Дата документу 21.06.2018
СПРАВА № 320/7260/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" червня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Калугіної І.О.,

при секретарі Горбань Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі подання старшого державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду із поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом заборони перетину кордону України до виконання своїх зобовязань покладених на нього судовим рішенням.

В поданні державний виконавець зазначає, що на виконанні в Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа № 320/7260/15-ц, виданого 19 квітня 2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» суми у розмірі 1 283 938,06 грн., яка складається з простроченої заборгованості по нарахованим процентам 11 740,51 доларів США, що еквівалентно національній валюті за курсом НБУ (1 долар США 21,126666 грн.) 248 037,83 грн., суми основного боргу за кредитом - 49 032,38 доларів США, що еквівалентно - 1 035 900,22 грн., заборгованості простроченим нарахованим процентам - 11 740,51 доларів США, що еквівалентно -248 037,83 грн. та витрати на судовий збір у сумі - 3 654,00 грн. Постанова № БР 559135 від 03 грудня 2017 року (АСВП 56546190) про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 850,00 грн. 07 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку рекомендованою поштою було направлено стягувачу та боржнику. Зазначену постанову у встановленому законом порядку боржником оскаржено не було. Рішення боржником на сьогоднішній день не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Враховуючи значний термін невиконання боржником зобовязань та законних вимог державного виконавця, є достатні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішень. За викликами державного виконавця боржник не зявлявся.

Представник Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи, викладені на обґрунтування подання, дослідивши матеріали справи в сукупності, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа № 320/7260/15-ц, виданого 19 квітня 2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» суми у розмірі 1 283 938,06 грн., яка складається з простроченої заборгованості по нарахованим процентам 11 740,51 доларів США, що еквівалентно національній валюті за курсом НБУ (1 долар США 21,126666 грн.) 248 037,83 грн., суми основного боргу за кредитом - 49 032,38 доларів США, що еквівалентно - 1 035 900,22 грн., заборгованості простроченим нарахованим процентам - 11 740,51 доларів США, що еквівалентно -248 037,83 грн. та витрати на судовий збір у сумі - 3 654,00 грн. /а.с.54/.

Вищезазначений виконавчий документ надійшов на виконання за заявою стягувача від 05 жовтня 2016 року з метою його примусового виконання /а.с.53/.

07 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей /а.с.55/.

Відповідно до довідки № 529 від 12 червня 2017 року, ОСОБА_2 з 2015 року по теперішній час у Мелітопольському міському центрі зайнятості на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує /а.с.61/.

Інформація щодо джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб відсутня, про що свідчать довідки Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України /а.с.65-66/.

Іншого майна за боржником не виявлено.

За місце проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1, складено акт держаного виконавця, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкає та рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення відсутнє /а.с.64/.

Відповідно до довідки Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 31 липня 2017 року № 10751/16-9-41 ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду на кордон серії ЕЕ № 070441 27 травня 2008 року, орган що видав паспорт «2318» /а.с.62/.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Крім того, слід зазначити, що у поданні не вказані підстави та докази того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє орган державної виконавчої служби правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останнього у статусі боржника. Крім того, як вбачається з копій квитанції, наданих органом державної виконавчої служби, боржник частково сплачує заборгованість за виконавчим документом, що свідчить про те, що позивач не має наміру ухилятись від виконання зобовязання за вищевказаним виконавчим документом.

Таким чином, судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України,ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.О.Калугіна