АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3149/18 Справа № 209/2415/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_4, -

в с т а н о в и л а:

02 червня 2015 року Головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_4 (а.с.1а-3).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року Подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_4 задоволено. Тимчасово обмежено боржника, ОСОБА_4,громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який неофіційно працевлаштований у м. Дніпродзержинську та фактично проживає в найманій квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Перемоги, 29-219, у праві виїзду за межі України - до моменту фактичного виконання рішення Індустріального районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ Приватбанк суми боргу в розмірі 316100 гривень 50 копійок (а.с.13).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити головному державному виконавцю Дніпропетровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 в задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_4 (а.с.15-16).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

В обґрунтування подання вказано, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ знаходиться виконавче провадження 47478870 від 07 травня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/6066/12 від 16.01.2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ Приватбанк суми боргу в розмірі 316100 гривень 50 копійок. 07 травня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам із пропозицією боржнику добровільного виконати постанову. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення не виконав. Державним виконавцем здійснювався вихід за адресою мешкання боржника на вул.. Перемоги 29-219 у м. Дніпродзержинську, проте згідно акту державного виконавця /а.с.11/ двері вищезазначеної квартири ніхто не відкрив і боржнику був залишений виклик на 19 травня 2015 року. Враховуючи значну суму боргу за виконавчим документом та відсутність реального погашення боргу, а також беручи до уваги, що боржник приховує від державного виконавця дані стосовно отримання доходів є підстави вважати, що боржник може виїжджати за межі України і в даному праві боржника можливо обмежити останнього до повного виконання ним цивільних зобовязань. Про рішення суду боржнику відомо, проте небажання виконувати, покладеного судом обов'язку щодо виплати коштів стягувачеві, виконувати законні вимоги державного виконавця та рішення суду в цілому, з боку боржника є очевидним.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від добровільного виконання виконавчого листа, на виклики до державного виконавця не з'являється, та нехтує законними вимогами державного виконавця, тому мається необхідність задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Як убачається з матеріалів справи, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення заборгованості.

Також, не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення суду виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця та умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Державним виконавцем не підтверджено факт обізнаності боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження, що виключає свідомість невиконання рішення суду, наявність в його діях/бездіяльності умислу.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов'язання за судовим рішенням.

Крім того, із виконавчого листа (а.с.4) вбачається, що боржник проживає у м. Кривий Ріг, але у матеріалах справи відсутні документи про те, на якій підставі виконавче провадження відкрито у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

З огляду на викладене, судом неповно досліджені обставини у справі. Наявні у справі докази не доводять обставини, що мають значення у справі, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Судом порушено ст. 81, 263 ЦПК України, внаслідок чого, суд дійшов помилкових висновків та прийняв необґрунтоване рішення про заборону права виїзду за межі України боржнику.

Згідно ст.. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За наведених обставин, колегія суддів вважає передчасним застосування до ОСОБА_4, як до боржника, з метою виконання ним своїх боргових зобовязань, такого заходу впливу, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а тому, колегія суддів вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у звязку з чим вона підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_4

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді: