БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/168/18
Справа № 469/112/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.2018 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко І. О.
при секретарі Мамей Н. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
До Березанського міського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свою позовну заяву обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.12.2011 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між відповідачем та ПАТ КБ "Приватбанк" договір, що підтверджується її підписом у заяві. У зв'язку із порушеннями відповідачем зобов'язань за договором виникла прострочена заборгованість у сумі 43 716,23 грн., з яких 18 987,22 грн. - заборгованість за кредитом; 5 789,85 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16 381.24 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2 057,92 грн. процентна складова. В добровільному порядку відповідач заборгованість не сплачує, тому позивач просить стягнути суму заборгованості та судові витрати з відповідача на свою користь.
Разом з позовною заявою від представника позивача було подано клопотання, в якому останній вказував, що предметом позову є стягнення заборгованості, розмір якої не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак, посилаючись на ч. 6 ст. 19 ЦПК України, вважає вказану справу малозначною та просить суд розглянути позов у порядку спрощеного провадження (а.с.36).
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 16.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.06.2018 в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні 04.06.2018 було оголошено перерву на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України у звязку з неявкою відповідача.
Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, вказував, що на позовних вимогах наполягають та не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с.34).
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням, повістки надсилались за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.50,53).
За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не зявився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши повно та всебічно фактичні обставини справи, оцінивши всі докази у сукупності, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відтак, враховуючи вказані положення законодавства, правовою підставою стягнення заборгованості є укладений між сторонами кредитний договір з визначеними в ньому умовами, зокрема, щодо суми наданого кредиту, строку та порядку його повернення, відсоткової ставки за кредитом, строків та порядку її сплати, а також відповідальності за порушення умов кредитного договору.
Так, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якості доказу своїх вимог зазначає кредитний договір № б/н від 23.12.2011, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, у відповідності з яким остання отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, умови та правила гнадання банківських послуг та розрахунки заборгованості ОСОБА_1 станом на 29.05.2015 та 03.01.2018, нарахування сум заборгованості здійснювалось по вказаному позивачем кредитному договору № б/н від 23.12.2011 (а.с.6,7-9).
У відповідності до вимог ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1, 4 ст. 77 ЦПК України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 626,627, 628, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 11-13, 76-81, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 284, 288-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя І. О. Капшученко