Справа № 676/1988/18
Номер провадження 2/676/1452/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 р. Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Слободенюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камянець-Подільський справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.03.2018 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач згідно укладеного договору від 14.09.2007 р. отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 20.03.2018 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 64144,62 грн., яка складається з наступного: 3807,11 грн. - заборгованість за кредитом; 53208,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3598,27 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн.(фіксована частина), 3030,70 грн. (процентна складова). Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 64144,62 грн. за кредитним договором б/н від 14.09.2007р. та 1762,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, в позовні заяві просить справу розглянути без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає частково, просить застосувати до позовних вимог позивача позовну давність. В обґрунтування заперечень відповідач в заяві вказує, що останній платіж добровільно нею було сплачено банку 04.10.2013 р., подальше стягнення коштів позивач здійснював без її згоди, самовільно підвищував відсоткову ставку не спитавши її згоди, просить суд врахувати її важке матеріальне становище та поганий стан здоровя.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

14.09.2007 р. відповідач став клієнтом банку ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредитну картку № 848572 «Універсальна 180+», строком дії 08/11. На підставі зазначеного договору відповідачем також було отримано у позивача кредитні карки № 863797, строком дії 11/16, та картку № 311212 строком дії 08/15. На підставі вказаного договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на кредитну картку. Під час дії кредитного договору кредитний ліміт змінювався, 16.02.2010 р. він був зменшений до 3000 грн., змінювався і в подальшому, востаннє був встановлений 21.04.2015 р. в розмірі 3810,00 грн. За використання кредитних коштів сторонами було встановлено відсоткову ставку в розмірі 22,90 % річних, які нараховуються на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, на строк дії платіжної картки.

Відповідач зобов'язався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, на кінець звітного місяця до 25-го числа місяця, що слідує за звітним.

У випадку порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, позичальник зобовязався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих прострочених процентів.

Банк і відповідач уклали кредитний договір шляхом приєднання останнього до запропонованих банком Умов і Правил надання банківських послуг(а.с.9-15).

Сторони визначили, що заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Памятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши позивачеві заяву від 14.09.2007 р. відповідач приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формахУмовах і Правилах, Тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Таким чином сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Після укладення договору відповідач одержував від позивача кредитні кошти протягом 19.09.2007 р. 30.06.2009 р. по кредитній картці № 848572, протягом 27.02.2013 р. по 26.03.2013 р. по кредитній картці № 863797, протягом 30.11.2009 р. 15.01.2014 р. по кредитній картці № 311212, однак в послідуючому свої обовязки за договором належним чином не виконував, останній платіж добровільно в погашення заборгованості по кредиту сплатив 04.10.2013 р. в сумі 300,00 грн., також в подальшому банком автоматично з 15.10.2013 р. по 28.04.2015 р. стягувались кошти з інших рахунків відповідача в банку. Внаслідок цього станом на 20.03.2018 р. відповідач згідно розрахунків позивача має заборгованість по кредитному договору в сумі 64144,62 грн., яка складається з наступного: 3807,11 грн. - заборгованість за кредитом; 53208,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3598,27 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн.(фіксована частина), 3030,70 грн. (процентна складова). Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку.

Відповідач подав суду заяву про застосування строків позовної давності,

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки. Ст.259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Оскільки в заяві позичальника від 03.11.2008 р. домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому суд дійшов висновку щодо вимог позивача слід застосовувати строки позовної давності передбачені ЦК України.

Відповідно до правовї позиції викладеної у постанові Верховного Суду України по справі № 6-160цс14 несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки позивач з позовом до суду звернувся 28.03.2018 р., а тому, на думку суду, з врахуванням змісту позовних вимог, є обґрунтованими його вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 3751,60 грн.(3807,11 грн. 55,51 грн.(прострочена заборгованість станом на 26.03.2015 р.) = 3751,60 грн.).

Суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості наданий банком в частині заборгованості по відсоткам в сумі 52963,61 грн., оскільки даний розрахунок не відповідає умовам кредитного договору.

За умовами кредитного договору відповідач мав сплачувати за користування кредитними коштами 1,9% в місяць за тратами, тобто 22,8% на рік. Як видно з матеріалів справи, відповідач здійснював трати за кредитними картами по січень 2014 року. З 01.01.2013 р. банком було підвищено кредитну ставку до 30,0% річних, оскільки відповідач отримувала в 2013 р. кредитні кошти, а тому вона, на думку суду, фактично погодилась із підвищенням відсоткової ставки. З 01.09.2014 р. банком було підвищено відсоткову ставку по кредиту до 34,80% річних. Як вбачається із розрахунку заборгованості після підвищення відсоткової ставки банком здійснювалось автоматичне списання коштів відповідача з інших банківських рахунків в рахунок погашення заборгованості по кредиту до 09.02.2014 р. В цей період відповідач вимог до банку щодо розірвання кредитного договору не подавала, що на думку суду, свідчить про її згоду із зміною відсоткової ставки.

З врахуванням строків позовної давності обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом за період з 28.03.2015 р. по 20.03.2018 р.(за 1089 днів, в т.ч.: за 2015 р. 279 днів, за 2016 р. 366 днів, за 2017 р. 365 днів, за 2018 р. 79 днів). На думку суду заборгованість по відсоткам, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача за невиконання умов кредитного договору, повинна бути розрахована виходячи із заборгованості по тілу кредиту яка підлягає до стягнення в межах позовної давності, тобто із суми 3751,60 грн. за період 1089 днів і складає 3949,31 грн. (3751,60 грн. х 34,8% х 1089 днів : 360 днів = 3949,31 грн.).

За таких обставин, позовні вимоги банку підлягають задоволенню частково, оскільки з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредитному договору заборгованість по кредиту 3751,60 грн., заборгованість по процентам 3949,31 грн.

Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Обгрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки за період з 28.03.2017 р. по 20.03.2018 р. в сумі 1200,00 грн.

Що ж стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, то зазначені вимоги, на думку суду задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.09.2007 р. в сумі 8900,91 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 3751,60 грн., заборгованість по процентам 3949,31 грн., пеня 1200,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст..ст. 13, 76, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 6, 16, 257-259, 266, 549-551, 610, 611, 627, 629, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,-

Ухвалив:

Позов задроволити частково.

Стягнути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (; адреса місцезнаходження: вул.Набережна Перемоги, 50, м.Дніпро, 49094) заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.09.2007 р. в сумі 8900,91 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 3751,60 грн., заборгованість по процентам 3949,31 грн., пеня 1200,00 грн.; 244,50 грн. судового збору.

На рішення сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.06.2018 р.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В