УХВАЛА

23 червня 2018 року

м. Київ

справа № 2-о-267/11

провадження № 61-36041ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2, в частині оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року усправі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення юридичного факту перебування на повному державному забезпеченні зі статусом дитини, позбавленої батьківського піклування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2, звернулася 13 червня 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 травня 2018 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Встановлено юридичний факт перебування ОСОБА_3 з 1987 року по 2001 рік на повному державному утриманні зі статусом дитини, позбавленої батьківського піклування.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 травня 2018 року закрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діяла законний представник ОСОБА_2, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року з підстав того, що оскарженим рішенням суду першої інстанції не вирішувалось питання про її права, свободи, інтереси та обов'язки.

У касаційній скарзі законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 травня 2018 року і передати справу до суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Системне тлумачення частини другої статті 17, пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року в апеляційному порядку не переглядалось, а отже не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України. Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2, в частині оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року слід відмовити.

Керуючись статтями 17, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2, в частині оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення юридичного факту перебування на повному державному забезпеченні зі статусом дитини, позбавленої батьківського піклування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат