Справа № 183/5597/17
№ 2/183/844/18
10 травня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Дар» до ОСОБА_1 про:
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не подавав.
Ухвалою від 30 листопада 2017 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні 22 березня 2018 року долучено докази у справі, подані позивачем.
Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року судом вжито заходів забезпечення позову у справі. Заборонено ОСОБА_1, окрім Фермерського господарства «Дар», виконувати будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці загальною площею 8,720 га, кадастровий номер НОМЕР_1 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 14 квітня 2006 року, до ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили.
Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 12 квітня 2006 року, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 8,720 га, розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.6/.
03 серпня 2009 року між ФГ «Дар», як орендарем, та ОСОБА_1, як орендодавцем, укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на п'ять років, починаючи з моменту його державної реєстрації, яка здійснена 03 серпня 2009 року Новомосковським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК /а.с.4/.
Згідно з п. 3.2 вказаного Договору, якщо за три місяця до закінчення договору жодна сторона не заявила в письмовому вигляді про припинення цього договору такий договір вважається поновленим на такий же термін.
За актом приймання-передачі, земельна ділянка передана позивачу відповідачем /а.с.5/.
Поряд з цим, судом встановлено, що позивач, за період строку дії договору оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_1, та після закінчення строку дії такого, тобто після 03 серпня 2014 року, належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виконувало свої обов'язки орендаря, використовувало земельну ділянку за її цільовим призначенням, за що сплачувало відповідачу орендну плату, що, зокрема, підтверджено наданими відомостей про видачу сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати за період 2013 - 2015 рік, в яких міститься підпис відповідача про отримання пшениці, ячменю, кукурудзи, соняшнику /а.с.28-30/, даними довідки ФГ «Дар» про нараховану ОСОБА_1 орендну плату за 2014 - 2017 роки та утриманих з неї необхідних сум ПДФО, військового збору /а.с.27/, відомостями з довідки ФГ «Дар» № 31/2017 від 02 листопада 2017 року про те, що на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 здійснювалося сільськогосподарське виробництво пшениці /а.с.31/, даними форм № 4-СГ /а.с.33-34, 35-36/, 29-СГ /а.с.37-39), 37-СГ /а.с.40-41/, з яких вбачається, що протягом 2015-2016 років на території земель ФГ «Дар» проводилися сільськогосподарські роботи щодо вирощування та збору урожаю.
Доказів, які б стверджували той факт, що в період дії строку спірного договору, та по закінченню такого, тобто з 03 серпня 2014 року та протягом 2015-2017 років, позивач неналежно виконував свої обов'язки як орендар, відповідачем не надано, не отримано таких доказів і в ході розгляду справи.
Поряд з тим встановлено, що ані за три місяці до закінчення строку дії договору, ані протягом місяця після його закінчення, відповідач не повідомив позивача про наявність заперечень у поновленні договору оренди землі, тим самим висловив згоду з поновленням договору оренди земельної ділянки на той самий строк та на тих самих умовах.
Натомість, судом встановлено, що ФГ «Дар», з метою укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_1 направлявся лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі від 02 лютого 2017 року разом з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди землі /а.с.43,44/.
Таким чином, матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем виник спір, повз наявністю чи відсутність права позивача продовжувати використання спірної земельної ділянки та правових підстав такого використання.
Вирішуючи позов по суті суд виходить з наступних норм законодавства.
У відповідності до ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Так, частиною 6 ст. 33 цього Закону передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки.
Це положення узгоджується з приписами ст. 764 ЦК України, відповідно до якої, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Тобто, в даному випадку, законодавець передбачив можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом місяця після закінчення строку договору.
Умовами пункту 3.2 договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем 03 серпня 2009 року, передбачалося, що в разі, якщо за 3 місяці до закінчення договору жодна сторона не заявила в письмовому вигляді про припинення цього договору, такий договір вважається поновленим на такий же термін.
Аналіз зазначених норм та умов договору дає підстави дійти висновку про те, що пролонгація договору оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 відбулася автоматично, за мовчазної згоди відповідача, не заважаючи на відсутність засвідчення юридичного факту поновлення договору шляхом укладення додаткової угоди.
Приймаючи до уваги, що після закінчення дії договору земельна ділянка, належна ОСОБА_1, що орендувалася ФГ «Дар», фактично продовжувала знаходитись у користуванні останнього, як орендаря, а відповідач ні протягом трьох місяців до закінчення строку дії договору, ні протягом одного місяця після його закінчення не звернулася до позивача з листом-повідомленням про заперечення у його поновленні, договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 від 03 серпня 2009 року, укладений між позивачем та відповідачем, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
За встановлених судом обставин, аналізуючи всі досліджені докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач належно виконував умови договору оренди землі, укладеного із відповідачем, дотримався процедури повідомлення про намір поновити договір на новий строк. Після закінчення строку дії такого договору продовжував виконувати свої обов'язки орендаря за ним, використовуючи земельну ділянку та вносячи за це орендну плату, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як такі, що обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому норми права, на які послався позивач, підлягають застосуванню до даних правовідносин, а не наданням відповідачем в письмовій формі згоди на продовження строку дії договору оренди - порушуються майнові права позивача, оскільки така бездіяльність відповідача не дає позивачу можливості встановити належні правові підстави для подальшого використання земельної ділянки.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 281-282 268 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства «Дар» судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот гривень) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя Д.О. Парфьонов