Справа № 500/3199/16-ц
Провадження № 2/500/302/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

за участю сторін: позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3 та представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко Світлана Михайлівна про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просили визнати недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_6 16.05.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 3-638.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є дружина ОСОБА_1, донька ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_1 фактично вступила у спадщину, шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, а ОСОБА_2 шляхом звернення до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Письмом державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 19.04.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що ОСОБА_6 залишив заповіт на все своє майно, про існування якого позивачу не було відомо. Зазначений заповіт позивачі вважають недійсним, оскільки згідно витягу з карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 на протязі 15 років страждав на атеросклероз сосудів головного мозку, хворобу Паркінсона, судинну енцефалоптія 3 ст., нечіткій психопатологічний синдром. Внаслідок цих захворювань у ОСОБА_6 були часті зорові галюцинації і порушена пам'ять. Він був дезорієнтований в часі, не розумів що відбувається. Враховуючи захворювання на які страждав померлий, позивачі вважають, що при складенні заповіту ОСОБА_6 не в повній мірі усвідомлював свої дії та не міг керувати ними, у зв'язку із чим заповіт може бути визнаний судом недійсним.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги не визнали та заперечували проти задоволення позову. В судовому засіданні зазначили, що волевиявлення спадкодавця було вільним, що було перевірено нотаріусом при складанні заповіту. Заповіт був складений за участю свідків та спадкодавець в заповіті визначив свою волю щодо спадкового майна.

Третя особа - державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко Світлана Михайлівна в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що з 2004 року вона проживає за адресою: АДРЕСА_2, це багатоквартирний будинок в якому проживають чотири родини (чотири квартири), в одному дворі із сім'єю ОСОБА_6, все що відбувається в будинку вони добре знають. Спадкодавець ОСОБА_6 хворів на хворобу Паркенсона, робив незрозумілі зауваження. ОСОБА_6 не впізнав людей та плутав їх. Також, спадкодавець розповідав, що хотів залишити заповіт і він розповідав що любить обох дочок. ОСОБА_6 дуже трясло від хвороби Паркінсона, він міг впасти на підлогу та не міг самостійно піднятися. Спадкодавець проживав разом із своєю дружиною.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що працює лікарем - невропатологом Дунайської басейнової лікарні на водному транспорті та пам'ятає пацієнта ОСОБА_6. Він проходив лікування в терапевтичному відділенні з 05.02.2014 року по 17.02.2014 року. ОСОБА_6 тривалий час хворів на хворобу Паркінсона, стан був середньої тяжкості, практично не пересувався (тремтливий - ригидная форма, різке зменшення когнітивної функції - інтелекту, пам'ять знижена). З 01.11.2011 року по 04.11.2011 року проходив лікування та його не продовжив за власним бажанням та покинув лікарню. Постійно приймав протипаркінсадичний препарат - циклодол, зазначений лікарський препарат зменшує тремтіння, в нього була виражена дрож в руках. В 2014 році стан здоров'я ОСОБА_6 погіршився порівняно з 2011 роком і він втратив спосібність самостійно себе обслуговувати. Хвороба Паркінсона хронічна, вона поступово прогресує.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_6 Приблизно за чотири роки до смерті у ОСОБА_6 були серйозні проблеми зі здоров'ям. За допомогою дружини він міг вийти на подвір'я, але вже людей не впізнавав. Приблизно з 2012 року він не завжди розумів з ким розмовляє. З 2012 - 2013 року ОСОБА_6 самостійно не міг пересуватися за ним доглядала дружина.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що її батько ОСОБА_6 хворів на хворобу Паркінсона з 1982 року та хвороба прогресувала, він вживав необхідні ліки. А останні п'ять років він не виходив з будинку. У спадкодавця були серйозні проблеми з пам'яттю. В 2014 році йому надали першу групу інвалідності. Останні п'ять років ОСОБА_6 сильно хворів та вже майже нікого не впізнавав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 пояснила, що її чоловік ОСОБА_6 хворів та останні п'ять років вона за ним доглядала. В 2011 року ОСОБА_6 проходив лікування в лікарні. Він не завжди розумів значення своїх дій та те, що відбувається навколо нього. ОСОБА_6 не повідомляв про те, що хоче зробити заповіт. З 2011 року ОСОБА_6 самостійно не міг пересуватися.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко Світлана Михайлівна про визнання заповіту недійсним підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житло від 08.07.1997 року за № 496 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі розпорядження Ізмаїльського міського голови «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» від 19.02.2016 року за № 57р, вулицю Радянської міліції перейменовано у вулицю Михайлівську.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 17.01.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якої входить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до заповіту від 16.05.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого за № 3-638, ОСОБА_6 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

До осіб, які мають право на обов'язкову частку незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_6 відповідно до ст. 1241 ЦК України є його дружина ОСОБА_1, оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 фактично вступила у спадщину, шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, а ОСОБА_2 шляхом звернення до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Письмом державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 19.04.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що ОСОБА_6 залишив заповіт на все своє майно посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 16.05.2012 року за № 3-638 на користь іншого спадкодавця, який прийняв спадщину шляхом подачі до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 3 березня 2004 року за N 283/8882 на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Як зазначено в судовому засіданні сторонами, особи що вказані у оскаржуваному заповіті у якості свідків на даний час померли і тому допитати їх в судовому засіданні з обставин складення заповіту та з метою достеменного встановлення вільного волевиявлення заповідача, не надалось можливим.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 2 статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

За приписами ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Системний аналіз норм ЦК України свідчить, що відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України виключно підстави недійсності правочину, визначені у ст. 225, ст. 231 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила цієї статті ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

З метою визначення психічного стану заповідача на момент складання заповіту від 16.05.2012 року судом за заявою представника позивачів ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко Світлана Михайлівна про визнання заповіту недійсним була призначена посмертна судово - психіатрична експертиза.

Згідно висновку експерта бюро судово - медичних експертиз від 21.12.2017 року за № 164, встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 за життя і безпосередньо на момент укладення оспорюваного заповіту, а саме на 16.05.2012 року страждав на наступні захворювання - Церебро-васкулярною хворобою. Атеросклерозом судин головного мозку. Хворобою Паркінсона, тремтливо - ригідною формою 5 ст. за класифікацією Хен і Ярі. Судинною енцефалопатією 3 ст. Судинною деменцією, вираженим психоорганічним синдромом. ОСОБА_6 страждав вказаними захворюваннями з 2000 року, до 2009 року обслуговував себе самостійно. З 2011 року повністю втратив здатність до самообслуговування. На момент складання заповіту 16.05.2012 року у ОСОБА_6 відзначалося порушення психічних функцій у вигляді розладу самосвідомості, розладу мислення, вираженого зниження пам'яті, розладів у емоційній і вольовій сфері. Таким чином, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахуванням захворювань, на які він страждав на момент вчинення заповіту, а саме 16.05.2012 року за своїм психічним станом не міг віддавати звіт у своїх діях, вчинках, усвідомлювати їх і керувати ними.

Враховуючи покази свідків, допитаних в судовому засіданні, суд не вбачає підстав не брати до уваги як належний доказ висновок судово-психіатричного експерта щодо психічного стану заповідача на час складання заповіту від 16.05.2012 року.

На підставі викладеного, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які позивачі посилалася в обґрунтування свого позову, а тому позовні вимоги позивачів про визнання заповіту від 16.05.2012 року недійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. в рівних частинах, а саме по 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_4, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 03.02.2000 року, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_5, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 25.10.2001 року, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_6, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 07.07.1998 року, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3), третя особа - державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко Світлана Михайлівна ( код ЄДРПОУ Ізмаїльської державної нотаріальної контори - 02899803) про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_6 16.05.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 3-638.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 (двадцять одна) коп. в рівних частинах, а саме по 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.06.2018 року.

Суддя: О.О.Бурнусус