Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 591/1620/17

провадження № 61-21874св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М.Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Сумська міська рада, виконавчий комітет Сумської міської ради,

представник відповідача - Чувакова Ольга Олександрівна,

третя особа - Апеляційний суд Сумської області,

представник третьої особи - Торгачова Людмила Василівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2017 року у складі судді Клименко А. Я. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Бровченко І. О., Кіся П. В., Кружиліної О. А.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Сумської міської ради, виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - Апеляційний суд Сумської області, про зобов'язання виділити службове житлове приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 226/2015 її було переведено суддею до Апеляційного суду Сумської області і з 16 червня 2015 року вона приступила до виконання обов'язків судді. Підставами такого переведення є проведення антитерористичної операції, в зону проведення якої увійшло місто Донецьк, де був розташований Апеляційний суд Донецької області в якому вона працювала на той час. 16 червня 2015 року їй, як переміщеній особі з районів проведення антитерористичної операції, було надано кімнату в гуртожитку Сумського національного аграрного університету, де вона проживає до цього часу. Оскільки на органи місцевого самоврядування покладені державою повноваження щодо забезпечення житлових умов судді шляхом надання службового житла, 07 листопада 2016 року голова Апеляційного суду Сумської області звернувся до міського голови з листом, де повідомив, що в апеляційному судді працюють 7 суддів, які потребують поліпшення житлових умов у зв'язку із призначенням і переїздом на роботу в іншу місцевість, які з часу, з якого приступили до виконання своїх обов'язків, тимчасово мешкають у гуртожитку або у найманому житловому приміщенні. До листа було додано контрольний список суддів, які потребують поліпшення житлових умов, в якому зазначено і позивача. За даними списку суддів, що потребують поліпшення житлових умов, житлова норма житла для ОСОБА_4 становить 23,65 кв. м. У відповіді на цей лист міський голова, посилаючись на численність сімей, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, відсутність порядку надання службового приміщення суддям, визначеному Кабінетом Міністрів України, та відсутність вільних жилих приміщень у виконавчому комітеті, відмовив у вирішенні цього питання.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 звернулася у відповідності до вимог статті 15 ЦПК України за захистом свого порушеного цивільного права і просила суд зобов'язати Сумську міську раду та виконавчий комітет Сумської міської ради виділити для неї благоустроєне службове приміщення в межах норми житлової площі 23,65 кв. м.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано Сумську міську раду, виконавчий комітет Сумської міської ради виділити для ОСОБА_4 благоустроєне службове житлове приміщення в межах норм житлової площі визначених законодавством України.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із наявності підстав для задоволення позову, враховуючи те, що позивачем доведено порушення її права на отримання службового житлового приміщення на час виконання нею службових обов'язків судді апеляційного суду.

У листопаді 2017 року Сумська міська рада подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення виконавчого комітету Сумської міської ради щодо взяття ОСОБА_4 на квартирний облік не приймалось. Разом з тим, у відповідача відсутні вільні жилі приміщення, які можуть бути включені до числа службових.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з копією паспорта громадянина України ОСОБА_4 є громадянкою України, яка з 23 квітня 2014 року зареєстрована у м. Донецьку в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 226/2015 вона переведена суддею до Апеляційного суду Сумської області і на час розгляду справи в суді виконує обов'язки судді Апеляційного суду Сумської області.

Згідно з довідкою № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення взята на облік управлінням соціального захисту населення Сумської міської ради.

Відповідно до представлених позивачем договорів найму житлового приміщення від 16 червня 2015 року № 749 та від 06 червня 2016 року № 934 та ордерів ОСОБА_4 з 16 червня 2015 року фактично проживає у гуртожитку № 4 Сумського національного аграрного університету, де їй виділена кімната, тобто фактично проживає у м. Суми і відповідно до пункту 6 частини першої статті 34 ЖК Українимає підстави для визнання її особою, що потребує поліпшення житлових умов.

Головою Апеляційного суду Сумської області 07 листопада 2016 року направлено на ім'я міського голови міста Суми лист № 01-09/2016 із списком суддів, які потребують поліпшення житлових умов (для забезпечення службовими житловими приміщеннями), де він повідомляв про необхідність поліпшення житлових умов 7 суддів апеляційного суду, серед яких було зазначено ОСОБА_4 На цей час через звільнення 3 суддів, кількість суддів апеляційного суду, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням зменшилось до 4 осіб, серед яких і є позивач.

Листом міський голова відмовив у вирішенні цього питання, посилаючись на численність сімей, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, відсутність порядку, надання службового приміщення суддям, визначеному Кабінетом Міністрів України, та відсутність вільних жилих приміщень у виконавчому комітеті.

Відповідно до статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIIIзабезпечення житлових умов судді відбувається у порядку, а саме, після призначення на посаду суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 767 «Про внесення зміни до пункту 56 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення»(далі - Перелік) внесені зміни до пункту 56 цього Переліку і викладено його у такій редакції: судді Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищого спеціалізованого суду, апеляційного, місцевого суду, які потребують поліпшення житлових умов; члени Вищої ради юстиції та Вищої кваліфікаційної комісії суддів; працівники Конституційного Суду України - керівники структурних підрозділів, їх заступники, головні консультанти, головні спеціалісти Секретаріату, радник Голови, наукові консультанти та помічники суддів; працівники апарату судів загальної юрисдикції, секретаріату Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів, Державної судової адміністрації та її територіальних управлінь, Національної школи суддів на час виконання ними службових обов'язків.

Отже, пунктом 56 цього Переліку визначено, що судді апеляційного суду, які потребують поліпшення житлових умов, на час виконання ними службових обов'язків забезпечуються службовим приміщенням.

Відповідно до статей 126, 130 Конституції Українинезалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцієюі законами України. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» незалежність судді забезпечуються, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Статтею 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено забезпечення житлових умов судді, що є однією із гарантій незалежності суддів, а саме їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям, які потребують поліпшення житлових умов, службового житла.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України наголосив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя. Таке матеріальне забезпечення включає в себе і особливий порядок забезпечення службовим житлом суддів, які цього потребують.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши порушення прав позивача на отримання службового житлового приміщення на час виконання службових обов'язків судді апеляційного суду, враховуючи те, що суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, про те, що порушене право ОСОБА_4 підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2017 року зупинено виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська