Справа № 634/82/18
Провадження № 2/634/96/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2018 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

за участю секретаря судового засідання Ковбаса С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сахновщина цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Агрофірма Вікторія» (далі ДП «Агрофірма Вікторія») про розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Дочірнього підприємства «Агрофірма Вікторія» про розірвання договору оренди земельної ділянки та її поверненням.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України.

Згідно ухвали суду від 14.02.2018 року провадження по даній справі відкрито та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 13.04.2018 року підготовче провадження по даній справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

13.02.2018 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву. На обґрунтування уточненого позову позивач вказує, що 01 січня 2009 року між ним та ДП «Агрофірма Вікторія», був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Договір зареєстрований Сахновщинським райвідділом реєстрації ХРФ ДП «Центр ДЗК» про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 26.04.2012 року за № 00331, відповідно якого він передав відповідачу земельну ділянку площею 5,4824 гектарів, розташовану на території Дубовогрядської сільської ради, Сахновщинського району, Харківської області в тимчасове користування на умовах оренди, що належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД за № 024237 від 24.09.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 6.

Орендар систематично порушує істотні умови Договору, а саме виплачує орендну плату не в повному обсязі. Так, відповідно до п.4.2 Договору оренди земельної ділянки орендар зобовязаний сплачувати орендну плату в грошовій формі у розмірі не менш 3% від нормативно грошової оцінки землі.

Відповідно до п.1.2. Договору оренди земельної ділянки на момент укладення договору грошова вартість земельної ділянки з урахуванням індексації складала 63430 грн. В звязку з тим, що розмір орендної плати жодного разу не переглядався, Орендарем не доплачена значна сума в якості орендної плати.

У вересні 2017 року позивач звернувся із заявою до відповідача щодо надання інформації: про розмір орендної плати, яка виплачена за період 2013 2017 роки; про розмір податку з доходів фізичних осіб, який перераховувався орендарем до бюджету за період 2013 - 2017 роки; про розмір ринкової ціни продукції встановленої на момент виплати орендної плати за період 2013 - 2017 роки. Заяву направлено рекомендованим листом та вручена адресату 28.09.2017 року. Однак, відповіді на свою заяву від відповідача він не отримав.

Тому він змушений був звернутися до суду з позовною заявою про розірвання договору оренди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі та пояснив, що відповідач не виплачує йому орендну плату в повному обсязі. Так у 2016 році і 2017 році йому було недоплачена сума по 2500 грн за кожний рік, оскільки іншим орендодавцям ця сума була сплачена. Крім того, зазначив, що він укладав договір оренди землі строком на 10 років, але відповідач хоче використовувати земельну ділянку 13 років, чим порушує його права, як орендодавця.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та зазначив, що орендарем ДП «Агрофірма Вікторія» умови договору оренди виконуються в повному обсязі, орендна плата виплачується з застосуванням коефіцієнтів індексації нормативно грошової оцінки ріллі. Щодо виплати орендної плати іншим орендодавцям у більшому розмірі, зазначив, що з цими орендодавцями були укладені додаткові угоди про оренду землі на інших умовах (більший строк оренди землі і відповідно збільшений розмір орендної плати). Також зазначив, що позивачу було запропоновано укласти додаткову угоду але він відмовився її укладати.

13 березня 2018 року відповідачем подано відзив на уточнену позовну заяву в якому зазначено, що відповідно до умов укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ДП «Агрофірма Вікторія» договору оренди земельної ділянки позивачу виплачувалась орендна плата. Так відповідно до п.1.2. Договору грошова вартість земельної ділянки на момент укладення цього договору оренди з урахуванням індексації на 01.01.2009 року складала 63430,00 грн. (шістдесят три тисячі чотириста тридцять гривень 00 копійок).

Відповідно до інформації Держгеокадастру коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,2, 2016 рік - 1,0, 2017 рік - 1,0.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185 з 01.01.2012 року застосовується коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки ріллі - 1,756, який необхідно враховувати при укладанні, переукладанні договорів оренди землі для ріллі, внесення змін у розмір орендної плати (земельного податку) відповідно з додатковими угодами.

Таким чином нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становила:станом на 01.01.2013 року - 111383,08 грн (сто одинадцять тисяч триста вісімдесят три гривні 08 копійок); станом на 01.01.2014 року - 139117,47 грн (сто тридцять девять тисяч сто сімнадцять гривень 47 копійок); станом на 01.01.2015 року - 166940,96 грн (сто шістдесят шість тисяч девятсот сорок гривень 96 копійок); станом на 01.01.2016 року - 166940,96 грн (сто шістдесят шість тисяч девятсот сорок гривень 96 копійок); станом на 01.01.2017 року - 166940,96 грн (сто шістдесят шість тисяч девятсот сорок гривень 96 копійок).

Відповідно до п. 4.2. Договору орендна плата виплачується у наступному виді та розмірі: сільськогосподарська продукція: зерно - 1500 кг, соняшник -100 кг, цукор - 15 кг, але не менше 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, згідно діючого законодавства. Культивація та оранка присадибної ділянки розміром до 0,5 га. До розміру орендної плати також включається сума, яка дорівнює розміру податку з доходів фізичних осіб Орендодавця, який він повинен сплатити до бюджету згідно чинного законодавства.

Таким чином відповідно до договору оренди земельної ділянки орендна плата по вищевказаному договору оренди повинна була становити не менше: у 2013 році - 111383,08 грн. х 3% = 3341,49 грн., включаючи податок з доходів фізичних осіб.

Відповідно до відомостей про виплату орендної плати по вищевказаній земельній ділянці позивачу була нарахована та виплачена орендна плата за 2013 рік в більшому розмірі, ніж це передбачено договором саме: нарахована 3350,44 гривень, утримано податок з доходів фізичних осіб 502,57 гри., до видачі 1347,87 гривень, які позивач особисто отримав у грошовій формі.

У 2014 році - 139117,47 грн. х 3% = 4173,52 гри., включаючи податок з доходів фізичних осіб. Відповідно до відомостей про виплату орендної плати по вищевказаній земельній ділянці позивачу була нарахована та видана орендна плата за 2014 рік в більшому розмірі, ніж це передбачено договором а саме: нараховано 5882,35 гривень, утримано податок з доходів фізичних осіб 882,35 гри., до видачі 5000,00 гривень, які позивач особисто отримав у грошовій формі.

У 2015 році - 166940,00 гри. х 3% = 5008,2 грн., включаючи податок з доходів фізичних осіб. Відповідно до відомостей про виплату орендної плати по вищевказаній земельній ділянці позивачу була нарахована та видана орендна плата за 2015 рік в більшому розмірі, ніж це передбачено договором а саме: нараховано 7351,49 грн., утримано податок з доходів фізичних осіб- 1102,72 грн., військовий збір - 110,27, до видачі у натуральній формі: ячменю - 600 кг, пшениці - 800 кг, соняшник - 100кг, цукру - 50 кг, кукурудза - 600 кг, культивація присадибної ділянки 0,35 га, залишків на суму 46,00 гривень, які позивач отримав грошима.

У 2016 році - 166940,96 грн. х 3% = 5008,2 гри., включаючи податок з доходів фізичних осіб. Відповідно до відомостей про виплату орендної плати по вищевказаній земельній ділянці позивачу була нарахована та видана орендна плата за 2016 рік в більшому розмірі, ніж це передбачено договором а саме: нараховано 7351,49 гривень, утримано податок з доходів фізичних осіб 1323,27 гри., військовий збір 110,27 грн. до видачі 5917,95 гривень, які позивач особисто отримав у грошовій формі.

У 2017 році - 166940,96 грн. х 3% = 5008,2 гри., включаючи податок з доходів фізичних осіб. Відповідно до відомостей про виплату орендної плати по вищевказаній земельній ділянці позивачу була нарахована та видана орендна плата за 2017 рік в наступному розмірі а саме: нараховано 5021,48 гри., утримано податок з доходів фізичних осіб - 903,87 грн, військовий збір - 75,32 грн., до видачі у натуральній формі: пшениці - 450 кг, ячменю - 600 кг, кукурудза - 450 кг, соняшник -100 кг, цукор -15 кг, залишки за невикористану оранку та культивацію - 445 грн, які позивач отримав грошима

Таким чином, відповідач виплачував позивачу більшу орендну плату, ніж це передбачено договором оренди. Крім того, відповідачем виконуються всі обовязки та умови договору, а та обставина, що позивача на даний час не влаштовують умови договору оренди землі не є підставою для розірвання договору оренди, оскільки всі умови, визначені в договорі оренди підприємством «Агрофірма Вікторія» добросовісно виконуються, а уточнена позовна заява не містить жодної з підстав для його розірвання.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2009 року укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ДП «Агрофірма Вікторія», який зареєстрований Сахновщинським райвідділом реєстрації ХРФ ДП «Центр ДЗК» про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 26.04.2012 року за

№ 00331, позивач передав відповідачу земельну ділянку площею 5,4824 гектарів, розташовану на території Дубовогрядської сільської ради, Сахновщинського району, Харківської області в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років, земельну ділянку, що належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД за № 024237 від 24.09.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 6 (а.с. 8-10).

Відповідно акту приймання-передачі земельної ділянки по договору оренди від 01 січня 2009 року позивач передав, а представник відповідача ДП «Агрофірма Вікторія» прийняв земельну ділянку (а.с.11).

Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі від 01 січня 2009 року позивач та представник відповідача ДП «Агрофірма Вікторія» визначили межі переданої в оренду земельної ділянки (а.с. 12).

Відповідно до п.1.2. Договору грошова вартість земельної ділянки на момент укладення цього Договору оренди з урахуванням індексації на 01.01.2009 року складала 63430,00 грн. (шістдесят три тисячі чотириста тридцять гривень 00 копійок).

Згідно п.3.1 Договору земельна ділянка надається в оренду строком на десять років, починаючи з моменту державної реєстрації цього договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору орендна плата виплачується у наступному виді та розмірі: сільськогосподарська продукція: зерно - 1500 кг, соняшник -100 кг, цукор - 15 кг, але не менше 3% від грошової оцінки земельної ділянки, згідно діючого законодавства. Культивація та оранка присадибної ділянки розміром до 0,5 га. До розміру орендної плати також включається сума, яка дорівнює розміру податку з доходів фізичних осіб.

На спростування позовних вимог, відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому наведено розрахунок виплати орендної плати позивачу за період з 2013 року по 2017 рік (а.с. 38 - 48).

В судовому засіданні позивач не оспорював обставини виплати орендної плати відповідачем у вказаному розмірі, а лише зазначив, що за 2016 - 2017 року орендна плата виплачувалась не в повному обсязі, а саме йому не доплачена сума по 2500 грн за вказані роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, позивачем в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України не надано доказів щодо підтвердження невиплати йому орендної плати за спірним договором в повному обсязі за 2016 та 2017 роки.

Крім того, як пояснив представник відповідача у 2016 році та 2017 році відповідачем виплачувалась підвищена орендна плата тим орендодавцям, які уклали додаткові угоди щодо оренди земельних ділянок, на підставі яких їм і виплачувалась підвищена орендна плата, а позивачу виплачувалась оренда плата в розмірі визначеному договором оренди від 01.01.2009 року.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем виконуються вимоги договору оренди земельної ділянки щодо виплати орендної плати позивачу.

Щодо посилання позивача на використання відповідачем земельної ділянки, яка належить позивачу понад строки визначені спірним договором, то суд зазначає, що згідно п.3.1 Договору земельна ділянка надається в оренду строком на десять років, починаючи з моменту державної реєстрації цього договору.

Як встановлено судом, спірний договір був зареєстрований Сахновщинським райвідділом реєстрації ХРФ ДП «Центр ДЗК» 26.04.2012 року про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 00331, вказана обставина визнана учасниками судового засідання.

Тому посилання позивача, що умови договору порушують його права і є несправедливими,суд оцінює критично та відхиляє, оскільки укладаючи договір позивач мав можливість не погоджуватись з вказаною умовою договору.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Правочини можуть бути односторонніми та двох чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені законодавцем у ст. 651 ЦК України.

Відповідно до вказаної правової норми зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України).

Згідно ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі: Закон № 161-XIV). За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Обєктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону № 161-XIV).

Відповідно до ст. 6 Закону № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 30 Закону № 161-XIV зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1, в порядку виконання договору оренди землі отримав від ДП «Агрофірма Вікторія» оренду плату за користування земельною ділянкою в повному обсязі, а тому правових підстав для розірвання вищевказаного договору оренди не вбачається, і як наслідок позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача, у разі відмови в позові.

Тому, сплачений позивачами судовий збір в розмірі 1409 грн 60 коп. стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні уточненого цивільного позову ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Агрофірма Вікторія» про розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п.15.5. п.15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до Апеляційного суду Харківської області через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 15 червня 2018 року.

Суддя:

Копія вірна. Суддя: