Справа №265/4413/17
Провадження №2/265/108/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Хайтулової Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів, отриманих за відсутності достатніх правових підстав,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів, отриманих за відсутності достатніх правових підстав.

Обґрунтування позову:

У Позивача та Відповідача є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 05.06.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишилася проживати з матір'ю. Через проживання дитини з матір'ю, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.05.2012 року з Позивача було стягнуто аліменти на користь Відповідача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з момент подачі позову і до повноліття дитини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.04.2017 року було встановлено факт проживання сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 з вересня 2016 року і по теперішній час, а також було визначено місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за місцем реєстрації та фактичного проживання останнього, а саме: АДРЕСА_1.

Вказував, що виплата аліментів ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 проводилася до липня 2017 року на підставі виконавчого листа, тобто в примусовому порядку, після чого Відповідачем був відкликаний виконавчий лист.

Зазначав, що оскільки з вересня 2016 року син проживає з ним, то відповідно до ст.ст. 141, 180, 181 СК України право на отримання аліментів у Відповідача на утримання дитини припиняється з вересня 2016 року по теперішній час.

Посилаючись, зокрема на ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст.ст.141, 180, 181 СК України, просив суд: 1) звільнити його, ОСОБА_1, 1982 року народження від виплати аліментів на користь ОСОБА_2, 1983 року народження на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу до повноліття дитини, що стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.05.2012 року по цивільній справі №0538/4157/2012 з 01.09.2016 року; 2) стягнути на його користь з ОСОБА_2, 1983 року народження, аліменти, отримані на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без достатньої правової підстави з 01.09.2016 року по червень 2017 року включно в розмірі 25650 грн. 42 коп.; 3) стягнути з відповідачки ОСОБА_2, 1983 року народження на його користь судові витрати, пов'язані з розглядом даної цивільної справи.

Відзив на позов:

З позовними вимогами ОСОБА_1 не погодилася, у відзиві зокрема зазначила, що вона та ОСОБА_1 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2005 року. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.06.2012 року.

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя по справі №0538/4157/12 з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх доходів.

15.11.2012 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника на підставі виконавчого листа №2/0538/1563 від 21.06.2012 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області та направлено до ПрАТ «МК «Азовсталь» до виконання.

18.07.2017 р. Відповідач звернулась із заявою до виконавчої служби про повернення виконавчого листа, а 24.07.29017 року на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь» направлено лист про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1

10.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану на підставі її заяви від 18.07.2017 року та повернуто виконавчий лист без виконання.

Вказувала, що витрачала щомісяця аліменти отримані від ОСОБА_1 тільки на дитину. Цей факт підтверджується квитанціями, чеками, накладними та договором, які додані до матеріалів цивільної справи, а всього на суму 26524,36 грн.

Зазначала, що аліменти нею не зберігаються, а навпаки були витрачені на дитину, тому що аліменти належить дитині і є власністю сина. Аліменти надані Позивачем на утримання дитини були коштами для існування самої дитини, її розвитку та харчування. Інтереси дитини були забезпечені, вона піклувалась про стан здоров'я сина, про духовний і моральний розвиток дитини, створювала належні умови для дитини. Наголошувала, що ОСОБА_1 не звільнений від обов'язку утримувати свого сина.

Вважала, що правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про звільнення його від сплати аліментів на дитину з 01.09.2016 року, та стягнення з неї аліментів з 01.09.2016 року по червень 2017 рік на суму 25650,42 гривень, які отриманні на утримання дитини без достатньо правових підстав, та судового збору не має. На підставі викладено, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Судовий розгляд:

Під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що син проживає з ним з вересня 2016 року, аліменти добровільно він не сплачував, їх стягнення проводилося примусово через державну виконавчу службу шляхом утримання з його заробітної плати.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6, під час судового розгляду, проти задоволення позовних вимог заперечували. При цьому, відповідач ОСОБА_2, будучи допитаною в якості свідка, за власною згодою, суду повідомила, що ОСОБА_1 добровільно аліменти не сплачував, їх стягнення проводилося через державну виконавчу службу. Син ОСОБА_3 перестав проживати з нею з вересня 2016 року. З вересня 2016 року по червень 2017 року вона продовжувала отримувати аліменти від ОСОБА_1, які повністю витрачала на сина.

Фактичні обставини:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.05.2012 року по справі №0538/4157/2012 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частина зі всіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, починаючи з 01.05.2012 року й до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.04.2017 року по справі №265/5541/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07.06.2017 року, було визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 за місцем реєстрації та фактичного проживання останнього, а саме: АДРЕСА_1. При цьому, під час розгляду вказаної справи, судом також було встановлено, що ОСОБА_3 з вересня 2016 року проживає разом з батьком ОСОБА_1

10.08.2017 року державним виконавцем Лівобережного ВДВС м.Маріуполя було винесено постанову про повернення виконавчого документа, виконавчого листа №2/0538/1563 від 21.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3, стягувачу на підставі заяви ОСОБА_2

Згідно довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» від 22.08.2017 р. №022-6769, з ОСОБА_1 за період з 01.09.2016 року по 30.06.2017 року, було утримано та перераховано на користь ОСОБА_2 аліментів на суму 25650,42 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.02.2018 року по справі №265/8740/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи з 12.12.2017 року.

Оцінка суду:

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

При цьому, ч.1 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Під час судового розгляду, сторонами була визнана обставина, що ОСОБА_3 з вересня 2016 року й по теперішній час проживає разом з батьком за адресою реєстрації та проживання останнього.

Також, сторонами була визнана обставина, що з позивача ОСОБА_1 стягнення аліментів проводилося через державну виконавчу службу шляхом утримання з його заробітної плати.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту ч.ч.2, 3 ст.181 СК України вбачається, що аліменти на користь другого з батьків на утримання дитини сплачує той з батьків, хто окремо проживає від дитини.

Доказів того, що позивач ОСОБА_2, під час проживання сина ОСОБА_3 з позивачем ОСОБА_1 приймала участь в його утриманні, ані Відповідач, ані її представник суду не надали.

Таким чином, оскільки син ОСОБА_3 у період з вересня 2016 року по червень 2017 року проживав з батьком окремо від матері, а суть поняття «аліменти» передбачає їх виключно цільове використання, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми отриманих за період з вересня 2016 року по червень 2017 року включно аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, в розмірі 25650,48 є також обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Таким чином, оскільки на сьогоднішній день неповнолітній ОСОБА_3 продовжує проживати разом з батьком - ОСОБА_1, то суд вважає, що належні підстави для сплати аліментів ОСОБА_1 відпали та він може бути звільнений від їх сплати за рішенням суду.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання Відповідача та її представника на ч.2 ст.1215 ЦК України, оскільки до її змісту, не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема аліменти, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В той же час, судом встановлено, що виплата аліментів проводилася ОСОБА_1 в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби шляхом утримання із заробітної плати.

Отже, умова добровільності в даному випадку відсутня, а тому ч.2 ст.1215 ЦК України застосуванню не підлягає.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи Відповідача та її представника, що аліменти надані Позивачем на утримання дитини були коштами для існування самої дитини, її розвитку та харчування, оскільки як вже зазначав суд, право на отримання аліментів, відповідно до ст.181 СК України має той з батьків, з ким саме проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 264, 265, 273, 280 - 283, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів, отриманих за відсутності достатніх правових підстав- задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; податковий номер: НОМЕР_1) від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; податковий номер: НОМЕР_2) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, стягуваних на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.05.2012 року по цивільній справі №0538/4157/2012 з 01 вересня 2016 року.

3. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; податковий номер: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; податковий номер: НОМЕР_1) безпідставно отримані аліменти на утримання неповнолітнього сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 вересня 2016 року по червень 2017 року включно в розмірі 25650 (двадцять п'ять тисяч шістсот п'ятдесят) гривень 42 копійки.

4. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; податковий номер: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; податковий номер: НОМЕР_1) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

5. Це рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст цього рішення складено 09.06.2018 року.

Суд дя А.В. Щербіна