Справа № 368/83/18
Провадження: № 2/368/167/18
Рішення

Іменем України

"19" червня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Салій Я.С.

- з у частю учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1

сторона позивача - ОСОБА_2

представник відповідача - ОСОБА_3

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

17.01.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

- розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований 07 серпня 2009 року відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 119, залишивши за нею пріз вище, - ОСОБА_4;

- стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею при підготовці та при розгляді даного позову;

- розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження.

Свої позовні вимоги позиачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступним:

07 серпня 2009 року вона, ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище - ОСОБА_5), уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис №119.

Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочку, - ОСОБА_7, 20 лютого 2015 року.

Спільне життя з відповідачем не складається, через протирічивість поглядів на життя, несумісність характерів, небажання відповідача вести нормальний сімейний спосіб життя, зловживання ним спиртними напоями, сварки в сім'ї на ґрунті цього, що негативно впливає на виховання дітей, їх нормальний розвиток, спокій та психіку.

Вказане з його сторони продовжується на протязі останього року.

На протязі останніх трьох місяців, вона з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету з ним не веде, незважаючи на те, що на даний час проживають за спільною адресою.

Відповідно до частини 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а згідно частини 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд у відповідності до ч. 2 статті 112 СК України, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя ружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, нтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Примирення з відповідачем неможливе, а перебування її в шлюбі з відповідачем позбавляє її в майбутньому можливості зареєструвати можливий повторний шлюб, так як відповідно до ч. 1 статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, а згідно частини 2 вказаної статті жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Спору з відповідачем, що до місця проживання неповнолітніх дітей в них немає, вони залишаться проживати з нею, а на їх утримання відповідачем будуть сплачуватися аліменти.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування, про те, в силу положень частики 2 ст. 110 ЦПК України, враховуючи наявність на її утриманні неповнолітньої дитини, вона, позивач, має право вибору підсудності справи про розірвання шлюбу та пред'явити позов за зареєстрованим місцем свого проживання.

Враховуючи її зареєстроване місце проживання в м. Кагарлик, територія якого віднесена до Кагарлицького району, а також використовуючи її право вибору підсудності, позов про розірвання шлюбу нею подається до Кагарлицького районного суду Київської області.

17.01.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

06.02.2018 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 187, 189, 197 200 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено судове засідання.

04.06.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:

- клопотання представника відповідача ОСОБА_4, - адвоката ОСОБА_8 про надання сторонам терміну на примирення, - задоволено.

- надано сторонам по справі, - позивачці ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_4 термін на примирення строком на два місяці.

- провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, справа № 368/83/18, провадження 2/368/167/18 зупининено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та надано подружжю термін для примирення строком на два місяці, - до 04.06.2018 року.

04.06.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:

- провадження у справі № 368/83/18, провадження № 2/368/167/18, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, - поновлено.

- призначено справу до слухання на 10 год. 00 хв. 19.06.2018 року.

В підготовчому судовому засіданні, яке вібулося 19.06.2018 року, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила, - не бажала стягувати з відповідача судові витрати, в решті позов підтримала, обгрунтовуючи свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви.

Зазначила, що примирення не відбулося, а тому наполягає на розірванні шлюбу.

В підготовчому судовому засіданні, яке вібулося 19.06.2018 року, представник позивачки ОСОБА_1, - адвокат ОСОБА_2 уточнений позов позивачки підтримав, зазначив, що примирення між сторонами не відбулося.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.06.2018 року, відповідач ОСОБА_4 не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, з»явивися його представник, - адвокат ОСОБА_3

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2018 року, представник відповідача ОСОБА_4, - адвокат ОСОБА_3 визнала уточнений позов, зазначила, що примирення між сторонами не відбулося, тому продовжувати процес немає сенсу.

Вона погоджувала з своїм довірителем визнання позову, процесуальні наслідки визнання позову роз»яснені, зрозумілі.

Суд, провівши підготовче судове засідання, вислухавши сторону позивача, яка уточнила позов та наполягала на задоволенні уточненого позову, вислухавши сторону відповідача, яка уточнений позов визнала, дослідивши матеріали срави, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесального прав.

Що стосується винесення рішення по суті під час підготовчого судового засідання, то суд керувався ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Так, згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у справі у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно, так як в підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 129.06.2018 року, представник відповідача ОСОБА_4, - адвокат ОСОБА_3 позов визнала, суд має змогу вирішити спір в підготовчому судовому засіданні.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Симиренка, 10 -а, та на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, - 2010, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Отже, з огляду на місце проживання позивачки ОСОБА_1, та ту обставину, що на її утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 28 ЦПК України, так як в даному випадку має місце як загальна та адміністративна підсудність.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

07 серпня 2009 року позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище- Токаренко) зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, - відповідачем по справі.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії та номер І ОК № 084896, яке видане 07 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 Івано Франківської області, Україна, громадянин України, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка, уродженка місто Кагарлик Київської області, Україна, громадянин України, зареєстрували шлюб 07 серпня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 07 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 119.

Прізвище після реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_4.

Дружині ОСОБА_4.

Від спільного шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей, - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно.

Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження:

- серії І ОК № 148167, яке видане 31 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_9 народився 24 березня 2010 року в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 31 березня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 37.

В графі «батьки» зазначено:

Батько ОСОБА_4, громадянин України, - відповідач по справі.

Мати ОСОБА_1, - позивачка по справі;

- серії І ОК № 296003, яке видане 03 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_7 народилася 20 лютого 2015 року в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 03 березня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 44.

В графі «батьки» зазначено:

Батько ОСОБА_4, громадянин України, - відповідач по справі.

Мати ОСОБА_1, - позивачка по справі;

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 мали та мають напружені, неприязні відносини тривалий час, внаслідок взагалі не підтримують шлюбно - сімейних відносин тривалий час, -більше 6 міяців, між ними існують тривалі, усталені неприязні відносини, які склалися на грунті розбіжностей поглядів на подружнє життя, понять про спільне проживання та піклування один про одного, поняття про сім»ю, відповідно, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, хоча і проживають на одній житловій площі, відповідно, сторони шлюбно сімейних стосунків взагалі не підтримують поза розумними строками.

Спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей у сторін немає, - вони залишаються проживати з матір»ю, - позивачкою по справі.

Майнових спорів між сторонами немає.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні з пояснень учасників процесу та письмових доказів, як позивачка ОСОБА_1, так і відповідач ОСОБА_4 категорично наполягають на розірванні шлюбу, окрім того, суд наголошує на тій обставині, що з метою збереження сім»ї, судом надавався сторонам термін на примирення, проте, не зважаючи на зусилля суду, примирення між сторонами не відбулося, навпаки, після надання терміну на примирення, на якому наполягала сторона відповідача, сторона відповідача в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про визнання позову, відповідно, суд вважа, що даний шлюб існує лише формально, та його подальше збереження не доцільно, з урахуванням інтересів сторін.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

ОСОБА_10 України.

Згідно ст. 21 ОСОБА_10 України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 ОСОБА_10 України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 ОСОБА_10 України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встаовлених судом в судовому засіданні, відсутня згода на існування даного шлюбу обох сторін, - що є беззаперечною підставою для розірвання такого шлюбу.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних шлюбно сімейних відносин немає, відсутнє поняття сім»ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім»ї.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім»я» в розумінні положень СК України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 ОСОБА_10 України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім»ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб»єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім»ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце обопільна воля кожного з подружжя на розірвання шлюбу, що зводить на нівець намагання суду на примирення подружжя, яке, на думку суду, в даному випадку неможливе, з огляду на тривалий час існування шлюбу лише документально, без наявності фактичних взаємовідносин подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред»ялений одним із подружжя у будь який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони не підтримують шлюбно сімейних відносин тривалий час, -більше 6 ти місяців, спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей у сторін немає, майнового спору між ними немає, шлюб розривають вперше.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивачки, так і інтересам відповідача, та інтересам спільних неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень ОСОБА_10 України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, то суд керувався положенням ст. 113 СК України.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Так, позивачка ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви, та в судовому засіданні зазначила, що після розірвання шлюбу бажає мати прізвище, яке отримала після реєстрації шлюбу, - «Дмитренко», тому суд приймає рішення про залишення відповідачці прізвища, яке вона отримала внаслідок реєстрації шлюбу, а саме, - «Дмитренко», причому, суд зазначає, що вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише позивачки, так як під час вирішення даного питання думка відповідача при вирішенні спору судом не враховується.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 214 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1, - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 ОСОБА_10 України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачкою, так як в судовому засіданні вона уточнила позов, та не бажає стягувати судові витрати з відповідача;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов уточнила, та зазначила, що зменшує розмір позовних вимог, - відмовляється від стягнення з відповідача ОСОБА_4 судових витрат, понесених нею в зв»язку з слуханням справи, а тому не бажає стягувати понесені нею судові витрати з відповідача ОСОБА_4, а тому суд залишає судові витрати за позивачкою, так як не може вийти за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 ОСОБА_10 України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, 280 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_7, Івано Франківська область, Україна, громадянином України, паспорт громадянина України серії СС 888444, виданий 30 грудня 1999 року Верховинським РВ УМВС України в Івано Франківській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянкою України, паспорт громадянки України серії Т 139916, виданий 23 вересня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про шлюб серії І ОК № 084806, яке видане 07 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 119, - розірвати.

Після вступу рішення в законну силу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянці України, паспорт громадянки України серії Т 139916, виданий 23 вересня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, залишити прізвище «Дмитренко».

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Закаблук О.В.