Справа № 445/115/17 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/526/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Ніткевича А.В.,Павлишина О.Ф.

секретар Іванова О.О.

З участю:учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року ухваленого головуючим по справі суддею Сивак В.М. у справі за позовом ОСОБА_4 до Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5, ОСОБА_2, Лагодівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на будинок, державного акта про право приватної власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулася із позовом (з урахуванням уточнень) до Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області, у якому просить визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на житловий будинок у селі Шопки по вул.Центральній, 9 Золочівського району Львівської області, видане виконкомом Підгайчиківської сільської ради 23 серпня 1995 року (реєстровий запис №2), визнати недійсним та скасувати Державний акт про право приватної власності на землю від 23.01.1997 року №39 (серія ЛВ 1711) виданий ОСОБА_6 на підставі рішення Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області №53 від 15.12.1993 року; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Підгайчиківської сільської ради народних депутатів №53 від 15.12.1993 року в частині передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,8500 га, яка розташована на території с.Шопки Підгайчиківської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Підгайчиківська сільська рада Золочівського району не вправі була приймати рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_7, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться на території Лагодівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області і відповідно саме Лагодівська сільська рада повинна була приймати рішення про передачу цієї земельної ділянки у власність.

Крім цього, позивач зазначає, що видача правовстановлюючих документів на спірний будинок також є незаконною, зважаючи на те, що ОСОБА_7 у ньому зареєстрована лише з 11.01.1998 року, в цей час, коли право власності оформлене ще у 1995 році.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Підгайчиківської сільської ради народних депутатів №53 від 15.12.1993 року в частині передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,8500 га, яка розташована на території с.Шопки Підгайчиківської сільської ради.

Визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право власності на житловий будинок у селі Шопки по вул.Центральній, 9 Золочівського району Львівської області, видане виконкомом Підгайчиківської сільської ради 23 серпня 1995 року (реєстровий запис №2).

Визнано недійсним та скасовано Державний акт про право приватної власності на землю від 23.01.1997 року №39 (серія ЛВ 1711), виданий ОСОБА_6 на підставі рішення Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області №53 від 15.12.1993 року.

Рішення суду оскаржилапредставник ОСОБА_2 ОСОБА_3. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необгрунтованим. Процесуальні порушення полягали у тому, що суд розглянув справу у відсутності третьої особи, не врахувавши заяву про відкладення розгляду справи та поважність причин неявки, чим позбавив права надати додаткові пояснення та доповнити матеріали справи. Суд не вирішив заяву про виклик свідків, що є порушенням ст.168 ЦПК України. В порушення вимог процесуального закону, суд не розглянув заяву третьої особи про пропуск позивачем строку позовної давності. Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що свідчать про те, що ОСОБА_7 мала всі підстави для набуття права власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку, а також що оформлення ОСОБА_7 права власності не порушило прав інших осіб щодо цього спірного майна, зокрема, прав позивача.Стверджує, що про порушення свого права, позивач могла довідатися після мерті батька, маючи право на спадкування за законом, мала фактично вступити в управління майном або подати заяву про прийняття спадщини, однак таких дій позивач не вчиняла, а відтак вона втратила право на спадщину. Натомість ОСОБА_7 була власником спірного майна на законних підставах , ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті сестри ОСОБА_7 та успадкував право на спірне майно. Звертає увагу, що зважаючи на позицію ЄСПЛ, якщо припустити, що рішення виконкому в частині передачі ОСОБА_7 спірної земельної ділянки було прийнято внаслідок помилки, то така помилка однозначно не може бути виправлена за рахунок осіб, яких вона стосується. В даному контексті ОСОБА_7 набуваючи право власності на спірне майно, покладалась на легітимність рішень органу місцевого самоврядування. Натомість, оскаржуване рішення фактично суперечить принципу непорушності права власності, яке гарантоване Конституцією України та є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном. Стверджує, що обставина про належність земельної ділянки до Лагодівської сільської ради є недоведеною, що підтвердується відповідями Лагодівської сільської ради Перемишлянського району та Підгайчивської сільської ради Золочівського району, Відділу у Перемишлянському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Золочівської районної ради. З пояснень відповідача та відповіді Підгайчивської сільської ради від 27.11.2017 року вбачається, що спірна земельна ділянка станом на момент прийняття рішення та видачі правовстановлюючих документів належала до Підгайчивської сільської ради та станом на даний час спірний будинок надалі числиться в погосподарських книгах Підгайчивської сільської ради. Відтак, позивачем не були доведені обставини, що мають значення для справи, а тому просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2- ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_4-ОСОБА_10, третьї особи ОСОБА_5, заслухавши пояснення сільського голови Підгайчиської сільської ради та Лагодівської сільської ради, вивчивши матеріали цивільної справи, відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, письмові пояснення на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до приписів ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої, другої та п»ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_4, з-я особа ОСОБА_2 та померла ОСОБА_7 рідні брати та сестри.

15 грудня 1993 року Підгайчиківською сільською радою Золочівського району Львівської області прийнято рішення №53 про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,85 га (для обслуговування житлового будинку та господарських будівель-0,25 га; для особистого селянського господарства-0,60га.

28 березня 1995 року Підгайчиківською сільською радою народних депутатів Золочівського району Львівської області прийнято рішення №17 вважати можливим оформити право власності на житлові будинки в селах Підгайчики і Погорільці за громадянами згідно Додатку №1 (№71 ОСОБА_11П.).

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 23.08.1995 року ОСОБА_7 належить на праві власності житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться у с.Шопки Золочівського району Львівської області.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №1711 від 23 січня 1997 року ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,8500га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства у с.Шопки Підгайчиківської сільської ради. (а.с.10-11).

Згідно свідоцтва про смерть серія І-СГ № 426846, виданого 10 червня 2016 року Підгайчівською сільською радою Золочівського району ОСОБА_7 померла 10.06.2016 року актовий запис №10 (а.с.6).

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7 є третя особа по справі ОСОБА_2, який оформив спадщину та отримав Свідоцтво про прийняття спадщини по заповіту.

Досліджуючи та з»ясовуючи повноваження Підгайчиківської сільської Ради та Лагодівської сільської Ради Золочівського району Львівської області щодо їх територіального розподілу, місця розташування житлового будинку ОСОБА_7 в с.Шопки вул..Центральна,9 Золочівського району та його приналежності до однієї чи іншої сільської ради по територіальності та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції не з»ясував чим порушені права позивача. Згідно відповіді Підгайчівської сільської ради Золочівського району №364 від 27.11.2017 року усі рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність приймались на підставі погосподарських та земельно-кадастрових книг, а також користувались картою мірилом 1:2000 масштабу 1989 року включно до 2010 року до розроблення генплану с.Шопки; в погосподарських книгах Підгайчивської сільської ради за 1958 рік є запис щодо житлового будинку в с. Шопки вул..Центральна,9; станом на 1993 рік за господарством в с.Шопки рахувалася земельна ділянка площею 0,85 га.

З відповіді відділу Головного управління Держгеокадастру у Перемишлянському районі від 21.12.2017 року № 0-13-0.28-453/112-17 від 21.12.17р. та листа Золочівської районної ради народних депутатів № 03-15/645 від 19.12.2017 року не встановлено, що станом на 1990-1995 роки були встановлені межі між земельним ділянками по територіальності між Лагодівською та Підгайчиківською сільськими радами.

В той же час ОСОБА_7 по місцю свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 обслуговувалася Підгайчиківською сільською радою, де до сьогоднішнього дня знаходиться погосподарська документація. Акт приймання-передачі між сільськими радами не приймався.

Колегія суддів зазначає, що на час оформлення права власності на спірний житловий будинок в с.Шопки вул..Центральна,9 Золочівського району Львівської області разом із ОСОБА_7 проживали її батьки ОСОБА_12, який помер 04.06.1997 року та ОСОБА_13О, яка померла 01.01.1999 року. (а.с. 65,66). Після смерті батька та після смерті матері позивач ОСОБА_14 не зверталася за оформленням своїх спадкових прав. В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_10 та третя особа ОСОБА_5 не пояснили в чому порушення їх прав при приватизації спірного житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_7 Прийняття виконавчим комітетом Підгайчівської сільської ради народних депутатів рішення № 53 від 15.12.1993 року в частині передачі ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,8500 га, видача Свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул..Центральній,9 в с.Шопки Золочівського району на прізвище ОСОБА_7 (реєстровий запис №2») не порушують прав позивача ОСОБА_4, яка не є правонаступником спірного майна, оскільки не була ні членом сім»ї ОСОБА_7, ні спадкоємцем своїх батьків, які при житті не оскаржували зазначених правовстановлюючих документів.

Доводи позивача ОСОБА_4 зводяться до незгоди з розмежуванням повноважень сільських рад, що не порушує прав позивача, не впливає на законність прийнятих рішень, виходячи із вимог Закону про місцеве самоврядування. Долученими до матеріалів справи доказами щодо місця розташування с.Шопки Золочівського району таке як в період до 1997 року так і на даний час обслуговується Підгайчиківською сільською радою.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає, що ОСОБА_7 набуваючи право власності на спірне майно, покладалась на легітимність рішень органу місцевого самоврядування. В той же час, оскаржуване рішення суду порушує принцип непорушності права власності, гарантоване Конституцією України.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній його частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 383, 384, 391 ЦПК України,-колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її позову про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок у с.Шопки вул..Центральна,9 Золочівського району Львівської області, видане виконкомом Підгайчивської сільської ради 23 серпня 1995 року (реєстровий запис №2), визнання недійсним та скасування Державного акту про право власності на землю від 23.01.1997 року №39 (серія ЛВ 1711) виданого ОСОБА_6 на підставі рішення Підгайчівської сільської ради Золочівського району Львівської області №53 від 15.12.1993 року, визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Підгайчівської сільської ради народних депутатів №53 від 15.12.1993 року в частині передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,8500 га, яка розташована на території с.Шопки Підгайчівської сільської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.389-391 ЦПК.

Повний текст постанови складено 08 червня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

ОСОБА_15