Ухвала

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 461/6028/17-ц

провадження № 61-35128ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08 травня 2014 року у сумі 39 357 грн 22 коп.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 15 грудня 2017 року у складі судді Зубачик Н. Б. ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позову (у зв'язку з тим, що позивач не надав належних доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору).

Постановою апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2018 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Павлишина О. Ф., Приколоти Т. І., рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 грудня 2017 року змінено в частині підстав відмови у задоволенні позову, відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з інших підстав (за недоведеністю наявності та розміру заборгованості).

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, у якій вона, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Крім того, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначаючи, що отримала копію оскаржуваної постанови лише 11 травня 2018 року, на підтвердження чого надала відповідні докази.

Враховуючи те, що вказані причини пропуску процесуального строку є поважними, клопотання про його поновлення підлягає задоволенню на підставі статей 127 і 390 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (ЛеважПрестасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 * 1 762 грн = 176 200 грн).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Предметом позову у даній справі є стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 39 357 грн 22 коп., що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Враховуючи те, що оскаржуване судове рішення ухвалене у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, частиною четвертою статті 274, статтею 127, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель