ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 566/151/16-ц

провадження № 61-11114св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Приватне підприємство «ВКЗ-Дебют»,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», подану його представником КравчукОльгою Олександрівною, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Максимчук З. М., Гордійчук С. О., Григоренка М. П.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося з позовом, уточненим у вересні 2016 року, до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне підприємство «ВКЗ-Дебют» (далі - ПП «ВКЗ-Дебют»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначило, що відповідно до укладеного з банком договору поруки від 15 грудня 2006 року ОСОБА_4 є поручителем за кредитними зобов'язаннями ПП «ВКЗ-Дебют», які виникли з кредитного договору № 83/06/К від 12 травня 2006 року.

ПП «ВКЗ-Дебют» взяті на себе за договором зобов'язання не виконувало належним чином та має заборгованість, яка станом на 2 лютого 2015 року становить 55 340,07 гривень і складається із: простроченої заборгованості за процентами - 36 577,73 гривень; пені за несвоєчасну сплату процентів - 18 762,34 гривень.

Оскільки у добровільному порядку заборгованість поручителем не погашена, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 борг у сумі 55 340,07 гривень

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 2 вересня 2016 року, ухваленим у складі судді Феськова П. В., позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 83/06/К від 12 травня 2006 року у розмірі 55 340,07 гривень. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанцій дійшов висновку про доведеність факту порушення ПП «ВКЗ-Дебют» взятих на себе за кредитним договором зобов'язань і наявність у підприємства непогашеної заборгованості, яка підлягає стягненню з поручителя ОСОБА_4, оскільки вона зобов'язалася нести повну солідарну відповідальність за зобов'язаннями позичальника.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 2 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» пені у сумі 18 762,34 гривень, нарахованої за період з 29 січня 2015 року по 2 лютого 2016 року, скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 2 вересня 2016 року залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені і відмовляючи у задоволенні цих вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що пунктом 6.3 кредитного договору № 83/06/К передбачено припинення нарахування штрафних санкцій через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконаним, тому з 11 травня 2008 року у банку не було правових підстав для нарахування пені. З висновками суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за процентами у розмірі 36 577,73 гривень суд апеляційної інстанції погодився.

У грудні 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк», діючи через свого представника Кравчук О. О., звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року скасувати і залишити в силі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 2 вересня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Зазначив, що банк має право на стягнення штрафних санкцій, оскільки зобов'язання ПП «ВКЗ-Дебют» за кредитним договором № 83/06/К від 12 травня 2006 року не виконані, кредитні кошти не повернуті.

Заявник вважає, що невиконання позичальником обов'язку повернути кредитні кошти свідчить про продовження дії договору, тому підстав для припинення нарахування штрафних санкцій немає.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що 12 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», та ПП «ВКЗ-Дебют» укладено кредитний договір № 83/06/К із наступними змінами і доповненнями, внесеними додатковими угодами № 1 від 24 травня 2006 року, № 2 від 8 червня 2006 року, № 3 від 10 жовтня 2006 року.

Відповідно до умов договору банк зобов'язався надати підприємству кредит у сумі 500 000 гривень на строк до 11 травня 2007 року зі сплатою 18 процентів річних за користування кредитом.

У пункті 6.3 кредитного договору № 83/06/К сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій (неустойки) за прострочення виконання зобов'язань (щодо визначених у договорі строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом) припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

15 грудня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель зобов'язався нести солідарну з ПП «ВКЗ-Дебют» відповідальність перед банком за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором № 83/06/К від 12 травня 2006 року.

Відповідно до пункту 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник, а саме: за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у сумі, що не перевищує 400 000 гривень

Рішенням господарського суду Рівненської області від 3 липня 2007 року стягнено з ПП «ВКЗ-Дебют» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитну заборгованість станом на 17 квітня 2007 року в сумі 540 497,75 гривень.

Заочним рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2010 року стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 207 138,34 гривень.

З поданого ПАТ АБ «Укргазбанк» розрахунку заборгованості апеляційним судом встановлено, що станом на 2 лютого 2016 року банком нараховано позичальнику, зокрема, пеню за несвоєчасну сплату процентів за період з 29 січня 2015 року по 2 лютого 2016 року у розмірі 18 762,34 гривень.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони кредитного договору - ПАТ АБ «Укргазбанк» і ПП «ВКЗ-Дебют» погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором припиняються через рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Аналогічну умову містить договір поруки, укладений 15 грудня 2006 року з відповідачем (пункт 3.2 договору поруки).

Встановивши, що кредитне зобов'язання підлягало виконанню у повному обсязі до 11 травня 2007 року, а заявлену до стягнення суму пені у розмірі 18 762,34 гривень позивач нарахував за період з 29 січня 2015 року по 2 лютого 2016 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення пені, яка не підлягала нарахуванню після 11 травня 2008 року.

Доводи заявника про те, що банк має право нараховувати неустойку, оскільки зобов'язання ПП «ВКЗ-Дебют» перед ПАТ АБ «Укргазбанк» не виконані, не спростовують правильність висновку апеляційного суду про відмову у стягненні пені.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. (стаття 626 ЦК України)

Стаття 627 ЦК України встановлює, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 628, 629 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи з ПП «ВКЗ-Дебют» кредитний договір, банк, діючи на власний розсуд, погодив з позичальником строк, протягом якого нараховуватимуться штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язання.

Зі спливом цього строку нарахування пені припиняється.

Змін чи доповнень до пункту 6.3 кредитного договору № 83/06/К та до пункту 3.2 договору поруки сторони не вносили.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано зазначив про відсутність у ПАТ АБ «Укргазбанк» права на стягнення штрафних санкцій, нарахованих поза межами обумовленого пунктом 6.3 кредитного договору і пунктом 3.2 договору поруки строку, тому доводи касаційної скарги є безпідставними.

З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, оскільки апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», подану його представником Кравчук Ольгою Олександрівною, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук