Справа № 653/3744/17
Провадження № 2/653/269/18
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗОЧНЕ)

"30" травня 2018 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Крапівіна О.П.,

при секретарі Пшенична В.М.

розглянувши заяву справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Єврокар Україна», про захист прав споживачів та визнання договорів фінансового лізингу недійсними, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що в серпні місяці він знайшов в мережі інтернет оголошення, в якому було зазначено, що продається автомобіль ВАЗ 2170 2015 р.в. за 95 000 грн. Позивач зацікавився даним оголошенням, та зателефонував за телефоном який був зазначений в оголошені. Менеджер відповів, що такий автомобіль є та необхідно приїхати до їх офісу. 5 вересня 2017 року між Позивачем та Відповідачем був укладений договір № 3639 на 1 аркуші на купівлю автомобіля марки ВАЗ 2170 (LUX) 2015 р.в., колір Космос за 95 000 грн. Після підписання вище зазначеного документу, Відповідач надав Позивачу платіжні реквізити на сплату авансового внеску в мірі 17 760 грн., за час сплати Відповідач мав підготувати інші документи щодо автомобіля. Після ати авансу Позивач надав Відповідача копію чеку та підписав Договір фінансового лізингу № 3639 ті - Договір). Після підписання всіх документів, Відповідач повідомив Позивачу, що бажаний автомобіль буде передано Позивачу через 3 дні. На обумовлену раніше дату автомобіль переданий позивачу не був. Окрім того після детального вивчення Договору Позивачу стало відомо, що в угоді зазначено зовсім іншу марку автомобіля, а саме ЗАЗ Sens та вартість була збільшена до 176 800 грн. Після того як стало відомо, що вартість автомобіля більша ніж обумовлена раніше та в угоді зазначено зовсім іншу марку, Позивач звернувся до відповідача у вересні місяці з заявою про повернення коштів. На заявуву Позивача надійшла відповідь від Відповідача, в якій значилося, що кошти повернуті не будуть. Тому враховуючи вище наведене Позивач вважає, що Договір суперечить положенням законів, а саме: Закону України Про фінансовий лізинг, Закону України Про захист прав споживачів, вимогам Цивільного кодексу України, а тому як наслідок даний Договір має бути визнаний недійсним, а кошти сплачені в рахунок авансу, повернуті Позивачу.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, в повному обсязі, просить його задовольнити..

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

05.09.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Єврокар Україна» був укладений договір фінансового лізингу № 3639, за умовами якого ТОВ «Єврокар Україна» зобов'язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля марки ЗАЗ «Сенс», в комплектації «стандарт», з об'ємом двигуна 1,3 л/бензин та передати цей автомобіль у користування позивача, який у свою чергу зобов'язався сплачувати за користування автомобілем періодичні лізингові платежі.

Згідно п. 1.3 договору, лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користуваня лізингоодержувачу на термін та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору та згідно з положеннями чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.7 Договору, предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 календарних днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: комісії за організацію договору; авансового платежу; комісії за передачу Предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4 ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у 9.5. ст. 9 даного договору.

Відповідно до п. 10.1 Договору, лізинговий періодичний платіж - це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до графіку сплати лізингових періодичних платежів (додаток №3 до договору). Кожний лізинговий періодичний платіж включає відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування в розмірі 20 відсотків річних на залишок частини від обсягу фінансування ( винагорода Лізингодавця за отримане у лізинг майно); - частина від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу); - комісія за супроводження договору в розмірі 6 відсотків.

Відповідно до п. 10.12 Договору, Дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання Акту приймання передачі Предмету Лізингу між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем. При цьому сторони зобов'язані укласти відповідну додаткову угоду до догововору якою буде закріплено наступний порядок такого дострокового закриття.

Відповідно до п. 10.14 Договору, у випадку настання істотних змін на кредитно-грошовому ринку України та/або при виникненні процесів, які зумовили зміну валюти резервів НБУ та комерційних банів та/або обрання Продавцями/Постачальниками Предметів лізингу за договорами інших грошових еквівалентів зобов'язання ніж долар або евро, сторони дійшли згоди, що грошовий еквівалент виконання Лізингоодержувачем зобов'язання в іноземній валюті буде обрано Лізингодавцем зіставно із виниклими змінами. При настанні зазначених у цьому пункті подій Лізингодавець розробляє нові Додатки №1 та №3 із зазначенням нових розрахунків лізингових платежів та курсу грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті на момент надсилання таких Додатків Лізингоодержувачу. Доказом отримання Лізингоодержувачем Додатків є поштова квитанція/повідомлення про таке відправлення на його адресу Лізингоодержувач погоджується, що підписанні з боку Лізингодавця Додатки є дійсними, правомочними та такими, що підлягають виконанню Сторонами.

Пунктом 12.1 Договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач, який не сплатив лізингові платежі, що передбачені в п. 1.7. та. 4.1., та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та зазначення реквізитів особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 80% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 20% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Комісія за організацію угоди в такому випадку не повертається.

Пунктом 12.2. Договору фінансового лізингу передбачено, що лізингодавець має право розірвати даний договір в односторонньому порядку з лізингоодержувачем. який не сплатив Авансовий платіж в повному обсязі протягом строку, що встановлено п. 9.3. даного договору, про що повідомляє лізингоодержувача у письмовій формі. В такому випадку, лізингодавець повертає лізингоодержувачу сплачений ним Авансовий платіж за вирахуванням 10% від суми сплаченого авансового платежу. Комісія організацію договору в такому випадку поверненню не підлягає.

Пунктом 12.5 Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення лізингових платежів, лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, починаючи від дня, наступного за днем оплати поточного лізингового платежу, до дня фактичної оплати цього лізингового платежу включно. За несвоєчасне внесення лізингових платежів Лізингодавець зобовяз'язаний сплачувати Лізингодавцю проценти за користування чужими коштами в розмірі 3% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення сплати лізингових платежів, починаючи від дня, наступного за днем оплати поточного лізингового платежу по день фактичної оплати цього платежу включно.

Відповідно до п. 12.6 Договору, за використання предмета лізингу не за призначенням, невиконання обов язк/ з утримання його у відповідності до технічних умов, правил технічної експлуатації, інструкції виробника предмета лізингу, неподання інформації про стан та місцезнаходження предмета лізингу, порушення умов п.п. 3.3.6 п.3.3 договору, лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 3% від загальної вартості предмету лізингу на момент підписання Додатку № 3 до даного договору за кожен випадок такого порушення.

Пунктом 12.7 Договору передбачено, що за створення перешкод представника лізингодавця в інспектуванні предмета лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 5 % від загальної вартості предмета лізингу на момент укладання Додатку №3 до договору за кожен випадок такого порушення.

Згідно п. 16.5 Договору , лізингодавець може передати свої права і обов'язки за даним договором третім особам в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача.

05.09.2017 року на виконання п.9.1 договору фінансового лізингу № 3639 від 05.09.2017 року, ОСОБА_1В сплатив ТОВ «Єврокар Україна» комісію за організацію по договору лізингу № 3639 від 05.09.2017 року в розмірі 17 760 грн.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

З детальної інформації про юридичну особу не вбачається наявності ліцензії у ТОВ «Єврокар Україна» для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати у власність другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно із статтею 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Статтею 216 ЦК України визначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією ВСУ України № 6-2766цс15 від 16.12.2015 року, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що договір фінансового лізингу № 3639 від 05.09.2017 року був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Єврокар Україна» за відсутності у відповідача відповідного дозволу (ліцензії) для здійснення фінансової діяльності, враховуючи, що спірний договір не був посвідчений нотаріально, внаслідок чого в силу закону є нікчемним, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (договору фінансового лізингу № 3639 від 05 вересня 2017 року) та стягнути із ТОВ «Єврокар Україна» на користь позивача сплачений останнім на виконання цього договору платіж - комісію за організацію договору у розмірі 17 760 грн., у зв'язку з чим вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 142 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок відповідача.

Керучись ст.ст. 142, 260, 264-266 ЦПК України, ст. 203,215,227,627,807 ЦК України, ЗУ «Про фінансовий лізинг», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Єврокар Україна», про захист прав споживачів та визнання договорів фінансового лізингу недійсними, стягнення коштів задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 3639 від 05 вересня 2017 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» та окарєвим ОСОБА_2.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) комісію за організацію по договору лізингу № 3639 від 05 вересня 2017 року, в сумі 17760 грн (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят гривень).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» () на користь держави вартість судового збору в розмірі 640 грн (шістсот сорок гривень), (отримувач коштів УДКСУ у Генічеському районі, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37934859, Банк отримувача ГУ ДКСУ в Херсонській області, Код банку отримувача (МФО) 852010 Рахунок отримувача0112 Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу - Судовий збір Генічеський районний суд Херсонської області.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області в термін 30 днів з дня оголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_3