Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 488/2808/15-ц

провадження № 61-6336св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство із газопостачання та газифікації «Миколаївгаз»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства із газопостачання та газифікації «Миколаївгаз» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Лисенка П. П., Серебрякової Т. В., Самчишиної Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство із газопостачання та газифікації «Миколаївгаз» (далі - ПАТ «Миколаївгаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником газифікованого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і споживачем природного газу для побутових потреб.

ПАТ «Миколаївгаз» надає споживачеві послуги з газопостачання природного газу для побутового споживання.

ОСОБА_1 своєчасно не сплачувала за спожитий природній газ, що призвело до заборгованості постачальникові з лютого 2009 року по 01 травня 2014 року - 1 844,19 копійок.

Крім того, 07 вересня 2009 року за письмовою заявою чоловіка відповідача - ОСОБА_3 та в його присутності було демонтовано побутовий лічильник газу Магнол 4 № 5816669 для проведення його державної повірки.

Актом експертизи газового лічильника від 30 вересня 2009 року № 1036 встановлено порушення конструкції лічильника.

Згідно з розрахунком збитки, завдані газопостачальній організації за період з 08 березня 2009 року по 07 вересня 2009 року, становили 4 383,41 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями умов договору постачання газу до будинку позивача було припинено.

Посилаючись на вищевказані обставини, ПАТ «Миколаївгаз» просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 збитки із газифікації та газопостачання в розмірі 4 383,41 грн, заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1 844,19 грн та судовий збір.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 30 травня 2016 року позов ПАТ «Миколаївгаз» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївгаз» збитки у розмірі 4 383, 41 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївгаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1 844,19 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївгаз» судовий збір у розмірі 214,60 грн.

Рішення районного суду мотивовано тим, що збитки у розмірі 4 383,41 грн підтверджено належними та допустимими доказами, відповідач їх добровільно не сплатила, крім того, допустила утворення заборгованості за спожитий газ за період з лютого 2009 року по 01 травня 2014 року у розмірі 1 844,19 грн, а тому вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Рішенням апеляційного суду Миколаївського області від 22 серпня 2016 року рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 30 травня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ «Миколаївгаз» у позові до ОСОБА_1 про стягнення 4 383,41 грн на відшкодування збитків, завданих порушенням умов договору з постачання природного газу для побутових потреб, за спливом позовної давності, а 1844,19 грн заборгованості за спожитий природній газ - за недоведеністю вимоги.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ПАТ «Миколаївгаз» звернувшись з вимогою про стягнення 4 383,41 грн на відшкодування збитків, завданих порушенням умов договору з постачання природного газу для побутових потреб, пропустило передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності. В частині стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ апеляційний суд відмовив за недоведеністю.

У вересні 2016 року ПАТ «Миколаївгаз» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2016 року та залишити в силі рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 30 травня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд прийняв заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин від ОСОБА_3, повноваження якого як представника відповідача не посвідчені належним чином, подана до суду довіреність не відповідає частині 2 статті 42 ЦПК України. Крім того, апеляційний суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків, завданих порушенням умов договору з постачання природного газу для побутових потреб, не звернув увагу на те, що ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 27 січня 2014 року скасовано судовий наказ від 10 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 6 740,20 грн, тому строк позовної давності перервався.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подала до суду заперечення на касаційну скаргу, в якому вказала, що рішення апеляційного суду відповідає встановленим у справі обставинам, законне та обґрунтоване, підстав для його скасування немає.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 45 за адресою: АДРЕСА_1 та споживачем природного газу для побутових потреб, постачальником якого є ПАТ «Миколаївгаз» згідно з укладеним між сторонами договором від 22 жовтня 2009 року.

07 вересня 2009 року було демонтовано побутовий лічильник газу Магнол 4 № 5816669 для проведення його державної повірки.

08 вересня 2009 року представником ПАТ «Миколаївгаз» було складено акт № 866 про виявлені порушення, а саме: наявність сколів на склі лічильного механізму в районі заводських пломб.

Згідно з актом експертизи газового лічильника від 30 вересня 2009 року № 1036 встановлено порушення конструкції лічильника, виявлено можливий доступ до лічильного механізму.

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Миколаївгаз» про визнання дій незаконними, зокрема посилалася на те, що представниками ПАТ «Миколаївгаз» за результатами перевірки її газового лічильника було безпідставно нараховано заборгованість у розмірі 6 056,11 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07 лютого 2012 року, зобов'язано ПАТ «Миколаївгаз» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідно до фактичної опалюваної площі житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У частині анулювання штрафу за втручання в роботу газового лічильника в позові відмовлено.

ПАТ «Миколаївгаз» на виконання рішення суду та відповідно до розділу 2 пункту 1.3 та пункту 2.2 Постанови НКРЕ від 29 травня 2003 року№ 475 «Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання» було здійснено розрахунок збитків, завданих газопостачальній організації за період з 08 березня 2009 року по 07 вересня 2009 року, розмір яких становив 4 383,41 грн.

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 27 січня 2014 року скасовано судовий наказ від 10 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 6 740,20 грн.

17 листопада 2015 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення свого права в 2009 році, за заявою про видачу судового наказу у грудні 2013 року.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення збитків, завданих порушенням умов договору з постачання природного газу для побутових потреб, за спливом позовної давності обґрунтовано виходив із того, що ПАТ «Миколаївгаз» дізнався про порушення свого права та завдання збитків внаслідок порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання газопостачальній організації в 2009 році, а з позовом звернувся 03 липня 2015 року, тобто за межами, передбаченого статтею 257 ЦК України, строку позовної давності (а. с.15).

Доводи касаційної скарги про те, що строк позовної давності перервався у зв'язку з скасуванням судового наказу про стягнення збитків від 10 грудня 2013 року, необґрунтовані, оскільки заяву про видачу судового наказу ПАТ «Миколаївгаз» подало у грудні 2013 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожитий газ за період з лютого 2009 року по 01 травня 2014 року у розмірі 1 844,19 грн суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду про недоведеність позовних вимог, оскільки згідно з витягом з особового рахунку ОСОБА_1 заборгованість за послуги з газопостачання станом на 23 лютого 2016 року відсутня.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду, висновків апеляційного суду не спростовують.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства із газопостачання та газифікації «Миколаївгаз» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило