Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2018 Справа №607/13537/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 з поглибленням вивченням іноземних мов

про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 з поглибленням вивченням іноземних мов про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 21.08.1989 року по 13.10.2017 року працювала у Тернопільській спеціалізованій школі №7 з поглибленням вивченням іноземних мов. 03.10.2017 року відповідно до наказу №609-К зазначеної школи її було звільнено з посади за ч.4 ст.40 КЗпП України з підстав відсутності її на робочому місці 15.09 та 18.09.2017 року. Зазначила, що 15.09.2017 року вона виконувала свої функціональні обов»язки практичного психолога та брала участь в роботі служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, оскільки в цей день розглядалось питання стосовно учениці вказаної школи. 18.09.2017 року вона захворіла та звернулась за амбулаторною медичною допомогою до сімейного лікаря, про що свідчить відповідний запис у медичній карті. Таким чином, вважає, що 15.09. та 18.09.2017 року у нею не було вчинено прогулу, а тому спірні накази про своє звільнення слід скасувати та поновити позивача на роботі на посаді практичного психолога, а також зобов»язати відповідача виплати їй середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період 02 жовтня 2017 року по 02 квітня 2017 року у розмірі 39 057,18 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, просять його задоволити з мотивів, викладених в позовній заяві. Крім цього, додатково зазначили, що позивача було звільнено із посади практичного психолога Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 з поглибленням вивченням іноземних мов без попереднього погодження із методистом психологічної служби Тернопільського комунального методичного центру науково-освітніх іновацій та моніторингу.

Представники Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 з поглибленням вивченням іноземних мов (надалі Тернопільська СШ №7) в судовому засіданні позов не визнали подавши відзив на позов відповідно до якого, вважають спірні накази зазначеної школи та Управління освіти і науки Тернопільської міської ради про звільнення позивача за п.4 ст.40 КзпП України такими, що відповідають вимогам закону, оскільки остання вчинила прогул, оскільки була відсутня на робочому місці 15 та 18 вересня 2017 року без поважних на те причин. Крім цього, зазначили, що пояснення позивача про те, що вона 15.09.2017 року перебувала службі у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради вважають безпідставним, оскільки таке її перебування було вчинено без погодження із директором зазначеної школи, тобто самовільно. Також вказали, що 18.09.2017 року позивача не було на робочому місці та нею не було повідомлено адміністрацію про неможливість свого виходу на роботу з наданням відповідних підтверджуючих документів про це (лікарняного листка). У своїх письмових поясненнях щодо допущеного невиходу не роботу, адресованих адміністрації школи, позивач 02 жовтня 2017 року просила надати їй за допущену відсутність на роботі без поважних причин відпустку без збереження заробітної плати, причину нез»явлення на роботі 15.09.2017 року вказала - непрацездатність у зв»язку із хворобою. Також зазначили, що адміністрацією Тернопільською СШ №7 не отримувалось запитів щодо необхідності участі позивача у засіданні служби у справах дітей Тернопільської міської ради та нею не погоджувалось. Також зазначили, що невихід позивача на роботу підтверджено актами, які складені за участю працівників даної школи. Згоди на звільнення позивача від профспілкового комітету Тернопільської СШ №7 не вимагалось, так як ОСОБА_1 не є членом профспілки зазначеної школи. Крім цього, зазначили, що адміністрацією Тернопільської СШ №7 вживались заходи щодо з»ясування причин нез»явлення позивача на робочому місці, однак остання не відповідала на телефонні дзвінки. У позові просять відмовити.

Представник Управління освіти і науки Тернопільської міської ради позов не визнав, подавши відзив на позов, відповідно до якого вважає, що звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗпП України із займаної ним посади проведено правомірно, зазначивши, що 02 жовтня 2017 року адміністрація Тернопільської СШ №7 звернулась до начальника вказаного Управління з проханням звільнити з роботи практичного психолога школи ОСОБА_1 03.10.2017 року у зв»язку із прогулом без поважних причин, додавши при цьому пояснення ОСОБА_1, акти №2 та №3, які засвідчили факт нез»явлення позивача на роботу та витяг із протоколу шкільної ради №2 від 02.10.2017 року. На підставі поданих документів, начальником управління освіти і науки було звільнено позивача з посади практичного психолога 03 жовтня 2017 року, з підстав відсутності ОСОБА_1і. на робочому місці 15 та 18 вересня 2017 року, без поважних причин. Таким чином вважає, що накази начальника управління освіти і науки від 03.10.2017 року №609-к та директора Тернопільської СШ №7 від 03.10.2017 року №101-к «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1І.» є законними, виданими у відповідності до чинного законодавства, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 з 31.08.1989 року працювала у Тернопільській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №7 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради, з 12.05.2012 року на посаді практичного психолога зазначеної школи, що підтверджено відомостями у трудовій книжці позивача.

Відповідно до наказу №101-К від 03 жовтня 2017 року директора Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1І.», ОСОБА_1 звільнено з посади практичного психолога зазначеної школи 03 жовтня 2017 року, у зв»язку з прогулом без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України, з підстав відсутності на робочому місці 15.09.2017 року та 18.09.2017 року. Підставою слугували: акт від 15.09.2017 року №2 (про відсутність на роботі ОСОБА_1І.); акт від 18.09.2017 року №3 (про відсутність на роботі ОСОБА_1І.); витяг з протоколу ради при директору ТСШ №7 №2 від 02.10.2017 року; лист головного лікаря ТКМЛ №2 від 26.09.2017 року; пояснювальні записки ОСОБА_1 від 02.10.2017 року

Наказом начальника управління освіти і науки Тернопільської міської ради від 03 жовтня 2017 року №609-К «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1І.», ОСОБА_1 звільнено з посади практичного психолога Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 з поглибленими вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області 03 жовтня 2017 року у зв»язку з прогулом без поважних причин згідно з п.4 ст.40 КЗпП України, з підстав відсутності на робочому місці 15.09.2017 року та 18.09.2017 року. Підставою для звільнення слугували: лист відношення директора школи від 02.10.2017 року №406; акт від 15.09.2017 року №2 (про відсутність на роботі ОСОБА_1І.); акт від 18.09.2017 року №3 (про відсутність на роботі ОСОБА_1І.); витяг з протоколу ради при директору ТСШ №7 №2 від 02.10.2017 року; лист головного лікаря ТКМЛ №2 від 26.09.2017 року; пояснювальні записки ОСОБА_1 від 02.10.2017 року.

Як вбачається із акту №2 від 15.09.2017 року складеного працівниками Тернопільської СШ №7 (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9В.), 15.09.2017 року психолог школи ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці цілий день. 15.09.2017 року адміністрацією школи з 10.30 по 16-00 год. було здійснено декілька дзвінків на телефон ОСОБА_1 (директором школи ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_7В.) з метою з»ясувати причину її відсутності на робочому місці. На дзвінки ОСОБА_1 не відповідала.

Як слідує із акту №3 від 18.09.2017 року складеного працівниками Тернопільської СШ №7 (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9В.), 18.09.2017 року психолог школи ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці цілий день. На систематичні дзвінки від адміністрації школи, які здійснювались 18.09.2017 року з 10.00 по 17-00 год. ОСОБА_1 не відповідала. Пізніше через вчителя математики ОСОБА_11 сповістила, що вона на лікарняному.

Відповідно до інформації, наданої головним лікарем Тернопільської комунальної міської лікарні №2 від 26.09.2017 року №4.2.3-06/1216, ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні в денному стаціонарі поліклініки зазначеного закладу з 19 вересня 2017 року.

Згідно із витягом протоколу №2 при директору Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 з поглибленим вивченням іноземних мов 02.10.2017 року вирішено, порушити клопотання перед управлінням освіти і науки про звільнення ОСОБА_1 згідно з п.4 ст.40 КЗпП України за прогул.

Як вбачається із пояснювальної записки ОСОБА_1, адресованій директору Тернопільської СШ №7 від 02.10.2017 року, остання зазначила, що вона була відсутня на роботі 15 вересня 2017 року у зв»язку із хворобою та просила надати їй відпустку за свій рахунок за 15 вересня 2017 року. Крім цього, у іншій пояснювальній записці від 02.10.2017 року ОСОБА_1 повідомила, що вона була відсутня на роботі 18 вересня 2017 року, оскільки її було надано направлення в лікарню, те вона там перебуває із 19 вересня 2017 року, а тому просить надати їй відпустку за 18 вересня 2017 року.

Відповідно до акту №4 від 03.10.2017 року, складеного працівниками Тернопільської СШ №7, ОСОБА_1 відмовилась розписатись у наказі Управління освіти і науки Тернопільської міської ради №609-К від 03.10.2017 року про своє звільнення, а також у наказі зазначеної школи від 03.10.2007 року №101к. Трудова книжка ОСОБА_1 була видана останній в присутності членів колективу, однак позивач відмовилась підписатись у книзі обліку, руху трудових книжок зазначеної школи.

Як вбачається із інформації Тернопільської СШ №7 від 18.12.2007 року №524, адміністрація Тернопільської спеціалізованої школи №7, адміністрація зазначеної школи повідомляє, що офіційного запиту на засідання служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, яке відбулось 15.09.2017 року не надходило на адресу школи та не було надано ОСОБА_1 Інформацію аналогічного змісту надано також Управлінням освіти і науки Тернопільської міської ради від 17.01.2018 року №60/03.

Як вбачається із копії листка непрацездатності серії АДР №135125, виданого Тернопільською комунальною міською лікарнею №2 ОСОБА_1 звільнено від роботи у зв»язку з непрацездатністю з 19.09.2017 року по 28.09.2017 року.

Відповідно до довідки виданої в.о. директора Тернопільської СШ №7 від 05.03.2018 року №90, у 2017/2018 начальних роках практичний психолог ОСОБА_1 тарифікована на повну ставку з 40 годинним робочим тижнем.

Як вбачається із копії табелю робочого часу адмінперсоналу Тернопільської СШ №7 за вересень 2017 року, ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 15 та 18 вересня 2017 року.

Відповідно до графіку роботи адмінперсоналу, працівників соціальної служби та бібліотекарів школи, затвердженого наказом директора школи від 31.08.2017 року, ОСОБА_1 встановлено графік роботи - понеділка по п»ятницю з 10.00 по 18.00 годину.

Як вбачається із інформації наданої ПАТ «Київстар» від 17.04.2016 року №8032/з на виконання ухвали суду, 15.09.2017 року на номер, який належить позивачу до неї телефонувала вчитель Тернопільської СШ№7 ОСОБА_11; 18.09.2017 року на номер, який належить позивачу телефонувала директор Тернопільської СШ№7 ОСОБА_10 та вчитель зазначеної школи ОСОБА_3. Позивач на номери, які належать директору Тернопільської СШ №7 або його заступника 15 та 18 вересня 2017 року не телефонувала.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка колишній директор Тернопільської СШ №7 ОСОБА_10 підтвердила факт відсутності на роботі позивача 15 та 18 вересня 2017 року без поважних причин, зазначивши при цьому, що ОСОБА_1, яка займала посаду практичного психолога не направлялась школою 15 вересня 2017 року на засідання служби у справах дітей Тернопільської міської ради та їй не погоджувалась участь у засіданні зазначеної служби. 18 вересня 2017 року позивача не було на роботу упродовж усього дня без поважних причин, про що було складено відповідний акт, доказів такої поважності нею адміністрації школи в подальшому надано не було. Вказала, що вона особисто телефонувала позивачу, проте остання не відповідала на її телефонний виклик.

Будучи допитаним у якості свідка вчитель Тернопільської СШ№7 ОСОБА_11 суду зазначила, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 15.09.2017 року та 18.09.2017 року. 18.09.2017 року вона зв»язувалась із позивачем по телефону, яка повідомила їй про незадовільний стан свого здоров»я та про те, що збирається відвідати сімейного лікаря.

Як вбачається із оглянутої амбулаторної картки ОСОБА_1 у судовому засіданні, у ній містяться записи сімейного лікаря за 18.09.2017 року щодо огляду ОСОБА_1 на видачу останній направлення на лікування. Записи щодо звільнення ОСОБА_1 від роботи 15 та 18 вересня 2017 року за вказане число, відсутні.

Наказом Тернопільської СШ №7 №79 від 31.08.2017 року «Про винесення догани ОСОБА_1І.», ОСОБА_1 за невиконання посадових обов»язків у повному обсязі, а саме станом на 31.08.2017 року не здано розділ «Робота практичного психолога» до річного плану роботи школи оголошено догану.

Яке вбачається із інформації методиста Тернопільського комунального методичного центру науково-освітніх інновацій та моніторингу від 14.06.2018 року №357 ОСОБА_12, адресованій в.о.директора Тернопільської СШ№7, питання погодження прийому та звільнення з роботи працівників психологічної служби не передбачені посадовою інструкцією методиста. Разом із тим, виходячи із п.3.8 Положення «Про психологічну службу системи освіти України», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 03.05.1999 року №127, зазначений методист не заперечує щодо звільнення ОСОБА_1

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами), роз'яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Таким чином, крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення з роботи є встановлення поважності причин відсутності.

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин. Тому вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі звільненого за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ст.76 ЦПК України.

Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням і повинно здійснюватися із додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. Статті 147 та 149 КЗпП України надають право обирати вид стягнення, яке підлягає застосуванню до працівника, який допустив прогул - догану або звільнення. При цьому необхідно враховувати наступні обставини: 1) ступінь тяжкості вчиненого проступку; 2) заподіяну порушенням шкоду; 3) обставини, за яких вчинено прогул; 4) попередній досвід роботи працівника.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення і не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку - останнього дня прогулу.

Якщо працівник вчинив прогул, а після прогулу знову приступив до роботи, і на дату видання наказу про звільнення продовжує працювати, дата звільнення визначається таким чином, щоб у день звільнення (останній день роботи), відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, з працівником був проведений повний розрахунок та видана належним чином оформлена трудова книжка.

За змістом ч.2 п.b ст..9 Конвенції МОП №158 про припинення відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, тягар доведеності наявної законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві.

Суд проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази вважає, що позивача правомірно звільнено адміністрацією Тернопільської СШ№7, а в подальшому начальником Управління освіти і науки Тернопільської міської ради із займаної нею посади за вчинений 15 вересня 2017 року та 18 вересня 2018 року прогул без поважних причин, з дотриманням процедури, встановленої законом. Зокрема, адміністрація Тернопільської СШ№7 зажадала від позивача надання ним особистих пояснень щодо допущеного ним прогулу та переконалась у його не поважності. Суд зазначає, що доказів, які б підтверджували відсутність позивача на роботі у зазначені дні з поважних причин ОСОБА_1 не представила, подавши листок непрацездатності про своє звільнення із роботи лише з 19 вересня 2017 року, що також підтверджено інформацією Тернопільської міської комунальної лікарні №2 від 26.09.2017 року. Також, як вбачається із записів сімейного лікаря в амбулаторній картці ОСОБА_1, остання відвідала його лише 18.09.2017 року, про те у ньому відсутні дані про неможливість перебування її на робочому місці та звільнення позивача від роботи у зв»язку із незадовільним станом здоров»я у дні нез»явлення на роботу, тобто 15 та 18 вересня 2017 року. Також суд констатує, що факт вчинення прогулу позивачем засвідчено актами, складеними працівниками Тернопільської СШ №7 за №2 та №3 від 15.09 та 18.09.2017 року відповідно до яких зазначено, що остання була відсутня на роботі 15.09 та 18.09.2017 року протягом усього робочого дня, а також поясненнями свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11, відомостями зазначеними у табелі робочого часу адмінперсоналу Тернопільської СШ №7 за вереснь 2017 року. При цьому суд зазначає, що особисто ОСОБА_1 15.09.2017 року та протягом 18.09.2017 року не вживались заходи щодо належного повідомлення адміністрації Тернопільської СШ№7 про неможливість свого перебування на робочому місці, у з»язку із незадовільним станом свого здоров»я. Також, суд відкидає твердження позивача про поважність невиходу ним на роботу 15 вересня 2017 року у зв»язку із перебуванням ОСОБА_1 на засіданні служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради з метою надання допомоги колишній учениці вказаної школи, оскільки адміністрацією Тернопільської СШ№7 та Управлінням освіти і науки Тернопільської міської ради зазначена участь ОСОБА_1 не погоджувалась та потреби у ній позивача не вбачалось, а також запиту щодо цього у школу не надходило. При цьому, суд зазначає, що в обов»язки практичного психолога Тернопільської СШ№7 ОСОБА_1 не входить участь у засіданні вказаної служби та представництво у ній колишніх учнів зазначеної школи. У своїх поясненнях наданих ОСОБА_1 адміністрації школи від 02.10.2017 року, остання лише вказує про свій незадовільний стан здоров»я протягом 15 та 18 вересня 2017 року та не зазначає про свою участь 15 вересня 2017 року у засіданні служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради. Також, суд констатує, що ОСОБА_1 на день звільнення уже притягувалась до дисциплінарної відповідальності наказом директора Тернопільської СШ №7 №79 від 31.08.2017 року за неналежне виконання своїх посадових обов»язків, у зв»язку із чим їй було оголошено догану, а тому вважає, що застосовний до позивача вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за допущений нею прогул без поважних причин відповідає характеру вчиненого нею проступку. Суд також відкидає твердження позивача та її представника про те, що ОСОБА_1 виходячи із п.3.8 Положення «Про психологічну службу системи освіти України», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 03.05.1999 року №127 звільнено без погодження з районним (міським) навчально-методичним кабінетом (центром) психологічної служби системи освіти або методистом з психологічної служби районного (міського) методичного кабінету, оскільки як вбачається із інформації Тернопільського комунального методичного центру науково-освітніх інновацій та моніторингу від 14.06.2018 року №356, навчально-методичний кабінет (центр) психологічної служби системи освіти у місті Тернополі не створювався, проте з метою дотримання зазначеного Положення, таке погодження проведено методистом зазначеного центру ОСОБА_12

Таким чином, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 про поновлення та роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст. 40, 233 Кодексом законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 11.06.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 з поглибленням вивченням іноземних мов про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_13