Справа № 699/374/18
Номер провадження № 2/699/376/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.12.2017 року у справі № 699/689/17, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми 1 600 грн. на тверду грошову суму в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.12.2017 року у справі № 699/689/17 його зобовязано сплачувати на користь відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1 600 грн. на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час розгляду справи він не заперечував проти вказаного розміру аліментів, оскільки був працевлаштований і мав можливість сплачувати вказану суму. На даний час вказана обставина змінилася з 02.04.2018 року він перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, а тому вказаний розмір аліментів є непосильним для нього. Також вказано, що відповідно до законодавства мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.05.2018 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та розяснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідач 19.05.2018 року отримала вказану ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 276, однак протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву до суду не надіслала.

З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, обєктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.12.2017 року у справі № 699/689//17, яке набрало законної сили, вирішено щомісячно стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі 1 600 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, 18.01.2008 року, з 10.10.2017 року і до досягнення нею повноліття.

Відповідача 30.03.2018 року звільнено з місця роботи за згодою сторін, що підтверджується копією його трудової книжки серії АС № 892976 та відомостями трудового договору від 09.08.2013 року, який 30.03.2018 року знято з реєстрації.

Відповідно до довідки № 0120/610, виданої 10.04.2018 року Корсунь-Шевченківським районним центром зайнятості, ОСОБА_1 з 02.04.2018 року перебуває на обліку як безробітний.

Станом на день предявлення позову спільної доньці сторін виповнилося повних 10 років.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією ООН про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1 860 грн.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України судом може бути визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону.

Водночас прожитковий мінімум неповнолітньої дитини не є твердою грошовою сумою, а має мінливий характер, оскільки постійно змінюється у сторону збільшення, та, як наслідок, не підлягає індексації.

Таким чином, навіть за умови вмотивованості необхідності зменшення розміру аліментів, позовні вимоги сформульовані у такому вигляді, не підлягають до задоволення, оскільки фактично йде мова про зміну розміру аліментів з твердої грошової суми 1 600 грн., яка підлягає індексації, не на частку від доходу платника аліментів, а на відсоткове значення розміру прожиткового мінімуму дитини, яка не є твердою грошовою сумою, та не підлягає індексації.

Водночас суд критично оцінює те, що відповідач має статус безробітного як доказ зміни його матеріального стану настільки, що позбавляє можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі, встановленому рішенням суду, оскільки вказаний позов подано у тому ж місяці, коли його взято на облік у районному центрі зайнятості.

Крім того, суд враховує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, підлягає сплаті позивачем до повноліття доньки, тобто до 18.01.2026 року, а статус безробітного є відносно тимчасовим, та може бути короткостроковим, з урахуванням наявних вакансій у територіальному центрі зайнятості та істинності бажання позивача офіційно працевлаштуватися.

Відсутність у платника аліментів упродовж певного періоду часу офіційного місця роботи не може ставитися у залежність з його обовязком забезпечувати інтереси його 10-річної дитини, зокрема її потреби у харчуванні, одязі, розвитку, дозвіллі тощо.

Також ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема: стану здоровя, що унеможливлює подальше працевлаштування; наявності у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків; тощо.

Враховуючи вказане та виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 278-279, 354-355, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Копію рішення суду надіслати сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_4