Справа № 236/689/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

за участю секретарів Безорчук А.О., Колесник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман за відсутності учасників справи за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

26.03.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Корольова, 17, м. Лиман, Донецька область, на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.1990 року. У вказаному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але вони з моменту реєстрації фактично не мешкали і не мешкають по вул. Корольова, 17, м. Лиман, Донецька область. Позивач здійснює виконання обовязків, щодо утримання зазначеного житлового будинку, виконує інші обовязки, повязані з використанням нерухомості; не скасована реєстрація відповідачів за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивача відповідно до ст.383 ЦК України. З огляду на це, позивач змушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

Позивач ОСОБА_1 та предстаник позивача ОСОБА_2, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, предстаник позивача ОСОБА_2І надав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 49).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 47-48), для участі в судовому засіданні не прибули, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали, заперечень проти позову не висунули, про наявність поважних причин для неявки не повідомили, відзиву на позов не надали.

Ухвалою суду від 22.05.2018 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які виникають між власником та відповідачами в справі.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.03.1990 року, зареєстрованого в реєстрі під № 2-695 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 передано у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Корольова, буд. 17 (а.с.16-17).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за місцем проживання у цьому житловому будинку з 19.02.2005 року, а відповідач ОСОБА_4 зареєстрована за місцем проживання у цьому житловому будинку з 12.04.2013 року, що підтверджується фотокопією сторінки з домової книги (а.с.26) та довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1741, виданою 20.03.2018 року відділом надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області. За вказаною адресою відповідачі тривалий час не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно, вони фактично змінили місце проживання з моменту реєстрації, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України, що підтверджено актом органу місцевого самоврядування від 16.03.2018 року (а.с.19).

Позивач здійснює виконання обовязків щодо утримання зазначеного житлового будинку в належному стані, виконує інші обовязки, повязані з використанням нерухомості.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_5 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується. Ст. 41 ОСОБА_5 України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року,п.63).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 30.03.1990 року у позивача виникло право власності на житловий будинкок за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Корольова, буд. 17, на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.1990 року, зареєстрованого в реєстрі під № 2-695, що є чинним і сторонами не оспорюється. Відповідачі не користувались вказаним житловим приміщенням взагалі, тривалий час відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Дослідивши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі, з дати реєстрації по теперішній час тобто більше одного року не користується житлом без поважних причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України, втратили право користування житлом. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 317,319,383,391,405 ЦК України, ст.10, 13, 18, 23, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Корольова, будинок 17.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя -