РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: - головуючого - судді Черкова В.Г.,

- при секретарі Кідрон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидово у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.05.2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. В день звільнення йому було видано трудову книжку, але не виплачено заборгованість із заробітної плати за період червень-липень 2016 р. у розмірі 6730,00 грн., з 16.03.2017 р. по 05.05.2017 р. у розмірі 10522,10 грн. Також, не була виплачена грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки, а саме за 60 днів, згідно наказу про звільнення, що складає 21324,60 грн. Крім цього, відповідно до наказу № Ц-2-25/1666-17 від 11.07.2017 р. ПАТ «Українська залізниця» зобов'язалась виплатити працівникам регіональних філій, філій (в тому числі колишнім начальникам (виконуючим обов'язки начальника) регіональних філій і філій), винагороду за підсумком роботи за 2016 р. у відсотках до посадового окладу (місячної тарифної ставки, розрахованої на норму 167 годин), який склався на кінець 2016 р., враховуючи виконання показників роботи за 2016 р. Відповідно до наказу винагорода, яка належить йому до виплати, складає 3115,32 грн. Вважає такі дії відповідача незаконними та просив стягнути з відповідача - ПАТ «Українська залізниця» на його користь нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в сумі 10522,10 грн.; нараховану, але не виплачену грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки, а саме за 60 календарних днів у розмірі 21324,60 грн.; нараховану, але не виплачену винагороду за підсумками роботи за 2016 р. в розмірі 50 % від окладу в сумі 3115,32 грн.; суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 87786,27 грн.

05.06.2018 р. надав уточнення, в яких провис стягнути з відповідача ПАТ «Українська залізниця» нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в сумі 13940 грн.; нараховану, але не виплачену грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки, а саме за 60 календарних днів у розмірі 21324,60 грн.; нараховану, але не виплачену винагороду за підсумками роботи за 2016 р. в розмірі 50 % від окладу в сумі 3115,32 грн.; суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, що складає 88141,68 грн. та стягнути відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159 суму компенсації у розмірі 4207,31 грн.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.05.2018 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

29.05.2018 р. відповідачем було отримано ухвалу суду про відкриття провадження по справі, копію позовної заяви та доданих до неї документів. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив не надав.

Суд, відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Основним Законом Українистаттею 43 Конституціїпередбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

ОСОБА_1 з 22.11.2007 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 05.05.2017 р. був звільнений на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.11-13).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 Кодексу Законів про працю України заробітна плата повинна сплачуватись двічі на місяць. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги розрахунки заробітної плати згідно табелів обліку використання робочого часу, особовий рахунок та розрахунки заробітної плати, надані позивачем.

Так, позивачу було нарахована, заробітна плата у період:

- липень 2016 р. у розмірі 3829,92 грн. (згідно розрахунку заробітної плати за липень 2016 р.).

- з 16.03.2017 р. по 05.05.2017 р. у загальному розмірі 27240,44 грн.(а.с.29-31).

Як вбачається з уточнених позовних вимог, не виплаченою є сума 13940,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.ст.74, 79 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно ст..24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Кількість невикористаних днів відпустки позивача, за які надається компенсація, складає 60 днів. Період відпустки, за який надається компенсація: з 14.05.2015 р. по 13.05.2016 р. та з 14.05.2016 р. по 05.05.2017 р. (а.с.22).

Згідно розрахунку оплати відпусток, компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки складає 21324,60 грн. (а.с.24).

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку або на момент розгляду справи в суді.

Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме по день винесення судового рішення по справі, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи те, що відповідачами не надано будь-яких доказів на підтвердження або спростування викладених у позовній заяві відомостей, суд вважає за можливе прийняти наданий позивачем розрахунок та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 88141,68 грн.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення компенсації, то відповідно до постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 р. сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються

Держкомстатом.

Суд вважає за можливе прийняти наданий позивачем розрахунок та стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за період липень 2016 р., березень - травень 2017 р. у загальному розмірі 4207,31 грн.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів на підтвердженнясуми винагороди, яка належить йому до виплати, відповідно до наказу № Ц-2-25/1666-17 від 11.07.2017 р. ПАТ «Українська залізниця». На підтвердження цього надано лише скріншот зі сторінки у Facebook профспілки залізничників і транспортних будівельників, яка жодним чином не підтверджує, яким саме працівникам та у якому розмірі нарахована винагорода.

Таким чином, суд повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 1276,14 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», , юридична адреса: м.Київ, вул.Тверська, 5, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства«Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в сумі 13940 (тринадцят тисяч дев'ятсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства«Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки, а саме за шістдесят календарних днів у розмірі 21324 (двадцять одна тисяча триста двадцять чотири) грн.. 60 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства«Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 88141 (вісімдесят вісім тисяч сто сорок одна) грн. 68 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства«Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 4207 (чотири тисячі двісті сім) грн.. 31 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ПАТ «Українська залізниця» судовий збір в доход держави у розмірі 1276 (одна тисяча двісті сімдесят шість) грн. 14 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)

Згідно