печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 травня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі - Лапцун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2 за Договором позики від 23 квітня 2014 року за умовами якого останньому надано у борг грошові кошти в сумі 2 811 863,25 грн., що на день укладення Договору за курсом Національного Банку України було еквівалентно 250 000,00 дол. США. Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого останній на забезпечення виконання основного зобов'язання передає в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву у якій позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених в ньому підстав, проти проведення заочного розгляду не заперечував.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в місті Києва (а.с. 43). Згідно з даними поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з неврученням за закінченням строку зберігання. У розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім'я відповідача вважається доставленою. Причини неявки відповідача суду не відомі.

За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

23 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики за умовами якого останньому надано у борг грошові кошти в сумі 2 811 863,25 грн., що на день укладення цього Договору за курсом Національного Банку України було еквівалентно 250 000,00 дол. США, строком на три роки.

Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого останній на забезпечення виконання основного зобов'язання передає в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1. При цьому, Договором про внесення змін до Договору іпотеки від 01 лютого 2016 року сторони оцінили предмет іпотеки в 4 049 083,08 грн., що на день укладення цього Договору за курсом Національного Банку України було еквівалентно 360 000,00 дол. США, строком в межах терміну дії Договору іпотеки.

15 травня 2017 року у зв'язку із невиконанням відповідачем основного зобов'язання за Договором позики, який він мав виконати в строк до 23 травня 2014 року не було повернуто грошові кошти в розмірі 2 811 863,25 грн. позивачем в рахунок погашення основного зобов'язання за Договором позики, відповідно до умов Договору іпотеки було звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Так, відповідно до п. 1 умов Договору позики ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 811 863,25 грн., що на день укладення цього Договору за курсом Національного Банку України було еквівалентно 250 000,00 дол. США.

Відповідно до п. 2.1 Договору позики позичальник засвідчив та заявив, що він отримав суму позики повністю до підписання цього Договору.

Згідно з п. 3 Договору позики ОСОБА_2 зобов'язався повернути ОСОБА_1 зазначений у п. 1 цього Договору борг до дванадцятої години ранку 23 травня 2014 року.

Положенням ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, за договором позики обов`язком позичальника є дії, спрямовані на повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлений договором.

Таким чином, вказана норма закону встановлює приорітет умов договору укладеного сторонами, вимогам щодо виконання грошових зобов'язань визначеними актами цивільного законодавства.

Відтак, вказане не узгоджується із вимогами позову, з огляду на те, що відповідно до його вимог, представник позивача просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 250 987,68 грн., однак, з огляду на вимоги ст. 625 ЦК України слід враховувати п. 4 Договору позики, яким встановлено, що у разі прострочення ОСОБА_2 термінів повернення позики він зобов'язаний сплатити ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також неустойку в розмірі 1 % від суми позики за кожен день прострочення починаючи з першого дня, а відтак на переконання суду, стягненню з відповідача підлягають 1 % річних, що складає 83 662,56 грн.

Стосовно вимог щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання за Договором позики, яка складає 2 716 259,90 грн., то суд вважає вказані вимоги обґрунтованими, а відтак, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а саме відповідач належним чаном повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Отже, за правилами ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові втрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача лише частина суми сплаченого судового збору у розмірі 4 250,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 15, 16, 60, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 4, 8, 10, 12, 13, 76, 80, 258, 263 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) 1 % річних в сумі 83 662,56 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 716 259,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 4 250,00 грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до апеляційного суду міста Києва або через Печерський районний суд міста Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В. А. Писанець