У Х В А Л А

23 червня 2018 року

м. Київ

справа № 489/673/15-ц

провадження № 61-37271ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»(далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути 28 204,93 грн заборгованості за кредитним договором, 500,00 грн штрафу, 1 410,25 грн процентів та 301,15 грн судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2018 року у позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору від 17 серпня 2006 року задоволено. Визнано недійсним кредитний договір №DNH4KS62370252 укладений 17 серпня 2006 року.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1 833,41 грн процентів за користування кредитними коштами та 162,07 судового збору. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору від 17 серпня 2006 року відмовлено.

25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1762грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є: стягнення з відповідача на користь позивача 28 204,93 грн заборгованості за кредитним договором, 500,00 грн штрафу, 1 410,25 грн процентів та 301,15 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини третьої статті 389 ЦПК України); визнання недійсним кредитного договору, що є справою незначної складності (пункт 2 частини шостої статті 389 ЦПК України), оскільки ОСОБА_1 вчинено дії, що свідчать про чинність оспорюваного нею договору і ці обставини нею не спростовані.

Верховним Судом також ураховано, що судове рішення судом апеляційної інстанції постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і на такі не посилається заявник.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, висловленими у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник