Справа № 699/335/18
Номер провадження № 2/699/364/18
25.06.2018 року м. Корсунь-Шевченківський
Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Линдюка В.С.,
секретар судового засідання Сміян А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовною заявою у якій просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 24, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником 1/2 частини будинку, який знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 24, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області. Відповідач у справі ОСОБА_2 є її знайомим, який прибув з Російської Федерації, з метою постійного проживання та працевлаштування в м. Корсунь-Шевченківський. За домовленістю між сторонами з 25.03.1983 року на нетривалий час відповідач був зареєстрований у будинку позивача, при цьому на першу ж вимогу мав змінити місце реєстрації.
Відповідач від дня прописки ніколи у будинку позивача не проживав, його фактичне місце проживання їй не відоме, тому у позасудовому порядку врегулювати даний спір неможливо. Водночас факт реєстрації ОСОБА_2 у її будинку перешкоджає реалізації права на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном.
Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.05.2018 року відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, та розяснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Позивач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала. Також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи, та просила сплачені нею при подачі позову судові витрати з відповідача не стягувати.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у розумінні п. 1 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судові засідання 11.06.2018 року та 25.06.2018 року не зявлявся, причину неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надіслав.
Представник третьої особи надіслав до суду заяву про розгляд даної справи за його відсутності.
З огляду на вказане, судом 25.06.2018 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки жоден з учасників справи у судове засідання не зявився.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини будинку, який знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 24, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.05.2011 року серія ВР № 965179, зареєстрованим у реєстрі за № 1-813, та витягом про державну реєстрацію прав від 26.05.2011 року № 30100134.
Відповідно до будинкової книги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час зареєстрований у будинку за адресою: вул. Гагаріна, 24, м. Корсунь-Шевченківський.
За змістом довідки голови вуличного комітету ОСОБА_3, підтвердженої 20.10.2015 року виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради за № 5/558, ОСОБА_2, зареєстрований у будинку ОСОБА_1 за адресою: вул. Гагаріна, 24, м. Корсунь-Шевченківський, але проживає не за вказаною адресою, а за межами України.
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 у будинку за адресою: вул. Гагаріна, 24, м. Корсунь-Шевченківський, проведеного 05.12.2017 року комісійно у складі депутата Корсунь-Шевченківської міської ради та сусідів, встановлено, що ОСОБА_2 у ньому не проживав.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються положеннями ЖК Української РСР, ЦК України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Верховним Судом України у постанові від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11 вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).
Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком відсутності особи без поважних причин понад один рік, водночас іншої домовленості між сторонами судом не встановлено.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З огляду на вказане, суд враховує, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 02.12.2010 року у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих звязків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло.
Таким чином, збереження або втрата права користування житлом за відсутності мешканця, у будь-якому випадку прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у приміщенні.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у будинку позивача ніколи проживав, при цьому, місцем його реєстрації залишається даний будинок. На даний час будь-які інші звязки у відповідача з вказаним будинком, який на праві приватної власності належить позивачу, відсутні.
З огляду на вказані обставини справи, та те, що відповідач не надав відзив на позов, а також доказів на підтвердження наявності правових підстав на реєстрацію місця проживання у будинку позивача, що судом оцінюється як відсутність у нього заперечень щодо викладених у позові обставин та заявленої позовної вимоги, суд вважає, що задоволення позовних вимог не порушуватиме ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Водночас з урахуванням позиції позивача щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за нею, суд не стягує їх з відповідача на її користь.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 13, 76-81, 89, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 278-282, 354-355, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Гагаріна, 24, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області.
Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право; на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя ОСОБА_4