Ухвала

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 331/5308/14-ц

провадження № 61-8974св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), ШтеликС. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року в складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Маловічко С. В., Подліянової Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 08 листопада 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 47 000 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом зі строком повернення до 07 листопада 2034 року шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі не менше 145,06 доларів США. Кредитне зобов'язання ОСОБА_2 забезпечено порукою ОСОБА_3, який зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язання за кредитом як солідарний боржник, про що 08 листопада 2007 року був укладений договір поруки. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, перестав сплачувати заборгованість з 2010 року, у зв'язку з чим станом на 14 березня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 508 759,08 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 377 855,40 грн; сума заборгованості за відсотками - 130 903,68 грн.

На підставі викладеного ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 508 759,08 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року в складі судді Федченко І. М. позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 508 759,08 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 377 855,40 грн, сума заборгованості за відсотками - 130 903,68 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник порушив умови кредитного договору, забезпеченого договором поруки, тому утворилася заборгованість у розмірі 508 759,08 грн, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 508 759,08 грн і судових витрат у розмірі 3 654 грн, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 4 019,80 грн судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що банк пропустив строк, визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України, оскільки він 08 лютого 2013 року та 27 вересня 2013 року направив позичальнику та поручителю вимогу про дострокове повернення кредиту, а з цим позовом звернувся лише у липні 2014 року.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк направив позичальнику та поручителю не досудову вимогу про дострокове повернення кредиту, а інформаційний лист, тому відсутні підстави для застосування норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

15 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16).

Правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема з поручителів у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кожним з періодичних платежів, є подібними тим, що виникли у справі № 408/8040/12, яку передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки справа № 408/8040/12 передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 331/5308/14-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик