Справа № 308/4959/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.,

за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 березня 2018 року (у складі судді Шепетко І.О.) за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання недійсним із моменту укладення кредитного та іпотечного договорів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у травні 2016 р.

Просила:

-визнати недійсним із моменту укладення кредитний договір № KF 48459 від 11.04.2008 р., укладений між нею і ВАТ «Електрон Банк»;

-визнати недійсним із моменту укладення іпотечний договір від 11.04.2008 р. укладений між нею і ВАТ «Електрон Банк».

На обґрунтування указала, що Банк під час укладення кредитного договору не дотримався вимог, установлених Законом України «Про захист прав споживачів» та підзаконних нормативно-правових актів, які стосуються сфери споживчих кредитів, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01 березня 2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що позивач був повідомлений тільки про ту інформацію, яка вказана в договорі. Інформація, яка є обов'язковою для повідомлення, не була доведена позичальнику, що призвело до введення його в оману. Зазначає, що Банк не повідомив позичальнику про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту.

У судове засідання сторони не з'явилися, хоча про час і місце такого були належно повідомлені (ст. 130 ч.5 ЦПК України).

Банк просить розглянути справу за відсутності їх представника, а заява адвоката Ракущинця А.А. в інтересах ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи є необґрунтованою і суперечною положенням указаної процесуальної норми.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із необґрунтованості позовних вимог, зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати спірний кредитний договір несправедливим, оскільки при його підписанні позивач погодилася із усіма його умовами без зауважень.

Колегія суддів апеляційного суду Закарпатської області погоджується із таким висновком через додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального прав.

Установлено, що 09 квітня 2008 р. ОСОБА_2 звернулася із заявою-анкетою про надання їй споживчого кредиту (а.с.60-61). 11 квітня 2008 р. між ВАТ «Електрон Банк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KF 48459 (а.с.8-12). Згідно з умовами цього договору Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 40 000 доларів США строком на 25 років, а позичальник у свою чергу зобов'язався повернути Банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що міститься в додатку №1 до кредитного договору і є його невід'ємною частиною, сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 08 квітня 2033 р. Проценти за користування кредитом були встановлені в розмірі 12 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється у розмірі 22 % річних. Після повного погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється в розмірі 12 % річних. Кредит надавався для купівлі квартири. Отримання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №1449/74 від 11 квітня 2008 р. (а.с.19). Додатком №3 до заяви-анкети про надання споживчого кредиту було додано повідомлення про надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с.62). Також у матеріалах справи міститься додаток №2 до кредитного договору про розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту (а.с.63-64). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.45) станом на 16 вересня 2014 р. загальна заборгованість відповідача перед Банком склала 32 534,94 доларів США.

Указаний кредитний договір був підписаний позичальником, що не заперечується.

Того ж дня між Банком і позичальником було укладено іпотечний договір (а.с.13-18). Іпотекодавцем було передано в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно разом із усіма його приналежностями, а саме:двокімнатну квартиру, загальною площею 45,6 м кв., житловою площею 32,3 м кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Іпотекодавець підписав указаний договір і заперечень щодо цього у сторін не має.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 639 ЦК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст.ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Пунктом 3.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. №168 (надалі -Правила), встановлено, що банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити, зокрема, вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

Довід апеляційної скарги про те, що позивач був повідомлений лише про ту інформацію, яка зазначена в договорі, а інформація, яка обов'язкова до повідомлення, не була доведена позичальнику, що призвело до введення його в оману, не заслуговує на увагу оскільки є суперечливим, недоведеним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, як видно з матеріалів справи, укладений кредитний договір повністю відповідає вимогам ч.ч.1,2 ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Яку саме інформацію Банк не довів до відома позичальника і як саме були порушені права позичальника як споживача послуг, відповідачем не доведено.

Довід ОСОБА_2 про неповідомлення позичальника про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, спростовується наявними у справі письмовими доказами, а саме: кредитним договором (а.с.8-12), заявою-анкетою про надання споживчого кредиту (а.с.60-61), повідомленням про надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту (а.с.62) і додатком №2 до кредитного договору про розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту (а.с.63-64), який був підписаний позичальником. Також, належить відмітити, що розділом 8 кредитного договору передбачений детальний розпис сукупної вартості кредиту для позичальника.

Окрім того, в заяві-анкеті про надання споживчого кредиту на придбання квартири позичальник підтвердив, що з умовами кредитування у ВАТ «Електрон Банк» ознайомлений письмово та згідний, також ознайомлений із проектом кредитного договору та договором про забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору.

Отже, колегія суддів апеляційного суду Закарпатської області констатує, що відповідач була ознайомлена із орієнтовною сукупною вартістю кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту.

Указаний висновок підтверджується перш за все кредитним договором і додатком №2 до цього договору про розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту, які підписані позичальником, що не заперечується.

Підпис відповідача під цими документами свідчить про те, що позичальник як споживач фінансових послуг був належним чином проінформований про всі детальні умови кредитного договору та його сукупну вартість із указівкою усіх обов'язкових умов, а отже Банком під час укладення із відповідачем кредитного договору були дотримані всі норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Матеріалами справи достовірно встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про кредитні умови, режим сплати, зміну та нарахування відсотків, нарахування і сплату пені, тобто одержав повну, необхідну, доступну, достовірну інформацію про наданий кредит.

Доводи відповідача є бездоказовими, недоведеними та суперечними обставинам справи. Жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів заявником не додано, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування правильного рішення.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючисьст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 березня 2018 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 21 червня 2018 року.

Судді: