АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1857/17 Номер провадження 22-ц/786/1108/18Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Зеленської О.І.,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 березня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Солохи О.В., в м. Горішні Плавні Полтавської області зі складанням повного тексту рішення 13 березня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України без згоди та супроводу матері,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив надати неповнолітнім громадянам України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцям м. Комсомольська (м. Горішні Плавні), Полтавської області, дозвіл на неодноразові тимчасові виїзди за межі України в наступні країни: Греція, Німеччина, Ізраїль, Іспанія, Болгарія, Єгипет, Туреччина, без згоди та супроводу матері ОСОБА_4, в супроводі батька ОСОБА_3, в період з 19 лютого 2018 року по 19 лютого 2019 року з обов'язковим поверненням на територію України.

На підтвердження своїх вимог позивач вказував, що перебував із відповідачем у зареєстровану шлюбі, який 18.02.2009 було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Позивач разом із неповнолітніми дітьми мають намір виїхати за кордон для оздоровлення та у зв'язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, є членом спортивного клубу «Гірник», останній змушений неодноразово тимчасово виїжджати за межі території України для участі у змаганнях. Крім того, підставою для звернення до суду з відповідним позовом є те, що на даний час місцезнаходження матері дітей невідоме.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 березня 2018 року позов задоволено частково.

Надано дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України малолітній дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю м. Комсомольська Полтавської області, громадянину України (свідоцтво про народження від 19.04.2005) в Грецію з метою оздоровлення та медичного обслуговування в період з 01 червня 2018 року до 31 серпня 2018 року без згоди та супроводу матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у супроводі батька ОСОБА_3, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Надано дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України малолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Комсомольська Полтавської області, громадянину України (свідоцтво про народження від 24.12.2013) в Грецію з метою оздоровлення та медичного обслуговування в період з 01 червня 2018 року до 31 серпня 2018 року без згоди та супроводу матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у супроводі батька ОСОБА_3, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Вирішено питання стягнення судових витрат.

У іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що через відсутність можливості отримати згоду відповідача на виїзд дітей за кордон без супроводу матері, позбавлений можливості здійснювати тимчасові виїзди з малолітніми дітьми за кордон для їх оздоровлення та всебічного розвитку, зокрема малолітній син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавлений можливості брати участь у виїзних змаганнях спортивного клубу «Гірник», членом якого він є, а малолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавлений можливості пройти медичне обстеження в іноземних медичних установах.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як передбачено ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.02.2009 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від цього шлюбу строни по справі мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6,7).

Згідно рішення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від №5 30.01.2018 року було визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, разом з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.41).

Згідно довідки, наданої лікарем 14.11.2017 року, малолітній ОСОБА_5 знаходиться на обліку у дитячого лікаря психіатра з діагнозом загальний недорозвиток мовлення І рівня, гіпердинамічний розлад поведінки (а.с.14).

Відповідно до довідки від 07.02.2018 року, наданої громадською організацією «ФК «Гірник-спорт» (а.с.49), неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває в складі футбольної команди «ФК «Гірник-спорт», та буде приймати участь в офіційних та товариських іграх команди на період з лютого 2018 року по лютий 2019 року. Для участі в змаганнях команда планує тимчасові виїзди за межі України в країни ЄС.

Судом також встановлено, що згідно офіційної заяви Хараламбоса Каракасідіса, який є чоловіком рідної сестри позивача, він під свою особисту відповідальність запрошує брата своєї дружини разом із його неповнолітніми дітьми відвідати Грецію на будь-який час та бере на себе всі витрати на проживання та медичне обслуговування вказаних осіб (а.с.42-48).

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

За ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Отже, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу одного з батьків на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.

Вирішуючи питання щодо надання дозволу на виїзд дітей без супроводу матері в заявлені країни, суд першої інстанції враховуючи проживання обох дітей з батьком та необхідність піклування про них в рівній мірі, вважав за можливе надати дозвіл на виїзд дітей у супроводі батька без згоди та супроводу матері з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання лише до однієї країни - Греції та в один і той же час, з метою оздоровлення та медичного обслуговування в період з 01 червня 2018 року до 31 серпня 2018 року. Такий висновок суду обґрунтований, тим, що позивачем надано документальні підтвердження наявності в малолітнього ОСОБА_5 хвороби, необхідності її лікування, та гарантії надання такого лікування з боку родича Хараламбоса Каракасідіса, який є чоловіком рідної сестри позивача та що убачається з офіційної заяви останнього. Крім того, суд вказав, що виїзд в літній період не порушить навчальний процес малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 у загально - освітньому закладі.

Щодо решти країн, суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів нагальної потреби у наданні медичної допомоги ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, та доказів щодо конкретної країни та конкретного періоду перебування за кордоном неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, для участі в змаганнях з футболу.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними та обґрунтованими.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подана ОСОБА_3 апеляційна скарга не містить належних доказів обґрунтування позовних вимог щодо надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей на неодноразові тимчасові виїзди за межі України в наступні країни: Греція, Німеччина, Ізраїль, Іспанія, Болгарія, Єгипет, Туреччина, без згоди та супроводу матері ОСОБА_4, в супроводі батька ОСОБА_3, в період з 19 лютого 2018 року по 19 лютого 2019 року з обов'язковим поверненням на територію України.

При цьому вказуючи на необхідність виїзду неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачем було надано лише документальне підтвердження перебування сина у складі футбольної команди «ФК «Гірник-спорт», проте не було надано доказів виїзду даної команди до країн ЄС, які зазначалися у позовній заяві та часові рамки участі команди у заявлених змаганнях.

Разом з тим матеріали справи не містять належних доказів, до якої країни на лікування та в який період позивач планує вивезти малолітнього сина ОСОБА_5

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 березня 2018 року ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 374, ч.1 ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя : /підпис/ О.О. Панченко

Судді: /підпис/ О.І. Обідіна /підпис/ В.П. Пікуль

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ____________ О.О. Панченко

Повний текст судового рішення виготовлено 12 червня 2018 року.