Ухвала

Іменем України

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 367/7827/14-ц

провадження № 61-34403ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на постанову Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (далі - ТОВ «Аверс-Сіті) звернулося до суду із заявою, в якій просило переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Аверс-Сіті» про стягнення грошових коштів та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ТОВ «Аверс-Сіті» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 15 583 877, 82 коп. Основним письмовим доказом, на якому ґрунтується рішення суду, виступав агентський договір № 20/07/09 від 20 липня 2009 року. ТОВ «Аверс-Сіті» заявило, що йому стали відомі обставини, які не були і не могли бути відомі заявнику при розгляді справи по суті. У лютому 2016 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_4 про тлумачення умов договору. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року у задоволені позову ТОВ «Аверс-Сіті» було відмовлено. При цьому, у мотивувальній частині зазначеного рішення встановлено, що позивач не є стороною, яка підписала попередні договори. Заявник вважає, що вказана обставина є нововиявленою, має важливе значення для розгляду справи та встановлення у ній об'єктивної істини. Оскільки ТОВ «Аверс-Сіті» не є стороною, яка підписала попередні договори, зобов'язання з повернення коштів за ними відсутні.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2017 року заяву ТОВ «Аверс-Сіті» залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2018 року залишено без змін ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2017 року.

У касаційній скарзі ТОВ «Аверс-Сіті» просить скасувати постанову Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржене судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки рішенню Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року у справі № 754/11024/16-ц, яким позовну заяву ТОВ «Аверс-Сіті» до ОСОБА_4 про тлумачення умов договору залишено без задоволення.

У вищевказаному рішенні суд першої інстанції надав оцінку попереднім договорам № 850, 851, 852 від 17 червня 2010 року, які укладені між ТОВ «УНР ПІБ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Маркетинг Стайл», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональні будівні інвестиції», що діяло від імені ТОВ «Аверс-Сіті».

Заявник наполягає, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року було встановлено, що ТОВ «Аверс-Сіті» не є стороною, яка підписала вищевказані попередні договори, а тому відповідальність за зобов'язаннями має нести ТОВ «Регіональні будівні інвестиції».

Оскільки факти, які були встановлені у рішенні Деснянського районного суду від 11 листопада 2016 року можуть вважатись істотними, адже вони не були і не могли бути відомі ТОВ «Аверс-Сіті» в момент ухвалення рішення Ірпінським міським судом від 08 травня 2015 року та постановлення ухвали Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2015 року, заявник вважає ці обставини такими, що є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року та скасування вказаного рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року стягнуто з ТОВ «Аверс-Сіті» на користь ОСОБА_4 15 583 877, 82 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2015 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року залишено без змін

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2015 року залишено без змін.

У лютому 2016 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_5 про тлумачення умов договору, в якій, зокрема, просило розтлумачити зміст умов попереднього договору від 17 червня 2010 року, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 850, сторонами якого є ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» та ОСОБА_4; зміст попереднього договору від 17 червня 2010 року, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 851, сторонами якого є ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» та ОСОБА_4, попереднього договору від 17 червня 2010 року, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 852, сторонами якого є ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» та ОСОБА_4, як таких, за якими зобов'язання Сторони-1 належать товариству з обмеженою відповідальністю «Регіональні будівні інвестиції».

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року у справі № 754/11024/16-ц у задоволені позову ТОВ «Аверс-Сіті» відмовлено. У мотивувальній частині зазначеного рішення зазначено: «позивач не є стороною, яка підписала вищевказані попередні договори».

Відповідно до частини другої статті 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пункті 5 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 роз'яснено судам, що необхідними ознаками нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи та входять до предмета доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ТОВ «Аверс-Сіті» зазначило, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року встановлено, що ТОВ «Аверс-Сіті» не є стороною, яка підписала вищевказані попередні договори.

При розгляді справи по суті суди встановили, що ТОВ «Аверс-Сіті» є стороною вищевказаних попередніх договорів, яке під час їх укладення було представлене іншою юридичною особою - ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», яке від його імені підписало попередні договори.

Отже, обставини, про які зазначає ТОВ «Аверс-Сіті», були предметом судового розгляду та судовими рішеннями їм надана правова оцінка.

У мотивувальній частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року, на яке посилається ТОВ «Аверс-Сіті», зазначено, що «позивач не є стороною, яка підписала вищевказані попередні договори». Такі висновки суду фактично містять правову оцінку доводів позивача та доказів, наданих ним на підтвердження позовних вимог про тлумачення умов договору. Відповідно до частини сьомої статті 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду. Факт відсутності підпису довірителя на договорах, при наявності підпису повіреного, не свідчить про те, що довіритель не є стороною укладеного у межах наданих повіреному повноважень договору.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без задоволення, оскільки обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, не можуть вважатися такими, що впливають на висновки судів про права і обов'язки осіб, які беруть участь у справі, адже на момент розгляду справи по суті вони були предметом дослідження в суді першої й апеляційної інстанції, а результати їх оцінки відображені у рішенні суду, про перегляд якого подана заява.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про залишення без задоволення заяви ТОВ «Аверс-Сіті» про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення, яке прийнято за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції, не вбачається порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на постанову Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2018 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про стягнення коштів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта