Справа № 751/1087/17 Провадження № 22-ц/795/720/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Онищенко О. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.

при секретарі: Покладі Д.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4

Особа, яка подала апеляційну скаргу:ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про зміну часток власників житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про зміну часток співвласників у спільній частковій власності (суддя Цибенко І.В.), ухвалене о 08 год.04 хв. У м.Чернігів, повний текст рішення складено 09 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4В, в якому після уточнення позовних вимог, просила змінити частки власників житлового будинку №3 по пров. Подусівському в м.Чернігові, збільшивши її частку з врахуванням майна, що є її власністю гаражу Г1, сараю Г1-1, прибудову Б 1-2 пов.1, пов.2, вбиральні Д-1, визнавши за нею право власності на 89/100 житлового будинку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що нею здійснено забудови власним коштом з додержанням встановленого порядку будівництва та прийняття в експлуатацію, тобто частки власників у спільній власності змінились, проте правовстановлюючий документ на частки в новому розмірі відсутній.

04 квітня 2017 року ОСОБА_5 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_4, в якій просив змінити його частку як власника домоволодіння №3 по пров.Подусівському в м.Чернігові. В обґрунтування своїх зустрічних вимог ОСОБА_5 зазначав, що розмір його частки, вказаний у правовстановлюючих документах, був збільшений ним за свій рахунок шляхом прибудови тамбура «б-1» та надбудови мансарди житлової «Б2-1», і становить 44/100 житлового будинку, проте відповідачі відмовляються надати згоду на зміну розміру ідеальних часток співвласників спірного будинку. 05 січня 2018 року ОСОБА_5 уточнив свої вимоги та просив визнати за ним право власності на 15/50 домоволодіння №3 по провулку Подусівському в м.Чернігові.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено, змінено розмір часток співвласників домоволодіння №3 по провулку Подусівському,3 в м.Чернігові, встановивши їх у таких розмірах; ОСОБА_2 34/50 частки, ОСОБА_5 15/50 частки, ОСОБА_4 1/50 частки. В задоволенні первісного позову в іншій частині відмовлено.

Розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 10.06.2011 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 22/100 домоволодіння та виділено на цю частку приміщення, проте право спільної часткової власності не припинено, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з врахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи від 20.11.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального права, суд неповно зясував обставини, що мають значення для вирішення справи. Позивач зазначає, що при розподілі спірного домоволодіння у 2011 році до спільного майна було включено майно, яке на той час не було зареєстроване, нею як власником, проте збудоване за власні кошти., а саме гараж Г1 та прибудова Б1-2 пов. 1, які були зареєстровані 04.04.2016 року. Нею була подана заява до БТІ про зміну часток у домоволодінні, але відповідач ОСОБА_6 згоди щодо зміни ідеальних часток не надав. ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не застосував ст.357 ЦК України, яка передбачає право власника на відповідне збільшення своєї частки у справі спільної часткової власності, та ст.ст. 328, 356 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Згідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що станом на липень 2010 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належало 17/24 частин домоволодіння №3 по провулку Подусівському в м.Чернігові. Співвласниками цього ж домоволодіння є відповідачі, яким належало: ОСОБА_5 - ? частина, ОСОБА_4 1/24 частина домоволодіння.

Згідно рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 червня 2011 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2011 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 22/100 частин домоволодіння №3 по провулку Подусівському (Арсенальців) в м.Чернігові, виділено ОСОБА_5 на 22/100 частин домоволодіння приміщення 3-1 площею12,6 кв.м., приміщення 3-2 площею 16,6 кв.м, приміщення 1-1 площею 6,6 кв.м., приміщення 1 площею 4,4 кв.м., вбиральню «Д»; зобовязано ОСОБА_7 улаштувати дверний пройом з приміщення 3-1 до приміщення 1-1, улаштувати дверний пройом з приміщення 1-8 до приміщення 2-4, закрити дверний пройом з приміщення 1-1 до приміщення 1-8.

Рішенням виконкому Новозаводської районної ради від 13 червня 1995 року №93 позивачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво прибудови до будинку літ.Б1-1 та гаражу літ.Г-1 (а. с.13).

04 квітня 2016 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на прибудову до будинку літ.Б1-2, сараю, що в технічній документації позначений літерою Г1-1 та гараж літ.Г-1,вбиральні позначеною літерою Д-1 (а.с.9).

ОСОБА_5 в свою чергу було здійснено будівництво прибудови до будинку, надбудову мансардного поверху над частиною будинку з реконструкцією існуючої частини будинку. 29.06.2016 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області було зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації обєкта по провулку Подусівському, 3 прибудови, надбудови мансардного поверху та реконструкції частини будинку (а.с.54).

У зв'язку з проведеними добудовами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вважали, що їх частки у спільній дольовій власності збільшились, у звязку з чим необхідно провести перерахунок часток співвласників у домоволодіння.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами третьою, четвертою статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Враховуючи, що рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 червня 2011 року ОСОБА_5 була виділена окрема площа, ізольована від приміщення інших співвласників, з окремими виходом та системою життєзабезпечення, тобто окремий обєкт нерухомого майна, то висновок суду першої інстанції про те, що на підставі цього рішення суду не було припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 є помилковим.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Отже, право спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на спірне домоволодіння №3 по провулку Подусівському в м.Чернігові припинилось не на підставі судового рішення, а в силу закону.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Після виділу ОСОБА_5 за рішенням суду від 10.06.2011 року частини будинку, припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, здійснені власниками ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прибудови є їх особистою власністю і вони не змінюють розміру часток співвласників у праві власності на домоволодіння.

Положення ст. 357 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, враховуючи припинення право спільної часткової власності сторін на домоволодіння, у звязку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Виходячи з зазначеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцйну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30 березня 2018 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про зміну часток власників житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про зміну часток співвласників у спільній частковій власності.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено

Головуючий:Судді: