Справа 688/1142/18
№ 2/688/530/18
Рішення

Іменем України

22 червня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

20 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 05 серпня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалось через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через що в сімї часто виникають сварки, скандали. На даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, просив строк на примирення не надавати, оскільки вичерпані всі можливості для збереження сімї.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З'ясувавши думки сторін, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити та ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як встановлено в суді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 05 серпня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис за №229. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_2, дружини ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №144966, виданим повторно 20 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

Від спільного проживання у сторін є неповнолітня дитина: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сімя не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачем, спору щодо цього у сторін немає.

Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дитини, можуть негативно відобразитись на її вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає.

Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхньої дитини.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 05 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 229 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НВ 742883, виданий 23.10.2015 року Шепетівським МВ УДМС України в Хмельницькій області ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Козачук