Справа № 357/1605/17 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/1775/18 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 49 21.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Суханова Є.М., Мельника Я.С.,

за участі секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на особисте утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Білоцерківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, -

встановив:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах від яких у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та протилежні погляди на життя. Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, відповідач ОСОБА_2, самоусунувся від виконання батьківських обяв'язків, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача кошти на своє особисте утримання в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису, та цей зустрічний позов ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 19.05.2017 року було об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 заперечує своє батьківство щодо малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки ніколи не проживав однією сім'єю з матір'ю дитини. У ОСОБА_3 були певні близькі стосунки і з іншими чоловіками, а тому ОСОБА_2 має сумніви щодо свого батьківства і просить суд відмовити ОСОБА_3 в позові про стягнення аліментів та задовольнити зустрічний позов, виключити відомості про батька з актового запису про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_2, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15.02.2017 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти на її особисте утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_2, починаючи з 15.02.2017 року і до досягнення дитиною трьох років.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Також просив стягнути з ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в шлюбних відносинах, ОСОБА_3 народила дитину і ОСОБА_2 визнав своє батьківство відносно цієї дитини. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини значиться ОСОБА_2 Висновок експерта №187 від 17.01.2018 року, підтвердив біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з вірогідністю не менш ніж 99,99%.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З висновку медичної експертизи вбачається, що ОСОБА_2. є біологічним батьком дитини - ОСОБА_5, а отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного та обґрунтованого висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Білоцерківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини не знайшов свого підтвердження в суді.

Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Враховуючи вищезазначене та обставини, що позивач за первісним позовом утримує дитину одноособово, не працює, потребує матеріальної допомоги відповідача, який є працездатним та не надав належних та допустимих доказів в заперечення вимоги про стягнення аліментів, чи коштів на особисте утримання ОСОБА_3., колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позову, заявленого ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, 383 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року- без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Суханова Є.М.

Мельник Я.С.