Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 757/43303/16-ц

провадження № 61-19459св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Кабінет Міністрів України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Кабінету Міністрів України про відшкодування пенсії з урахуванням індексації.

Позовна заява мотивована тим, що неналежне виконання Кабінетом Міністрів України своїх повноважень призвело до знецінення національної валюти і погіршення його соціального захисту як пенсіонера, при цьому відповідач не здійснює обов'язкової щомісячної індексації пенсійних виплат на величину індексів інфляції в Україні, що завдало йому реальні збитки та упущену вигоду.

На підставі вказаного ОСОБА_4, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 31 жовтня 2016 року, просив суд стягнути з Кабінету Міністрів України пенсію з урахуванням індексації, за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року, у розмірі 825,84 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року у складі судді Литвинової І. В. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року не надав суду доказів на підтвердження тих обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зокрема, того, що йому не було виплачено індексацію грошових доходів, а наведені ним розрахунки не підтверджені належними і допустимими доказами.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року змінено в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, а в іншій частині - залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок протиправної поведінки відповідача йому були завдані збитки та причинно-наслідкового зв'язку між поведінкою відповідача і непроведенням індексації пенсії позивачу.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що внаслідок протиправних дій Кабінету Міністрів України через незадовільний рівень фінансового забезпечення він не має можливості забезпечити свої потреби. При цьому, вказує, що відповідач витрачає значні кошти на різні потреби, однак безпідставно не здійснює індексацію його пенсії.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем не подано.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

ОСОБА_4 пред'явив позов до Кабінету Міністрів України про відшкодування індексації пенсії, посилаючись на положення статей 22, 625, 1166 ЦК України.

У статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У розумінні цієї статті збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки в діях відповідача не було встановлено усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправної поведінки та причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин справи, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк