Справа № 752/8834/18
Провадження № 2-о/752/473/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12.06.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Конельської А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в приміщенні суду справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припиу внаслідок систематичного вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства,

встановив:

02.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася др. суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 внаслідок систематичного вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказала, що вона з 24 липня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. Після народження дитини, їх стосунки з чоловіком погіршились. З боку чоловіка по відношенню до неї, а також по відношенню до їх дитини мали місце факти непередбачуваної та агресивної поведінки інколи з застосуванням грубої фізичної сили та образливих висловлювань. Такий стан речей в їх сімейному житті став підставою для прийняття нею рішення про припинення спільного проживання з чоловіком та розірвання шлюбу. 19.03.2018 року шлюб між подружжям було розірвано. Вона вживала належних заходів щодо підтримання стосунків дитини з батьком ОСОБА_2, останній неодноразово приходив до квартири де вона проживала з малолітнім сином. ОСОБА_2 не міг змиритися з тим, що вони розлучилися, а тому з цього приводу між ними неодноразово виникали сварки за ініціативи останнього. Під час сварки, що відбулася 15.03.2018 року у квартирі за місцем її проживання з сином, ОСОБА_2 застосував щодо неї фізичне насильство з нанесенням тілесних ушкоджень, що мало місце у присутності їх малолітнього сина. За її заявою було відкрито досудове кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 16.03.2018 року за № 0002233 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили фізичний біль.

Крім того, факти агресії та насильства неодноразово мали місце і до січня 2018 року , про що є відповідні докази .

Вважає, що зазначені нею факти насильства з боку ОСОБА_2 мають ознаки фізичного та психологічного домашнього насильства, що може призвести до непередбачуваних негативних наслідків по відношенню до неї особисто так і негативно впливає на морально-психологічний стан їхньої дитини, є втручанням у її приватне життя. З метою запобігання насильству, яке чинить ОСОБА_2 відносно неї, просила винести строком на шість місяців обмежувальний припис ОСОБА_2., яким: заборонити ОСОБА_2, наближатися на визначену відстань, до місця проживання ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1; заборонити вести листування. телефонні переговори з ОСОБА_1або контактувати з неб через інші засоби зв"язку особисто або через третіх осіб та заборонити особисто ОСОБА_2 і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуатися з ОСОБА_1

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1, заявлені вимоги щодо видачі обмежувального припису з зазначених у заяві підстав підтримала, просила видати обмежувальний припис, за обставин викладених в її заяві.

ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягала, що з боку ОСОБА_2. відносно неї та малолітнього сина мала місце агресивна поведінка за наслідками якої вони страждали від фізичного та психологічного насильства. Агресивна поведінка ОСОБА_2 виникала на грунті . скоріше всього ревнощів. Стверджувала, що фізичне насильство проявлялося в тому, що ОСОБА_2 дозволяв собі штовхати її та кричати. Крім того, безпосередньо їй завдавав тілесних ушкоджень, які мали сліди легких тілесних ушкоджень, а також завдавав ударів по частинах тіла, які залишали сліди, та супроводжувалися фізичним болем. Мали місце випадки, коли ОСОБА_2 із застосуванням фізичної сили перешкоджав їй проводити вільний від роботи час за власним розсудом.

Протиправна поведінка ОСОБА_2 також супроводжувалася образами на її адресу, а тому негативно впливала на їх психологічний стан.

Заінтересована особа ОСОБА_2, заявлені вимоги про видачу обмежувального припису щодо його спілкування з ОСОБА_1 категорично заперечив застосування ним щодо заявниці фізичного насильства так само, як і психологічного. ОСОБА_2.а якщо іноді траплалмся скандали. то це були перш за все провокації з боку ОСОБА_1 . Стверджував, що після розірвання їх шлюбу, заявниця чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином і всі її дії спрямовані на те, щоб не допустити його спілкування з їх дитиною і в подальшому. Саме, тому, що заявниця чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, а він бажає спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні, то кожного разу , коли він приходить до квартири в якій проживає його дитина, виникають скандали. Його поведінка, завжди є коректною, ніяких незручностей не створює. Звинувачення заявниці щодо його агресивної поведінки на грунті ревнощів є безпідставними. Визнав, що він є емоційною людиною. проте сильна любов до дитини і перешкоди у спілкуванні з нею і спричиняють скандили.

Допитані у судовому засіданні свідки ствердили , що ОСОБА_6 є надто емоційною людиною. Іх сілкування з ОСОБА_1 завзди носить агресивний характер . Їх зустрічі, як, правло завжди закінчуються образами, погрозами та фізичним насильсьвом з боку ОСОБА_2

Заслухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши письмові та електронні докази, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що учасники справи, а саме заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 з 24.07.2014 року перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( 25.26)

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2018 року , шлюб між ними було розірвано ( а.с.16-17)

02.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису в стосовно ОСОБА_2 внаслідок систематичного вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьків (мати, батько) і дитину (дітей).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім»їт чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім»єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров»ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2, заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство.

Так, судом встановлено, що учасники справи є колишнім подружжям, мають спільну дитину, проживають окремо, місцем проживання дитини є місце проживання матері, батьки дитини фактично мають спір щодо участі батька у спілкуванні з сином .

Відповідно до правил ст. 82 ЦПК України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню,, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов»язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дії чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як видно зі змісту судового рішення про розірвання шлюбу, ухваленого за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2., зазначені заявницею підстави для заявлених вимог щодо психологічного та фізичного насильства, що мало місце з боку ОСОБА_2 по відношенню до неї були предметом перевірки та отримали оцінку суду, ухвалене судове рішення набрало законної сили, а тому є обов»язковим для суду, що вирішує вимоги ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису в тому числі й з цих же підстав.

Крім того, звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису, заявниця на підтвердження обставин, щодо вчинення насильства фізичного та психологічного характеру ОСОБА_2 посилалася на те, що 28.11.2017 року відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що стверджується і постановою Голосіївського райсуду м. Києві від 25.01.2018 року, ухваленого за результатами розгляду цього ж протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у судовому зсіданні , під час розгляду вимог встановлено, що заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів стосовно неправомірно поведінки ОСОБА_2 стосовно неї, спричинення їх тілесних ушкоджень . про що свідчить Витяг з ЄРДР від 11.01.2018 року за № 0000253 за ст.125 ч.1 КК України (а.с.21) , інформаційні листи Голосіївського УПГУНП в м. Києві (а.с.23,24) та Талони -повідомлення про прийняття заяви ОСОБА_1 черговою частиною Голосіївського УП ГУНП в м. Києві( а.с.18-20).

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 визнав, що 15.03.2018 року мав зустріч з ОСОБА_1. Підтвердив, що вказана зустріч, як і всі решта, фактично закінчилися сваркою. Проте є вина в цьому і ОСОБА_1 , яка постійно його провокує та принижує.

ОСОБА_1 при зверненні до суду з вимогою про видачу обмежувального припису, а також у судовому засіданні наполягала на тому, що такі дії ОСОБА_2 є психологічним тиском на неї та дитину, оскільки лякають дитину, щодо неї є людським приниженням , безпорадність запобігти цьому пригнічує її.

На думку суду, відвідування ОСОБА_2 помешкання, де проживає заявниця разом із малолітньою дитиною,, вчинення скандалів та бійок, застосування відеозапису таких відвідувань,переслідування, погрози, виклики поліції є психологічним насильством з боку ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства, яке чинить ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1, а також наміри останнього, вживати заходи для зустрічей як з заявницею так і їх малолітнім сином, суд вважає, що заявниця та її дитина, як жертви такого насильства потребують захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

З метою запобігання та протидію психологічному насильству, що має місце з боку ОСОБА_2 по відношенню до заявниці та їх спільної дитини, суд приходить до висновку про необхідність необхідне встановити обмеження ОСОБА_2 , наближатися на визначену відстань, до місця проживання ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1; заборонити вести листування. телефонні переговори з ОСОБА_1або контактувати з неб через інші засоби зв"язку особисто або через третіх осіб та заборонити особисто ОСОБА_2 і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуатися з ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, ст. ст.141, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд -

вирішив:

заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припиу внаслідок систематичного вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства

Видати обмежувальний припис, яким протягом шести місяців, а саме з 12.06.2018 до 12.12..2018 року заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_2 наближатися до місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, за адресою - АДРЕСА_1;

заборонити вести листування. телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з неб через інші засоби зв"язку особисто або через третіх осіб;

заборонити особисто ОСОБА_2 і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1

Про видачу обмежувальних приписів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_2 повідомити Голосіївське УП ГУНП в м. Києві (м. Київ, вул. Голосіївська,15), Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію (м. Київ, пр. Голосіївський, 42) шляхом направлення копії рішення суду для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя : Чередніченко Н.П.