Справа № 569/5564/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 травня 1997 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно в повному обсязі допомоги на утримання дитини не надає, хоча офіційно працевлаштований, має постійний та регулярний дохід. В звязку з чим, з врахуванням остаточних позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявив клопотання в порядку ст.49 ЦПК України про зменшення позовних вимог, в якому вказав про зменшення розміру аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на утримання дитини з 1/3 до 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник позов, з урахуванням остаточних позовних вимог, підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Вказав, що відповідач ніколи не ухилявся від утримання своєї неповнолітньої дитини, після розірвання шлюбу з позивачем і появи у відповідача іншої сім'ї, він жодним чином втрачав звязку з своїм сином ОСОБА_6 і продовжував постійно про нього піклуватись, і надавати матеріальну допомогу. З часу окремого проживання відповідач постійно, щомісячно, а за наявності можливості і частіше перераховує грошові кошти в сумі близько 2 000 грн. на картковий рахунок свого сина ОСОБА_6, а також позивача. Також, в 2016 році відповідач уклав шлюб з ОСОБА_5, від вказаного шлюбу відповідач має двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Свою сім'ю на даний момент забезпечує матеріально лише відповідач, оскільки його дружина не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, їхнім сином ОСОБА_8. Окрім того, на даний час відповідач та його сім'я свого власного житла та грошових коштів на його придбання не мають, проживають в орендованій квартирі в м. Вишневе, витрати на яку щомісячно складають понад 6 000 грн.

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області 02 липня 2004 року, серії 1-СГ №342377, ОСОБА_9 народився 22 червня 2004 року, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.2).

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується зі сторони відповідача неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо від позивача та неповнолітньої дитини, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також наявність на утриманні відповідача дружини та двох малолітніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 28 березня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя О.О. Першко