АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року

Справа 760/3308/16

провадження № 22-ц/796/2911/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

особи, які беруть участь у справі:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року (суддя Кушнір С.І.) в справі за позовом ОСОБА_1 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про стягнення коштів, уточнивши свої позовні вимоги просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 14 784,00 грн., які були сплачені позивачем за проведення судово-економічної експертизи згідно рахунку №2139 від 05.05.2015 року по квитанції №11 від 28.05.2015 року, судові витрати покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначив, що відповідачем завдано йому матеріальної шкоди, оскільки відповідач не виконав ухвали суду про призначення експертизи та порушив Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про стягнення коштів відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2015 року за клопотанням позивача призначено комплексну судово-економічну та почеркознавчу експертизу, на виконання якої Вінницьким відділенням КНДІСЕ складено висновок. На його думку, експертний висновок неповний, а експертом не надано відповіді на всі поставленні питання.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 54).

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &qu01;Про судоустрій і статус суддів&qu-U; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, є судовими витратами.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2015 року призначено комплексну судово-економічну та судово-почеркознавчу експертизу у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення солідарно заборгованості по договору кредиту, та за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль», третя особа: ОСОБА_4, про захист прав споживачів та визнання правочинів неукладеними.

Проведення експертизи доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1

На розгляд експерта в галузі економічних знань поставлені питання:

1. Чи відповідає порядок нарахування банком відсотків по кредиту відповідно до умов договору №014/035-23/60056 від 04.04.2008 року з додатковими угодами умовам вказаного договору?

2. Чи відповідає порядок нарахування відсотків по кредиту відповідно до кредитного договору №014/035-23/60056 від 04.04.2008 року з додатковими угодами положенням нормативно-правових актів, які регулюють це питання?

3. Яка сума коштів повинна становити до сплати за 1 місяць, при умові, якщо сума кредиту 30 600,00 доларів США, річна процентна ставка - 14%, строк дії договору в роках - 7 років, в місяцях - 843 місяці, сплата повинна відбуватись щомісячними ануїтетними платежами?

4. Чи підтверджується документально станом на 08.05.2014 року заборгованість за кредитним договором №014/035-23/60056 від 04.04.2008 року у розмірі 26 284,74 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 277 982,15 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 7 369,88 доларів США, пеня за прострочення тіла кредиту - 23 055,25 доларів США?

28.05.2015 року ОСОБА_1 на підставі рахунку № 2139 від 05.05.2015 року проведено оплату в сумі 14 784,00 грн. за проведення судово-економічної експертизи, що підтверджується квитанцією № 11 від 28.05.2015 року.

13.11.2015 року експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надано письмовий висновок № 628/15-21 по першому-третьому питанню поставлених на вирішення експерту. По четвертому питанню у висновку зазначено, що перевірити на підставі наявних в матеріалах справи платіжних документів щодо погашення кредиту, дійсну суму заборгованості, станом на 08.05.2014 року і відповідно суму нарахованих відсотків та пені, експерту не видається за можливе, в зв'язку з тим, що на дослідження не надані виписки по рахунку № 58 за період з 04.04.2008 року (дата відкриття рахунку та укладання кредитного договору № 014/035-23/60056 від 04.04.2008 року) по 31.12.2009 року та в матеріалах справи відсутній узгоджений та підписаний з обох сторін додаток до додаткової угоди № 1 від 04.04.2008 року до кредитного договору № 014/035-23/60056 від 04.04.2008 року «Графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення», який би відповідав би умовам Додаткової угоди № 1 від 04.04.2008 року до кредитного договору № 014/035-23/60056 від 04.04.2008 року та умовам кредитного договору №014/035-23/60056 від 04.04.2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, редакція якої діяла на момент призначення експертизи, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.01.2016 року за клопотанням представника ОСОБА_1, який зазначав що висновок експерта не повний, призначено додаткову судово-економічну експертизу у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення солідарно заборгованості по договору кредиту, та за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль», третя особа ОСОБА_4, про захист прав споживачів та визнання правочинів неукладеними.

На розгляд експерта поставлені питання:

1.Чи відповідає сума заборгованості ОСОБА_1 визначена сторонами у Додатковій угоді № 1 від 31.03.2010 року до кредитного договору №014/035-23/60056 від 04.04.2008 року в розмірі 27959,07 доларів США дійсній сумі боргу? Якщо ні, то визначити розмір заборгованості за кредитним договором №014/035-23/60056 від 04.04.2008 року з додатками по тілу кредиту та відсоткам станом на 31.03.2010 року.

2.Визначити розмір заборгованості за кредитним договором №014/035-23/60056 від 04.04.2008 року з додатками по тілу кредиту, відсоткам та пеню станом на 08.05.2014 року, виходячи з суми боргу станом на 31.03.2010 року - 27959,07 доларів США, якщо вона відповідає дійсності, або виходячи з суми боргу станом на 31.03.2010 року визначеної експертом.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення солідарно заборгованості по договору кредиту задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/035-23/60056 від 04.04.2008 в розмірі 31 969,78 доларів США., а також пеню 186 330 грн. 99 коп. Вирішено питання про судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрат за проведення судової експертизи.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 12 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження. Незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов'язаний, зокрема провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок.

Згідно з ч. 2 ст. 86 ЦПК України, редакція якої діяла на момент проведення експертизи, кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. У разі неоплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, надання обґрунтованого висновку є належним виконанням зобов'язання по проведенню експертизи. Хоча така експертиза і призначається судом, але за клопотанням сторони, яка і проводить оплату за проведення експертизи в цивільній справі.

З матеріалів справи слідує, що у висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №628/15-21 від 13.11.2015 року, судовим експертом надано відповідь на три запитання поставлені ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2015 року, та обґрунтовано, чому експерту неможливо надати відповідь на четверте питання. Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.01.2016 року призначено додаткову судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлені інші питання.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права.

Так, згідно зі статтею 22 ЦК збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як встановлено ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.01.2016 року, висновок експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи №628/15-21 від 13.11.2015 року є неповним. Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення експертом під час проведення експертизи Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та судових досліджень, що затверджена наказом Мін'юсту України від 08.10.1998 року.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження апеляційної скарги, що експертний висновок є неповним, а судовим експертом при проведенні експертизи було порушено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та судових досліджень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року, що призвело до понесення позивачем безпідставних витрат за проведення експертизи, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено факт необгрунтованості висновку експертизи.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що понесені збитки позивачем, завдані йому саме неправомірними діями відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, які були сплачені позивачем за проведення судово-економічної експертизи.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у стягненні заявлених позивачем збитків у вигляді судових витрат, проте вказаний висновок суду не призвів до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді