АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-764-2006Головуючий у 1-й інстанції Костів О.З.
Провадження № 22-ц/789/363/18 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Коваль О.І.

з участю представника Комунального некомерційного підприємства Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги ОСОБА_1, представника Церкви Івана-Хрестителя Тернопільсько-Бучацького Єпархіального УПЦ КП ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-764-2006 за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2006 року, ухваленого суддею Костів О.З., у цивільній справі за позовом Церкви Івана-Хрестителя Тернопільського-Бучацького Єпархіального Управління Української православної церкви Київського ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації, Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільміськгаз про визнання права власності на приміщення церкви,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2006 року церква ОСОБА_4 Тернопільсько-Бучацького Єпархіального управління Київського патріархату предявила позов до Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, ВАТ «Тернопільміськгаз» про визнання права власності на приміщення за адресою м.Тернопіль вулиця Шпитальна, 2.

В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідно до Указу Президента України №279 від 21 березня 2002 року «Про невідкладні заходи щодо остаточного подолання негативних наслідків тоталітарної політики колишнього союзу РСР стосовно релігії та відновлення порушених прав церков і релігійних організацій» 6 вересня 2004 року рішенням ВАТ «Тернопільміськгаз» було передано церкві ОСОБА_4 Тернопільсько-Бучацького Єпархіального Управління Української Православної Церкви Київського патріархату культової споруди церкви, яка знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вулиця Шпитальна, 2, та використовується не за призначенням.

Проте, Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації відмовилась провести реєстрацію за позивачем право власності на вказаний обєкт на підставі рішення ВАТ «Тернопільміськгаз».

У звязку з цим просили визнати право власності за церквою ОСОБА_4 по вулиці Шпитальна, 2 в судовому порядку, та зобовязати Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації зареєструвати церкву ОСОБА_4 вулиця Шпитальна, 2 та надати право власності.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2006 року вирішено: «Позов задовольнити. Визнати за церквою ОСОБА_4 Тернопільсько-Бучацького Єпархіального Управління Української Православної Церкви Київського патріархату право власності на приміщення церкви по вулиці Шпитальна, 2 в місті Тернополі.»

У березні 2018 року Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальне лікарня швидкої допомоги», яке не брало участі у справі, подало апеляційну скаргу на вказане судове рішення, мотивуючи тим, що рішення суду порушує його права та законні інтереси.

Обґрунтовувало тим, що згідно свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 10 серпня 2005 року №936 «Про оформлення права власності за Тернопільської міської радою», спірна будівля по вул.Шпитальна, 2 належить на праві власності Тернопільській міській раді та знаходяться у повному господарському віданні у Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська міська комунальне лікарня швидкої допомоги».

Суду не надано належних доказів того, що церква перебувала на балансі ВАТ «Тернопільміськгаз».

Указ Президента України №279 від 21 березня 2002 року носив лише рекомендаційний характер в частині відновлення порушених прав церков і релігійних організацій щодо повернення їм колись належних будівель, іншого церковного майна.

Крім того, суд першої інстанції не дослідив правомірність реалізації представником Тернопільсько-Бучацького єпархіального управління Української православної церкви Київського патріархату ОСОБА_5 права на звернення до суду від імені церкви ОСОБА_4 Тернопільського Бучацького Єпархіальне Управління Української Православної Церкви Київського ОСОБА_3, передбаченого частиною 2 статті 3 ЦПК України в редакції, що діяла на момент прийняття судом рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник церкви ОСОБА_4 Тернопільського Бучацького Єпархіального Управління Православної Церкви Київського ОСОБА_3 ОСОБА_2 зазначив, що будівля церкви ніколи не належала на праві власності Тернопільській міській раді, тому рішення Тернопільської міської ради від 12 жовтня 2004 року №4/13/6, яким приміщення було передано Тернопільсько-Зборівський Єпархії Української Греко-Католицької Церкви, скасоване самою міською радою за протестом прокурора м.Тернополя. Перевіркою прокуратури м.Тернополя встановлено, що при прийнятті рішення №4/13/6 від 12 жовтня 2004 року Тернопільська міська рада вийшла за межі наданих законом повноважень, зокрема розпорядилась майном, яка не належить до комунальної власності.

ОСОБА_5 правомірно допущений до участі у справі як представник позивача, оскільки згідно Указу Митрополита Тернопільського і Бучацького Української Православної Церкви Київського ОСОБА_3 від 1 лютого 2002 року його призначено настоятелем церкви святого ОСОБА_4 м. Тернопіль.

Судова колегія, заслухавши доповідь суді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом встановлено наступні факти.

Предметом спору є приміщення, що розташоване в м.Тернополі по вул. Шпитальна, 2 будівля церкви.

Рішенням засідання правління ВАТ Тернопільміськгаз від 6 березня 2004 року вирішено передати приміщення по вулиці Пирогова, 2 в м.Тернополі під культову споруду Тернопільсько-Бучацькому Єпархіальному управлінні УПЦ КП, що підтверджується протоколом №6 засідання правління ВАТ Тернопільміськгаз від 6 вересня 2004 року. (а.с.12)

6 вересня 2004 року між ВАТ Тернопільміськгаз та Тернопільсько-Бучацьким Єпархіальним Управлінням УПЦ КП, відповідно до Указу Президента України №279 від 21 березня 2002 року, укладено договір, згідно якого передало в безкоштовне довгострокове користування Єпархіальному Управлінню приміщення газу регуляторного пункту (ГРП) по вулиці Пирогова, 2 м. Тернополі (бувша каплиця), про що складено Акт прийму-передачі.(а.с.15).

13 січня 2006 року Єпархіальне Управління надіслало ТОВ Міське бюро технічної інвентаризації заяву про реєстрацію права власності на вказане приміщення.

ТОВ Міське бюро технічної інвентаризації листом №98/07-2 від 16 січня 2006 року повідомило настоятеля Церкви Івана-Хреститиля ОСОБА_5 про відмову в проведенні реєстрації права власності даного об'єкта у звязку з не представленням правоустановлюючих документів. (а.с.17)

Зазначена відмова стала підставою для звернення позивача до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право власності за церквою ОСОБА_4 Тернопільську Бучацького Єпархіального Управління Української Православної Церкви Київського ОСОБА_3 виникло відповідно до Указу Президента України за №279 від 21 березня 2002 року «Про невідкладні заходи щодо остаточного подолання негативних наслідків тоталітарної політики колишнього союзу РСР стосовно релігії та відновлення порушених прав церков і релігійних організацій» та на підставі рішення засідання правління ВАТ Тернопільміськгаз від 6 березня 2004 року про передачу культової споруди по вулиці Пирогова, 2 в м.Тернополі, договору, укладеного між ВАТ Тернопільміськгаз та Єпархіальним Управлінням від 06 вересня 2006 року про передачу в безкоштовне довгострокове користування Єпархіальному Управлінню приміщення ГРП по вулиці Пирогова, 2 в м. Тернополі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. (ч.1 ст. 367 ЦПК України)

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, які не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги за матеріалами справи про порушення прав Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальне лікарня швидкої допомоги.

Згідно інвентарної карточки №7 приміщення по вулиці Пирогова м.Тернополі перебувало у користуванні ВАТ Тернопільміськгаз і значилось як приміщення газу регуляторного пункту (ГРП) №1. (а.с.14)

З листа ВАТ Тернопільміськгаз від 17 серпня 2004 року №1862 вбачається, що у листопаді 2002 року було демонтовано приміщення газу регуляторного пункту (ГРП), що знаходиться за адресою: м.Тернопіль вул.Пирогова (колишня каплиця). Станом на сьогоднішній день вказане приміщення-каплиця не використовуються.(а.с.9)

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №926 від 10 серпня 2005 року Про оформлення права власності Тернопільською міською радою вирішено оформити право власності за Тернопільської міської радою на будівлі та споруди що знаходиться у повному господарському віданні міської комунальної лікарні швидкої допомоги згідно додатку який додається.(а.с.39)

Згідно додатку переліку будівель та споруд, що знаходяться у повному господарському віданні міської комунальної лікарні швидкої допомоги за адресою вулиця Шпитальна, 2 знаходяться наступні обєкти: головний корпус стаціонар літ. А, лабораторний корпус літ. Б, господарський корпус киснева літ. Г, морг літера Д.

Спірна культова споруда будівля церкви (каплиця), в даному списку не значиться.

Згідно листа управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради Департаменту економіки №205-у від 15 грудня 2004 року, будівля на вул. Пирогова - колишня каплиця, не перебувала у власності Тернопільської міської ради.(а.с.10)

З урахуванням цієї обставини Тернопільській міській раді ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 листопада 2008 року відмовлено у перегляді у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 січня 2006 року, оскільки вона не є власником спірного приміщення та підстав для залучення їі до участі в розгляді справи не було.(а.с.86)

Крім того, Тернопільська міська рада в апеляційній скарзі від 19 червня 2008 року на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 січня 2006 року, поданої з пропуском строку апеляційного оскарження та залишеною у зв'язку з цим без розгляду, вказувала, що при розгляді даної справи судом не було враховано, що вона є власником спірного майна та не залучена до участі у справі.

Як в апеляційній скарзі так і в заяві про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення суду Тернопільська міська рада не вказувала про те, що спірне приміщення передано на баланс Тернопільської міській комунальній лікарні швидкої допомоги та використовується нею.

Також жодних належних і допустимих доказів про те, що спірне приміщення правомірно перебуває на балансі комунального некомерційного підприємства Тернопільська міська комунальної лікарні швидкої допомоги та використовується нею, в матеріалах справи немає і відповідні докази не були надані суду апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 січня 2006 року не порушується законні права та інтереси некомерційного підприємства Тернопільська міська комунальної лікарні швидкої допомоги.

Щодо інших доводів апеляційної скарги: наявність у Тернопільській міській раді права власності на спірну будівлю; не доведеність перебування церкви на балансі ВАТ «Тернопільміськгаз»; не доведеність правомірності представництва та права на звернення до суду від імені церкви ОСОБА_4 Тернопільського Бучацького єпархіальне управління Української православної церкви Київського патріархату ОСОБА_5, зводяться до переоцінки обставин встановлених судом першої інстанції, та не пов'язані з порушенням законних прав та інтересів Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги.

Ці доводи апеляційний суд відхиляє, керуючись принципом юридичної визначеності, як одного з аспектів верховенства права, гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII), Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.»

Таким чином, підстав передбачених законом для скасування рішення суду за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2006 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 13 червня 2018 року.

Головуючий З.Є. Ткач

Судді: О.Я. Міщій,

ОСОБА_6