МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. Справа №370/1321/18

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., при секретарі Левківському С.В., при розгляді у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду в смт. Макарів Макарівського району Київської області справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_3 до Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, (далі ОСОБА_1, ОСОБА_2, позивачі) звернулись до суду із позовом до Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області, (далі відповідач), в якому просили визнати за ними в рівних долях (по ? за кожним) право власності за набувальною давністю на виробничо-складську будівлю під літерою «А», загальною площею 221,4 кв.м., основна виробнича будівля площею 213,5 кв.м. (майстерня 161,4 кв.м., склад 52,1 кв.м.), допоміжна тамбур 7,9 кв.м., що розташована в селі Великий Карашин Макарівського району Київської області, вул. Шкільна, 21-Г. Судові витрати просили покласти на позивачів.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 24.12.2002 року виконавчим комітетом Великокарашинської сільської ради депутатів трудящих Макарівського району Київської області, зареєстрованого в Книзі для запису нотаріальних дій за №47, вони придбали виробничо-складську будівлю, що знаходиться в с. Великий Карашин Макарівського району Київської області і розташована на земельній ділянці площею 0,25 га. Проте, відповідно до вказаного договору купівлі-продажу не зареєстрували в бюро технічної інвентаризації своє право власності на зазначений обєкт.

Оскільки позивачі, починаючи з 2002 року, відкрито та безперервно володіють та користуються вказаною виробничо-складською будівлею, вважають, що мають право на набуття права власності на зазначений обєкт нерухомого майна за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України.

В судове засідання позивачі не прибули, їх представник адвокат ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, в якій просила слухати у її та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, згідно поданого відзиву на позовну заяву, заявлені вимоги визнав та просив слухати справу у його відсутності.

Ухвалою суду від 23.05.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.06.2018 року. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 26.06.2018 року.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно Договору купівлі-продажу, укладеного між правлінням колгоспу ім. Комунар в особі ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_1, ОСОБА_2 з другої сторони, посвідченого 24.12.2002 року виконавчим комітетом Великокарашинської сільської ради депутатів трудящих Макарівського району Київської області, зареєстрованого в Книзі для запису нотаріальних дій за №47, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 купили виробничо-складську будівлю, що знаходиться в с. Великий Карашин Макарівського району Київської області і розташована на земельній ділянці 0,25 га; виробничо-складська будівля з цегли, крита шифером, загальною площею 221,4 метрів квадратних, побудована в 1986 році. (а.с.7-8). Проте, відповідно до вказаного договору купівлі-продажу позивачі не зареєстрували в бюро технічної інвентаризації своє право власності на зазначений обєкт.

Починаючи з 2002 року, позивачі відкрито та безперервно володіють, користуються вказаною виробничо-складською будівлею, оплачують рахунки за електроенергію (а.с.9-10).

Згідно технічного паспорту на виробничий будинок (виробничо-складська будівля), виготовленого станом на 12.05.2018 року ФОП ОСОБА_5, до складу виробничо-складської будівлі, що розташована за адресою: с. Великий Карашин Макарівського району Київської області, вул. Шкільна, 21-Г, входить: виробничо-складська будівля під літерою «А», загальною площею 221,4 кв.м., основна виробнича будівля площею 213,5 кв.м. (майстерня 161,4 кв.м., склад 52,1 кв.м.), допоміжна (тамбур під літерою «а» площею 7,9 кв.м. (а.с.11-16).

Згідно Звіту про незалежну оцінку вартості виробничо-складської будівлі її вартість станом на 15.05.2018 року становить 181150,00 грн. (а.с.17-49).

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами ст.ст. 328, 344 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, шо не заборонені законом.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлене цим кодексом.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачі понад десять років, починаючи з 24.12.2002 року, відкрито та безперервно володіють та користуються виробничо-складською будівлею, що розташована в селі Великий Карашин по вул. Шкільна, 21-Г, а тому за ними слід визнати право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 5, 76-81, 83, 95, 206, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (02232, м. Київ, вул. Закревського Миколи, буд. 63, гуртожиток, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (08050, с. Великий Карашин Макарівського району Київської області, вул. Костопільська, 8, ІПН НОМЕР_2) в особі представника адвоката ОСОБА_3 до Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області (08050, с. Великий Карашин, вул. Перемоги, 1а, ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях (по ? за кожним) право власності за набувальною давністю на виробничо-складську будівлю під літерою «А», загальною площею 221,4 кв.м., основна виробнича будівля площею 213,5 кв.м. (майстерня 161,4 кв.м., склад 52,1 кв.м.), допоміжна (тамбур під літерою «а» площею 7,9 кв.м.), що розташована в с. Великий Карашин Макарівського району Київської області, вул. Шкільна, 21-Г.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2018 року.

Суддя О.В. Тандир