Провадження № 2/554/294/2018
Рішення

Іменем України

08 лютого 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Поливяної О.М.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя особа: ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням;

та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1; третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом, -

встановила:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила, з врахуванням уточнень, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - однокімнатною квартирою, що знаходиться по вулиці 8 Березня, 6 б, кв.1 в м.Полтаві.

Зазначала, що 16.02.1990 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, в якому народилася дочка ОСОБА_6 (в шлюбі ОСОБА_5). В спірній однокімнатній квартирі подружжя проживали, як квартиронаймачі, відповідач має особовий рахунок в ЖЕО №2. 21.09.1999 року шлюб між сторонами був розірваний, відповідач за власною ініціативою виселився із квартири та одружився з іншою жінкою, разом з нею проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з 1998 року без поважних причини не проживає в квартирі, не несе жодних витрат по утриманню житла і не цікавиться ним. Просила позов задовольнити.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, просив усунути перешкоди в користуванні спірним житлом, шляхом зобов'язання ОСОБА_1 забезпечити вільний доступу до квартири, надати можливість виготовлення дублікатів ключів від квартири. Мотивує свої вимоги тим, що в АДРЕСА_1 б в м.Полтаві зареєстрований він, як квартиронаймач, відповідач, третя особа - їх донька та онука ОСОБА_7 Дана квартира була виділена його батьку для проживання, після смерті батька в 1992 році позивача намагалися виселити, але в судовому порядку було визнано за ним право користування житлом. Після розірвання шлюбу з дружиною була домовленість, що ОСОБА_1 залишається з донькою жити в квартирі, а він мав доступ до житла, допомагав сплачувати комунальні послуги, постійно зявлявся до квартири, періодично ночував. ОСОБА_4, в серпні 2015 року відповідач вчинила сварку з приводу приватизації цієї квартири, у вересні 2015 року позивач не зміг зайти до житла, бо відповідач змінила замки. Просив зустрічні позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 первісний позов підтримала, зустрічний позов вважає необґрунтованим, просила відмовити у його задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, просив у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнав, пояснив, що речі в квартирі залишалися, він періодично приходив, залишав гроші позивачу. З серпня 2015 року почалися сварки, доступу до квартири у нього немає, ключів - також. Він добудував до спірної квартири коридор, сарай; у нього немає іншого житла в м.Полтаві. Просив зустрічний позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав відповідача, первісний позов не визнав, просив задовольнити зустрічний позов.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні з первісним позовом згодна, із зустрічними позовними вимогами не погодилася.

Заслухавши учасників судового засідання, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 16.02.1990 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який 21.09.1999 року розірваний (т.1, а.с.14).

Згідно довідки (т.1, а.с.69) в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 б в м.Полтаві зареєстрований ОСОБА_3, як квартиронаймач, ОСОБА_1, третя особа - їх донька, та онука ОСОБА_7

Встановлено, що ОСОБА_3 з 06.10.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (т.1, а.с. 251).

Позивачка зазначила, що ОСОБА_3 вибув на постійне місце проживання для створення іншої сім'ї з якою проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, що не заперечував відповідач.

Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже законодавець, визначаючи підстави для втрати права користування житлом, пов'язував їх із строком, протягом якого наймач відсутній в житлі, і поважністю причин відсутності.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду 2України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» передбачено, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

В своїй позовній заяві ОСОБА_3 зазначив, що між сторонами була домовленість про те, що ОСОБА_1 з донькою залишиться проживати в спірній квартирі, а він матиме доступ до квартири, може зберігати речі та допомагатиме сплачувати комунальні послуги.

Суд виходить з того, що поява час від часу відповідача в спірній квартирі не свідчить про факт його постійного проживання.

Крім того, відповідач звернувся до суду про усунення перешкод в користуванні квартирою лише в 2015 році, коли виникло питання про приватизацію.

З огляду зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: м. Полтава, вул. 8 Березня, 6 б, кв. 1 з літа 1998 року.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою не підлягають задоволенню, оскільки відсутні будь-які докази про вчинення перешкод в користуванні квартирою.

Крім того, ОСОБА_3 вибув із спірної квартири та створив нову сім'ю, що підтверджується матеріалами справи.

Кожна сторона, відповідно до ст. 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У силу ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин підстави для задоволення позову ОСОБА_3 відсутні.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 511,60 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 71-72 ЖК, постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст..ст. 12,13, 76, 81,141, 263-265,268 ЦПК України, суддя, -

вирішила:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: м. Полтава, вул. 8 Березня, 6 б, кв. 1 з літа 1998 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 511,60 грн витрат за оплату судового збору.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакціє Кодексу.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко