Справа № 152/797/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі Годованюк І.Л.

з участю

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про встановлення факту смерті, з участю заінтересованої особи - Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області,

встановив:

05.06.2018 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності від 21.03.2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_4

У обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є батьком ОСОБА_3, постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

22 грудня 2007 року ОСОБА_4 помер.

Труп ОСОБА_4 на судово-медичне освідчення не возили через скрутне матеріальне становище.

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Шаргородського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області з заявою про поновлення актового запису про смерть батька, але йому було відмовлено у вчиненні цієї дії через відсутність лікарського свідоцтва про смерть останнього.

Встановлення факту смерті батька ОСОБА_5 необхідно для оформлення спадщини.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 за довіреністю від 23.01.2018 року - ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що і в заяві.

Представник заінтересованої особи Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не з'явився. Від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви ОСОБА_3 не заперечує.

Вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_1, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пленум ВСУ у п.1 постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розяснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У пункті 13 постанови Пленуму ВС України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначив, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті, яка настала 22 грудняя 2007 року був зареєстрований і проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. Похоронений на сільському кладовищі.

На підтвердження обґрунтованості заяви ОСОБА_2 посилалася на показання свідків. З цього приводу суд допитав свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які кожен окремо суду пояснили, що добре знайомі з сім'єю ОСОБА_3 і їм відомо, що ОСОБА_4, який помер 22 грудня 2007 року у своєму будинку в с. Івашківці Шаргородського району і похоронений на сільському кладовищі.

Суд визнає достовірність свідчень ОСОБА_7, ОСОБА_8 з урахуванням того, що їх покази відповідають і не суперечать іншим доказам, дослідженим і перевіреним судом.

Так, згідно довідки виконавчого комітету Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області №127 від 25.03.2018 року ОСОБА_4 постійно проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 22.12.2007 року, похоронений на кладовищі в селі Івашківці Шаргородського району Вінницької області (а.с. 7).

Вказана обставина також підтверджується рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 23.03.2018 року, яке набрало законної сили 23.04.2018 року і яким встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4, який помер 22.12.2007 року та похований на кладовищі с. Івашківці Шаргородського району Вінницької області - є батьком ОСОБА_3 (а.с.10 - 11).

Шаргородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відмовив у реєстрації смерті ОСОБА_4 через відсутність лікарського свідоцтва про смерть (а.с.9).

Встановлення даного факту має юридичне значення для ОСОБА_3, від його встановлення залежить реалізація його права на отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 як спадкоємця по закону і іншого порядку його встановлення не має.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 293, п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про встановлення факту смерті, з участю заінтересованої особи - Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, яка настала 22 грудня 2007 року в с. Івашківці Шаргородського району Вінницької області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення оголошено і підписано суддею 21.06.2018 року.

Суддя: Т.О. Соколовська