АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/1502/16-ц

Провадження № 22-ц/787/499/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником - адвокатом ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2018 року у складі судді Бердія М.А., ухвалене в м. Рівне, відомості про виготовлення повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що спільний з відповідачем син відвідує гуртки, займається плаванням, навчається англійської мови, періодично проходить обстеження в кардіолога, що в сукупності потребує значних постійних витрат на його утримання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2018 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 05 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано передбаченим законом обов'язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та обґрунтовано тим, що відповідач є інвалідом третьої групи, однак може працювати та заробляти собі на життя, має на утриманні неповнолітнього сина та дружину, яка на даний час не працює, а також взято до уваги, що відповідач добровільно надає кошти на утримання сина.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що суд формально перерахував обставини інвалідності її довірителя, наявності на його утриманні неповнолітнього сина та дружини, яка не працює, а також факти надання в добровільному порядку коштів на утримання спільної з позивачкою дитини, проте не взяв їх до уваги, призначаючи аліменти на утримання останньої, адже позов задоволено в повному обсязі. Пояснює, що поза увагою суду окрім цього залишились й інші істотні обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, а саме: на утриманні відповідача перебуває не одна неповнолітня дитина, а дві; відповідач на даний час не працює, не має власного житла, а лише винаймає його за щомісячну плату в сумі 6 тис. грн.; відповідач є інвалідом із вродженої АВ блокади із встановленим кардіостимулятором, котрий підлягає заміні кожних 2-3 роки, а в цих проміжках змушений приймати медичні препарати для підтримки нормального функціонування серця. Зазначає, що наведені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, долученими до матеріалів справи та дослідженими в судовому засіданні, яким, проте, суд не дав належної оцінки. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, ухваливши в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на 1/6 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини його віку до повноліття дитини.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, ухваленим на підставі всебічно з'ясованих обставин справи та просить залишити його без змін.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні із зменшенням розміру аліментів, які стягують з відповідача на користь позивача на утримання дитини. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2014 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 20 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції.

Після розірвання шлюбу дитина сторін проживає з матір'ю, ОСОБА_1, в АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями про реєстрацію місця проживання особи.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір аліментів на утримання дитини сторін не відповідає засадам розумності і справедливості.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу з позивачкою відповідач створив нову сім'ю, уклавши 08 серпня 2015 року шлюб з ОСОБА_1 у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1042, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2. При цьому, дружина позивача має дочку від попереднього шлюбу, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 18 квітня 2015 року актовий запис № 640). Дружина відповідача та її дочка проживають з ним разом та перебувають на його утриманні.

Як вбачається із довідки МСЕ 030870, виписки з історії хвороби № 1010, консультативного висновку від 21 березня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, має вроджену АВ блокаду та встановлений кардіостимулятор, який підлягає заміні через кожних 2-3 роки.

Згідно довідки №16-42/252 від 04.12.2017 року, заробітна плата ОСОБА_2 з 01.09.2016 року по 15.08.2017 року на посаді директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України становила 3328757,27 грн.. Проте на час ухвалення рішення судом відповідач в апараті Міністерства юстиції України не працює.

Син сторін є учнем НВК №2 школа - ліцей м. Рівного, що підтверджує довідка №103 від 23.03.2016 року.

Як вбачається з договору про надання освітніх послуг від 01.09.2017 року, укладеного з ОСОБА_1 та ОСОБА_7, остання зобов'язалася надавати послуги з викладання англійської мови по шкільній програмі для учнів 3 класу, вартістю академічної години 70,00 грн..

Як вбачається з договору про надання освітніх послуг від 01.09.2016 року, укладеного з ОСОБА_1 та ОСОБА_8, останній зобов'язався надавати спортивно-оздоровчі послуги замовнику. Вартість абонемента на 12 відвідувань спортивного комплексу становить 660,00 грн., вартість разового персонального заняття 70,00 грн.

При цьому, копія медичної картки амбулаторного хворого №4696, виданої на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказує на те, що дитині сторін встановлено діагноз «реактивна поліартрамія».

Апеляційний суд критично оцінює покликання позивачки на те, що позивач не приймає участі у вихованні дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про соціальний і моральний розвиток дитини, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, із квитанцій вбачається, відповідач перераховував на ім'я позивачки кошти, а саме: 07 вересня 2016 року - 10000,00 грн., 10 жовтня 2016 року - 10000,00 грн., 18 листопада 2016 року - 11000,00 грн., 27 грудня 2016 року - 42500,00 грн., 23 лютого 2017 року - 14850,00 грн., 01 червня 2017 року - 12800,00 грн., 20 липня 2017 року - 14500,00 грн., 07 вересня 2017 року - 14500,00 грн., 20 жовтня 2017 року 14500,00 грн..

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує стан здоров'я платника аліментів - наявність у нього третьої групи інвалідності, яка хоча й не позбавляє його можливості працювати та заробляти кошти, проте в силу особливості захворювання потребує значних витрат на регулярні обстеження та лікування; наявність у платника інших утриманців, а саме: дружини, ОСОБА_1, як не працює, дочки дружини - малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також сина від першого шлюбу - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4; особливість роботи платника аліментів, яка полягає в тому, що перебування його на державній службі унеможливлює отримання додаткових доходів від іншої роботи. Суд враховує також, що відповідач добровільно надає кошти на утримання спільної з позивачкою дитини.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, за якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було невірно встановлено обставини справи щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим рішення місцевого суду підлягає зміні, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником - адвокатом ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2018 року змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви - 05 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 липня 2018 року.

Головуючий суддя Ковальчук Н. М.

Судді: Шимків С. С.

Хилевич С. В.