жодних правових наслідків, просить задовольнити позов.

Одночасно позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_2 квартиру за №200 по вул.Київська,7 в м.Тернополі.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що відповідач ОСОБА_2 після отримання копії позовної заяви буде мати можливість відчужити спірну квартиру, що в свою чергу утруднить виконання рішення Борщівського районного суду від 12.12.2017 року. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

Встановлено, що позивач просить накласти арешт на належну ОСОБА_2 квартиру за №200 по вул.Київська,7 в м.Тернополі, посилаючись на те, що відчуження даної квартири утруднить виконання рішення Борщівського районного суду від 12.12.2017 року про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь позивача.

Таким чином, із змісту заяви позивача вбачається, що вказані заходи забезпечення остання просить вжити з метою забезпечення виконання рішення Борщівського районного суду від 12.12.207 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу.

Разом з тим, підставами забезпечення позову є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній цивільній справі. Законодавством не передбачено забезпечення позову з метою реального виконання рішення суду в іншій справі, яке набрало законної сили.

Більше того, рішенням Борщівського районного суду борг стягнуто з ОСОБА_3, а спірна квартира належить ОСОБА_2

Таким чином, позивачем необґрунтовано належними та достовірними доказами необхідність забезпечення даного позову, не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі.

У заяві не наведено жодних доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

Також, встановлено, що провадження у даній цивільній справі на час подання заяви про забезпечення позову не відкрито.

В силу вимог ст. 151 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів звязку та адреси електронної пошти.

Вказані відомості у заяві відсутні.

Крім того, в супереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, які встановленні ст. 154 ЦПК України.

Позивачем не долучено до заяви доказів на підтвердження відсутності підстав, передбачених ст. 154 ЦПК України, для застосування зустрічного забезпечення.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи винаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 вікторівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири повернути заявнику.

Розяснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 26 червня 2018 року.

Суддя