Провадження № 2/522/401/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л. В.

За участю секретаря судового засідання Вадуцької В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Підприємства «СОЮЗ» у вигляді приватного підприємства до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.12.2017р. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором безвідсоткової позики, згідно якого просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором безвідсоткової позики, що складає грошову суму у розмірі 50 000 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 13.10.2017 року Підприємством «Союз» у вигляді приватного підприємства і ОСОБА_1, яка на той момент перебувала у трудових відносинах з позивачем, було укладено договір безвідсоткової позики від 13.10.20 року. Згідно даного договору позивач зобовязується надати грошову суму в розмірі 50 000 грн., строком користування до 30.06.2018 року. Відповідно до п. 5.5 Договору позики, у разі припинення трудових відносин між позикодавцем та позичальником до моменту повернення всієї суми позики, яка була надана позичальнику згідно даного договору, сума неповерненого залишку підлягає обовязковому поверненню позичальником протягом 2 календарних днів з дня звільнення позичальника, шляхом внесення відповідної суми в касу позикодавця.17.11.2017 року ОСОБА_1 було звільнено, згідно наказу №174 від 17.11.2017 року за прогули. 21.11.2017 року та 01.12.2017 року позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів. Відповідачка кошти не повернула. Тому позивач звернувся до суду з таким позовом.

Ухвалою суду від 27.12.2017 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду в загальному позовному порядку, підготовче судове засідання призначене на 07.02.2018 року.

У звязку з розглядом інших справ розгляд даної справи відкладався на 19.03.2018 року, на 30.04.2018 року.

У звязку з тим, що 30.04.2018 року є неробочим, вихідним днем розгляд справи було відкладено на 05.05.2018 року.

До суду 26.04.2018 року надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, згідно якого просила відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що позов передчасний, у звязку з тим, що договір безвідсоткової позики дійсний до 30.06.2018 року. Крім того, в провадженні Приморського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до підприємства «Союз» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення. Тому, строк дії договору не закінчився, звільнення відповідача оскаржується, тому необхідно відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 05.05.2018 року закрите підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду по суті на 19.06.2018 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 просила позов задовольнити з зазначених підстав і зазначивши, що 13.10.2017 року було укладено договір позики, а 17.11.2017 року відповідачку було звільнено у звязку з чим згідно п.5.5. договору мають право на стягнення. На разі в суді знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Підприємства «Союз» про поновлення на роботі, але вона позов подала зовсім нещодавно. Позивачем двічі направлялися вимоги, щодо повернення коштів, проте кошти не були повернені, тому просила позов задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 13.10.2017 року між підприємство «Союз» у вигляді приватного підприємства та ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику позику у розмірі 50 000 грн. При цьому судом встановлено що відповідач працювала на підприємстві на посаді директора з економіки.

В підтвердження видачі коштів суду надано видатковий касовий ордер від 13.10.2017 року.

Пунктом 1.2. Договору безвідсоткової позики передбачено, що сума позики, яку позичальник зобовязався оплатити позикодавцю на умовах повернення безвідсоткової позики в розмірі 50 000 грн.

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що повернення суми позики здійснюється в строки і на умовах, згідно п. 2.4., 2.5 даного Договору, шляхом внесення в касу позикодавця або перерахуванням на розрахунковий рахунок позикодавця.

Позика повинна бути повернена позичальником позикодавцю до 30 червня 2018 року включно. Позичальник має право повернути суму позики достроково (пункт 2.5. Договору безвідсоткової поруки)

Відповідно до п. 3.2. Договору безвідсоткової позики від 13.10.2017 року у випадку припинення трудових відносин з позикодавцем до моменту повернення всієї суми позики, позичальник зобовязується повернути суму неповерненого залишку протягом 2-х календарних днів з дня звільнення.

17.11.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора з економіки по п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, за прогули, що підтверджується Наказом №174 від 17.11.2017 року.

Дійсно, по умовам договору у разі звільнення ОСОБА_1 з роботи вона мала повернути кошти протягом двох днів з дня звільнення.

Позивач двічі звертався до ОСОБА_1 з вимогою про повернення грошових коштів від 21.11.2017р. та від 01.12.2017р., проте як вбачається з роздруківки з офіційного веб-сайту Укрпошти, відповідачка дані вимоги не отримала, а вимоги були повернені до поштового відділення звязку.

Також судом встановлено що ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до Підприємства «Союз» у вигляді приватного підприємства про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі, за яким відкрито провадження по справі (справа №522/2946). Тобто спір з приводу її звільнення остаточно не вирішено, крім того не надано доказів щодо часу обізнаності відповідача про звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1049 ЦК України позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 5.2. Договору безвідсоткової позики від 13.10.2017 року, договір вступив в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 30 червня 2018 року, але в будь-якому разі до повного виконання позичальником своїх зобовязань по договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, на час подачі позову остаточно питання щодо законності звільнення та питання щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі не врішено(справа №522/2946/18), в свою чергу на момент подачі позову та розгляду справи строк дії договору з термін повернення суми ще не закінчився.

Оскільки договір безстрокової позики на разі діє, тому не встановлено порушення прав позивача на час звернення до суду та обставин прострочки своїх зобовязань з боку відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовна заява Підприємства «Союз» не підлягає задоволенню.

Позивачем заявлялися вимоги, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Підприємства «Союз» суми судового збору.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом було відмовлено у задоволенні позову Підприємства «СОЮЗ» у вигляді приватного підприємства, тому судовий збір не підлягає стягнення з відповідачки.

Керуючись, ст. ст. 15,16, 509, 525, 526, 530, 533, 610-612, 625, 626,1046, 1048-1050 ЦК України, ст.ст. 2, 4-12, 13, 19,23, 27, 43, 76-81, 89 95, 133, 141, 178, 209, ч.1 ст. 223, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Підприємства «СОЮЗ» у вигляді приватного підприємства ( зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 А) до ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2/2 кв.5) про стягнення боргу за договором- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 22.06.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі