Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 607/4436/16-ц

провадження № 61-16567 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Костецький Юрій Георгійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у складі судді Братасюк В. М. від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Ходоровського М. В., Фащевської Н. Є., Загорського О. О., від 12 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу КостецькогоЮ. Г. про визнання договору іпотеки припиненим та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 16 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі -

ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір.

На забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань,

16 липня 2008 року між ОСОБА_4 та TOB «Укрпромбанк» укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

30 червня 2010 року між TOB «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, за яким до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним та іпотечним договорами.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, її спадкоємцями є її чоловік ОСОБА_8 і діти: ОСОБА_9, ОСОБА_10

Посилаючись на те, що в іпотечному договорі від 16 липня 2008 року відсутнє застереження про те, що вона зобов'язується забезпечувати зобов'язання третіх осіб за кредитним договором, які перейдуть до них у випадку смерті позичальника, вона не погоджується забезпечувати виконання зобов'язань нових боржників за кредитним договором після смерті ОСОБА_6, та у зв'язку із тим, що рішенням суду відмовлено банку у задоволенні позову до спадкоємців про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, ОСОБА_4 просила суд визнати іпотечний договір припиненим, внести до реєстру іпотек та реєстру речових прав на нерухоме майно записи про припинення іпотечного договору та зняти заборони, встановлені на підставі іпотечного договору.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 09 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 12 січня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано припиненим іпотечний договір, укладений 16 липня

2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4, і встановлені на підставі цього договору обтяження речових прав на квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що у зв'язку із відмовою суду про стягнення заборгованості за кредитним договором із спадкоємців позичальника та відмовою іпотекодавця забезпечувати виконання зобов'язань новими боржниками, наявні підстави для припинення договору іпотеки.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк», просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що зобов'язання за кредитним договором не припинені, вони не пов'язані із особою позичальника та можуть бути виконані іншими особами, зокрема спадкоємцями та іпотекодавцем. Вказує, що на даний час основне зобов'язання не виконано та рішення суду про його припинення відсутнє, тому відсутні підстави для визнання припиненими зобов'язань, що випливають із іпотечного договору. Крім того, зазначили про порушення судом першої інстанції їх права на участь у судовому засіданні, оскільки суд не повідомив їх про засідання

09 листопада 2016 року.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

11 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 липня 2008 року між

ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі

24 600 доларів США, з розрахунку 12,30 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 13 липня 2018 року.

На забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_6 своїх зобов'язань, 16 липня 2008 року між TOB «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, за яким ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, її спадкоємцями є її чоловік ОСОБА_8 і діти: ОСОБА_9, ОСОБА_10

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що внаслідок смерті боржника за кредитним договором ОСОБА_6 відбулась заміна боржника в зобов'язанні її спадкоємцями ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, які несуть відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Встановивши, що ОСОБА_4 не погоджується забезпечувати виконання кредитних зобов'язань нових боржників ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, а в іпотечному договорі відсутнє застереження про те, що вона зобов'язується забезпечувати виконання кредитних зобов'язань інших осіб у разі смерті ОСОБА_6, суди дійшли обґрунтованого висновку про припинення зобов'язань, які випливають з іпотечного договору.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», поданого вже після смерті позичальника ОСОБА_6, до її спадкоємців та майнового поручителя ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставою для відмови у задоволенні позову банку про стягнення заборгованості із спадкоємців божника стало пропущення банком строку, встановленого статтею 1281 ЦК України, а до майнового поручителя ОСОБА_4 - відсутність її згоди забезпечувати виконання зобов'язань новими боржниками.

Частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставин.

Доводи касаційної скарги пронаявність непогашеної заборгованості за кредитним договором, що виключає припинення забезпечувальних зобов'язань суперечать положенням частини першої статті 523 ЦК України.

Як видно із матеріалів справи, 09 листопада 2016 року представник

ПАТ «Дельта Банк» подала до канцелярії суду клопотання про зупинення провадження справи, яке просила розглядати без участі представника

(а. с. 67, 68). Отже, доводи касаційної скарги про те, що представник не була повідомлена про розгляд справи 09 листопада 2016 року і не могла подавати заперечення проти позову безпідставні, враховуючи, що банк повідомлявся належним чином про судове засідання, призначене

на 16 серпня 2016 року (а. с. 40), подавав апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі (а. с. 42-46).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 12 січня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк