Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 319/956/17 Головуючий у 1-й інстанції Хамзін Т.Р.
Номер провадження 22-ц/778/935/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Куйбишівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору №б/н від 04.12.2007 отримала кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто зобовязання за вказаним договором не виконав.

Станом на 30.06.2017 року відповідач має заборгованість 49712,47 грн., яка складається з наступного: 3514,51 грн. заборгованість за кредитом;40092,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3500 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2355,36 грн. штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 49712,47 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Куйбишівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідача.

Згідно з ст.ст. 12, 13, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

У відповідності до ст. 13. ч. 1 ст. 44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу і разом з тим, з огляду на принцип диспозитивності у цивільному судочинстві сторони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Відповідно до положень ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більше як на пятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява до суду першої інстанції надійшла 01.08.2017 року, провадження у справі було відкрито 16.08.2017 року. В жодному судовому засіданні ОСОБА_4 участь не брала. Судові повістки повертались до суду не вручені, з відміткою поштового відділення «адресат за зазначеною адресою не проживає».

В апеляційний суд справа із скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла 27.12.2017 року.

В судове засідання апеляційної інстанції призначене на 19 червня 2018 року на 17-20 год., відповідач викликався за всіма адресами наявними в матеріалах справи, між тим до суду повернулись всі судові повістки з відміткою поштового відділення «адресат за зазначеною адресою не проживає».

У відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи, що зазначення про інші засоби звязку з відповідачами матеріали справи не містять, вважається, що судова повістка є доставленою відповідачу.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що відповідач ОСОБА_3, не зацікавлена у якнайшвидшому вирішення справи, оскільки її дії спрямовані не на захист свого права, а на тяганину судового розгляду, що тягне за собою порушення розумних строків розгляду справи, так і принципу рівності сторін.

Відтак, оскільки у суду більше не мається наявних інших засобів звязку з відповідачем, а повістки надсилались на адресу, яка отримана на запит суду з виконавчого комітету Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, с. Червоне Озеро, Більмацький район, Запорізька область, вул. Гагаріна, 84 та на адресу, яка зазначена в Заяві-Анкеті с. Червоне Озеро, вул. Флотська, 9, 10, то у відповідності до положень ст. 131 ЦПК України відповідач вважається повідомленим. Тому апеляційній суд, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.

Відкладення розгляду справи на невизначений термін суперечить вимогам ч. 1 ст. 371 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 49712,47 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всупереч ст. 60 ЦПК України (чинній в редакції на час ухвалення рішення суду) не доведено обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог, що ним дійсно було видано кредит відповідачу, розмір цього кредиту, наявність заборгованості відповідача та її розмір.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного і всебічного зясування фактичних обставин справи, прав і обовязків сторін, а тому з ними не можна погодитися.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, зобов'язання за договором, в тому числі за договором кредиту, за яким кредитор надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, мають виконуватися належним чином.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору без номеру від 04.12.2007 року отримала кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки (а.с. 9).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі „відмітки Банку. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн. і 5% від суми позову. Картковий рахунок відкритий на невизначений строк. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Строк дії картки зазначений на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Дата закінчення дії карти співпадає з датою закінчення дії карти. По закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку її дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій з карткового рахунку і при дотриманні інших умов, передбачених договором (п.п.3.1; 3.3; 8.6; 9.3; 9.12 Умов і правил).

Пунктом 2 розділу І Умов встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Пунктом 5.3 розділу ІІ наявних у матеріалах справи Умов визначено, що строки та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем вказані в пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною кредитного договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами та частину заборгованості за кредитом.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки "універсальна. 30 днів пільгового періоду", з якою ознайомлена та погодилася відповідач, передбачено що розмір щомісячних платежів (які включають в себе плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Підпунктом 5.5.2 Умов визначено, що проценти за використання кредиту (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту засоби, з дня списання суми карткового рахунку.

Пунктом 5.4 цього ж розділу Умов визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року існує заборгованість у сумі 49712.47 грн., з яких: 3 514,51 грн. заборгованість за кредитом; 40 092,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 500 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2 355,36 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку в межах строку позовної давності щодо місячних платежів, за період з 04.08.2014 року по 30.06.2017 року заборгованість становить в сумі 49209,09 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3514,51 грн., заборгованості за відсотками 39541,77 грн., пені 3500,00 грн., штрафні санкції (500 грн. + 5 % від суми боргу) 500,00 грн. + 2152,81 грн.

Судом встановлено, щр вказаний договір було підписано особисто відповідачем, одночасно їй було надано кредитну картку у день укладення договору за № 501167 зі строком дії до кінця жовтня 2011 року.

Для продовження дії договору відповідачці у зв'язку зі спливом строку дії першої картки була видана друга кредитна картка № 543160 строком дії до кінця жовтня 2015 року .

Останній платіж ОСОБА_5 здійснено 11.06.2014 року (а.с. 8).

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений ермін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов'язання.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, а судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачу ПАТ КБ "Приватбанк" видавав дві кредитні картки, строк дії першої картки № 501167 до кінця жовтня 2011 року, строк дії другої картки № 543160 до кінця жовтня 2015 року .

Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", передбачено, що строком внесення щомісячних платежів є 25 число місяця наступного за звітним, а пунктом 5.4 розділу ІІ Умов визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Отже відповідачу належить обовязок здійснити наступний щомісячний платіж у строк до 25 числа наступного місяця після місяця в якому відбулась остання сплата.

Матеріалами справи встановлено, що у строк до 25.07.2014 року черговий обовязковий платіж відповідач не здійснила.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з позовом до суду звернувся 01.08.2017 року.

Виходячи із тих обставин, що строком повернення кредиту є 31 жовтня 2015 року, а останній платіж в рахунок сплати процентів ОСОБА_3 здійснила 11.06.2014 року, перебіг строку позовної давності за вимогами по сплаті процентів, з урахуванням умов укладеного між сторонами кредитного договору, почався з липня 2014 року.

Звернувшись до суду із даними вимогами в серпні 2017 року, банк пропустив визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності щодо щомісячних платежів по сплаті процентів, які виникли станом до 25 липня 2014 року.

Отже, на користь Банку підлягають стягненню щомісячні платежі по сплаті процентів, які виникли з серпня 2014 року та відповідно до розрахунку банку станом на 30.06.2017 року становлять 39541 грн. 77 коп.

Разом із тим, колегія враховує положення ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором більш ніж на 120 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. фіксована частина, 2152,81 грн. процентна складова, не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 04.12.2007 року, в межах строку позовної давності, за період з 01.08.2014 року по 01.08.201 року, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3514,51 грн., заборгованості за відсотками 39541,77 грн., пені 1200,00 грн.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Куйбишівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року у цій справі скасувати. Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за користування договору без номеру від 04.12.2007 року в розмірі 3514,51 грн. заборгованість за кредитом, 39541,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.06.2018 року.

Головуючий

Судді: