Справа №443/118/18
Провадження №2/443/514/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2, звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 30 березня 2017 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Старе Село по вул. Наддністрянська, 9 Жидачівського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Старе Село по вул. Наддністрянська, 9 Жидачівського району Львівської області, на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: ОСОБА_5 голова двору, ОСОБА_4 (дочка). 28 листопада 2005 року померла бабуся позивача ОСОБА_5 голова двору. Після її смерті відкрилась спадщина на частину спірного житлового будинку. На випадок своєї смерті померла склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла ОСОБА_2 Відтак останній, як єдиний спадкоємець за заповітом, фактично спадщину прийняв, оскільки у визначений законодавством строк від неї не відмовився, проте юридично своїх прав не оформив. 30 березня 2017 року померла мати позивача ОСОБА_4 останній член двору. На випадок своєї смерті, померла не розпорядилась вказаним майном, тому спадкування відбувалось за законом. Відтак, ОСОБА_2 як єдиний спадкоємець за законом, що виявив бажання прийняти спадщину(житловий будинок), яку формально прийняв, оскільки на момент її відкриття спільно проживав із спадкодавцем, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Наддністрянська, 9 в с. Старе Село Жидачівського району Львівської області, що належав померлій та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому останній змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача адвокат ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи у його з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області ОСОБА_7 подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони возовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено та підтверджується долученим витягом з погосподарської книги села Старе Село №56 від 16 січня 2018 року, що станом на 15 квітня 1991 року по с. Старе Село Жидачівського району Львівської області рахувалося будинковолодіння №9 по вул.. Наддністрянська за колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_5 голова двору, ОСОБА_4 (дочка) /а.с. 15/.

Згідно технічного паспорта від 29 грудня 2017 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий будинок №9 по вулиці Наддністрянська в с. Старе Село Жидачівського району Львівської області, загальна площа вказаного будинку становить 55,2 кв.м.(житлова 19,6 кв.м.). Рік забудови 1953. Інвентаризаційна вартість 98130 грн. /а.с. 17-19/.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок в с. Старе Село по вул. Наддністрянська, 9 Жидачівського району Львівської області належав суспільній групі господарств «колгоспний двір», членами якого були: ОСОБА_5 голова двору, ОСОБА_4 (дочка). Частка кожного члена двору становила 1/2.

Судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 28 листопада 2005 року, в с. Старе Село Жидачівського району Львівської області, померла ОСОБА_5 голова двору, про що 29 листопада 2005 року зроблено відповідний актовий запис №44 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, від 02 грудня 2014 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №371655 /а.с. 9/.

З долученої до матеріалів справи довідки №1579 виданої ОСОБА_3 сільською радою Жидачівського району Львівської області від 04 грудня 2017 року, вбачається, що у виконавчому комітеті ОСОБА_3 сільської ради 24 липня 2003 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради посвідчено заповіт(копія якого долучена) від ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2, який зареєстровано в книзі реєстрації нотаріальних дій за №186. Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 10-11/.

При вищевказаних обставинах, встановлено, що відповідно до норм ЦК України ОСОБА_2 спадщину(частину спірного житлового будинку) після смерті ОСОБА_5 прийняв, оскільки в законодавчо визначений строк не відмовився від неї, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформив.

Також судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 30 березня 2017 року, в селі Старе Село Жидачівського району Львівської області, померла ОСОБА_4, про що 30 березня 2017 року складено відповідний актовий запис №13 та виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 30 березня 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №456378 /а.с. 12/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлої складається із частини житлового будинку з надвірними спорудами, що в с. Старе Село по вул. Наддністрянська, 9 Жидачівського району Львівської області (1/2 як член колишнього колгоспного двору).

Заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області за №1578 від 04 грудня 2017 року /а.с. 13/.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії ІІ-СГ №480040 від 01 серпня 1981 року вбачається, що позивач по справі є рідним сином спадкодавця. Відтак, ОСОБА_2 входить до спадкоємців першої черги. Інших спадкоємців вказаної черги судом не встановлено /а.с. 5-8/.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, з долученої до матеріалів справи довідки, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області від 04 грудня 2017 року за вих. №1578, вбачається, що до дня смерті і на день смерті ОСОБА_4 (спадкодавця) в с. Старе Село вул. Наддністрянська, 9 Жидачівського району Львівської області разом з нею проживав її син ОСОБА_2 (позивач), де і проживає по даний час /а.с. 13/.

За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, як такий, що виявив бажання прийняти спадщину та фактично її прийняв оскільки на момент її відкриття проживав із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовивсь від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

Разом з тим, з листа приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 №02/02-31 від 11 січня 2018 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на спадкове майно, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Наддністрянська, 9 в с. Старе Село Жидачівського району Львівської області, що належав померлій та є спадковим майном /а.с. 16/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 30 березня 2017 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Старе Село по вул. Наддністрянська, 9 Жидачівського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко