Справа № 132/1973/18
Провадження № 2/132/644/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2018 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення часток в спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що йому та ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 жовтня 1999 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів згідно розпорядження (наказу) від 18.10.1999 року №476 на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою: АДРЕСА_2. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 25.10.1999 року в реєстровій книзі №9 за реєстровим №22/6, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені.

14.12.2006 року помер ОСОБА_7 і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної частки вищезазначеної квартири.

Спадщину після його смерті, як спадкоємець першої черги, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України прийняв ОСОБА_1, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому ОСОБА_5

Він та ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/5 частку квартири. За вказаних обставин позивач вимушений звертатись в суд з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання також не з'явились, проте в матеріалах справи наявні заяви, кожного зокрема, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачу та ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 жовтня 1999 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів згідно розпорядження (наказу) від 18.10.1999 року №476 на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою: АДРЕСА_2. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 25.10.1999 року в реєстровій книзі №9 за реєстровим №22/6, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені.

14.12.2006 року помер ОСОБА_7 і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної частки вищезазначеної квартири.

Спадщину після його смерті, як спадкоємець першої черги, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України прийняв ОСОБА_1, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому ОСОБА_5

Відповідно до ст.42 Закону України «Про нотаріат » нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів, ст.49 Закону України «Про нотаріат » та глава 7 розділу І « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Зокрема п.п.4.14 п.4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту. Якщо до складу майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації / за винятком земельної ділянки / нотаріус виготовляє витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку /п.п.4.18 глави 10 розділу ,11 Порядку /.

Співвласники приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/5 частку квартири.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст.370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідачі не заперечують проти визначення часток в спільному сумісному майні, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.355, 368, 370, 1226, 1261, 1269, 1273 ЦК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити за ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, АДРЕСА_3 по 1/5 частці в спільному сумісному майні - квартирі АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 жовтня 1999 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів згідно розпорядження (наказу) від 18.10.1999 року №476.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: