16.05.2018 Єдиний унікальний № 371/202/18
Провадження № 2/371/326/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

з секретарем Терновенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що судовим рішенням від 19 листопада 2010 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Розмір аліментів визначено в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно і до повноліття дитини.

На даний час відповідач офіційно не працевлаштований, має нестабільний мінливий дохід. Вона має тимчасові заробітки, коштів від яких не вистачає на придбання одягу продуктів харчування для дочки, оплату проізду до навчального закладу, тощо. Забезпечити дитину матеріально з урахуванням розміру стягуваних аліментів не має можливості.

Дочка навчається в КВНЗ КОР «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С. Нечуя Левицького» за спеціальністю «Правознавство». Вартість навчання за рік становить 7500 грн. Оскільки розмір витрат на утримання дитини збільшився, просила змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 19 березня 2018 року відкрито провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не подав.

У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, в поданій до суду заяві представник позивача просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилися.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не з'явився до суду, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

На підставі статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Вказані положення викладені і в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Правила статті 180 СК України, якими встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно правил статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України та вказані роз'яснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В судовому засіданні встановлено такі обставини.

Відповідач ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 26 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області.

Дитина проживає з матір'ю, кошти на її утримання з батька стягуються в примусовому порядку на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області від 19 листопада 2010 року року, яким з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно і до її повноліття.

11 січня 2016 року позивачу Миронівським районним судом Київської області видано виконавчий лист у справі про стягнення аліментів.

Такі обставини підтверджені даними довідки Миронівської міської ради № 02-50/212 від 12 січня 2018 року, виконавчого листа, виданого 11 січня 2016 року.

ОСОБА_3 є студенткою третього курсу денної форми навчання КВНЗ КОР «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С. Нечуя Левицького», строк навчання із 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року, навчається на контрактній основі, вартість одного року навчання становить 7500 гривень.

Такі фактичні дані підтверджуються довідкою директора коледжу № 64 від 16 січня 2018 року, договором про надання освітньої послуги КВНЗ КОР «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С. Нечуя Левицького» № 47/15 від 19 серпня 2015 року.

Допомога матері є недостатньою для утримання дочки в період її навчання. Дитині сторін бракує коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності. Крім витрат на навчання, вона несе витрати на проїзд до місця навчання та додому, їй необхідні кошти на придбання одягу, приладь, продуктів харчування.

Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 року, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І "Про ратифікацію Конвенції про права дитини" передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.2014, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, мають місце.

Дані обставини вказують на те, що наявні обставини, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, встановлені статтею 192 СК України, оскільки у зв'язку з навчанням дитини сторін на контрактній основі розмір аліментів, визначений судом в сумі 300 гривень, є недостатнім для утримання дитини.

З огляду на справедливі й розумні критерії визначення належного розміру аліментів, такий розмір може бути визначений в сумі, вказаній позивачем.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 264, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Миронівським РС УДМС України в Київській області 16 грудня 2016 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2, до ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, про зміну розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 листопада 2010 року з ОСОБА_2на користь ОСОБА_2 утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно і до її повноліття.

Аліменти стягувати з дня набрання рішенням суду чинності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 гривні 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту судового рішення 25 травня 2018 року.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук