Справа № 761/4059/18
Провадження № 6/761/211/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за поданням старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києві Савчук К.П., заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою.

Заявник подання обґрунтовує тим, що на виконанні в Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №54759825 з примусового виконання виконавчого листа №761/7196/16-ц від 06.10.2016 року виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 2250225,42 грн. 22.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови направлено боржнику для виконання та стягувану для відома, зобов'язано боржника надати до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві декларацію про доходи та майно. Проте, боржником рішення суду так і не виконано та не надано до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві декларацію про доходи та майно. В порядку примусового виконання рішення суду встановлено наступне. Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України встановлено, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав" власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника встановлено, що за боржником нерухомого майна не зареєстровано. Згідно відповіді ДФС України та ПФУ встановлено, що боржник заробітної плати, пенсії чи будь-яких інших доходів не отримує. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві встановлено, що за боржником зареєстровано два транспортні засоби: Renault Magnum, 1999 р.в., НОМЕР_2; Ford Taurus, 1989 р.в., НОМЕР_3. Оскільки місцезнаходження вказаних транспортних засобів не відоме, 17.11.2017 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук транспортні засоби: Renault Magnum, 1999 р.в., НОМЕР_2; Ford Taurus, 1989 р.в., НОМЕР_3. Станом на сьогоднішній день транспортні засоби боржника не розшукано. 15.11.2017 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, якою останнього зобов'язано сплати заборгованість (в тому числі виконавчий збір та витрати виконавчого провадження) на депозитний рахунок Шевченківського районного РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, надати інформацію про відкриті рахунки в банківських установах, наявне майно та кошти, подати декларацію про доходи та майно (зразок декларації міститься у додатку 1 (про доходи та майно боржника фізичної особи), надати інформацію у письмовому вигляді до Відділу про наслідки виконання зазначеної вимоги. Проте, станом на сьогоднішній день вимогу держаного виконавця боржником не виконано, борг (чи його частина) згідно виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва № 761/7196/16-ц від 06.10.2016 боржником не сплачено, будь-яких пояснень з приводу неможливості виконання рішення суду не надано. 05.12.2017 року та 16.01.2018 року державним виконавцем з метою виявлення та арешту майна боржника здійснено вихід за адресою місця проживання боржника: АДРЕСА_1. Проте, виявити та описати майно боржника не виявилось можливим. Станом на сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано, борг (чи його частина) згідно виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва № 761/7196/16-ц від 06.10.2016 боржником не сплачено, будь-яких пояснень з приводу неможливості виконання рішення суду не надано. Крім того, боржником так і не надано державному виконавцю декларацію про майно та доходи. 26.01.2018 року за запитом державного виконавця Державною прикордонною службою України листом № 0.184-4776/0/15-18 надано інформацію щодо переміщення боржника через державний кордон України. Зокрема, відповідно до зазначеного листа встановлено, що боржник систематично та регулярно перетинає державний кордон України (зокрема більше 20 разів протягом 2017 року), що свідчить про наявність у боржника грошових коштів. Таким чином боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (зокрема наявні грошові кошти).

Тому, заявник просив суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань за рішенням суду.

У судове засідання старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києві Савчук К.П. не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення..

Частиною 4 ст. 441 ЦПК України передбачено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №54759825 з примусового виконання виконавчого листа №761/7196/16-ц від 06.10.2016 року виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 2250225,42 грн.

22.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови направлено боржнику для виконання та стягувачу для відома, зобов'язано боржника надати до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві декларацію про доходи та майно.

Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України встановлено, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав" власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника встановлено, що за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Згідно відповіді ДФС України та ПФУ встановлено, що боржник заробітної плати, пенсії чи будь-яких інших доходів не отримує.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві встановлено, що за боржником зареєстровано два транспортні засоби: Renault Magnum, 1999 р.в., НОМЕР_2; Ford Taurus, 1989 р.в., НОМЕР_3.

17.11.2017 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук транспортні засоби: Renault Magnum, 1999 р.в., НОМЕР_2; Ford Taurus, 1989 р.в., НОМЕР_3.

15.11.2017 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, якою останнього зобов'язано сплати заборгованість.

05.12.2017 року та 16.01.2018 року державним виконавцем з метою виявлення та арешту майна боржника здійснено вихід за адресою місця проживання боржника: АДРЕСА_1

Як зазначає державний виконавець у наданому поданні, у встановлені законодавством строки рішення суду боржником не виконано, борг (чи його частина) згідно виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва № 761/7196/16-ц від 06.10.2016 боржником не сплачено, будь-яких пояснень з приводу неможливості виконання рішення суду не надано. Крім того, боржником так і не надано державному виконавцю декларацію про майно та доходи. 26.01.2018 року за запитом державного виконавця Державною прикордонною службою України листом № 0.184-4776/0/15-18 надано інформацію щодо переміщення боржника через державний кордон України. Зокрема, відповідно до зазначеного листа встановлено, що боржник систематично та регулярно перетинає державний кордон України, що свідчить про наявність у боржника грошових коштів. Таким чином боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (зокрема наявні грошові кошти).

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що постанова про відкриття провадження направлялася сторонам виконавчого провадження та відсутнє підтвердження про отримання боржником копії даної постанови.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст. 5 Закону України «Про ви конаюче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно п. 6, 7 ч. 3 ст. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток. (п. 4.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій Затверджено Наказ Міністерства юстиції України 15.12.99 № 74/5).

Так, положеннями п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням роз'яснень, наданих Верховним Судом України 01.02.2013 року у аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, «Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково».

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ст. 33 Конституції України).

З урахуванням вищенаведеного, державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти не лише у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", але й дотримуватися інших законів, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

При розгляді даної справи державним виконавцем не доведено, що боржник свідомо вчиняє дії, спрямовані на невиконання обов'язку у виконавчому провадженні та не надано докази того, що боржником отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання державного виконавця є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. 441 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 5, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 19 Конституції України, суд,

УХВАЛИВ

Подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києві Савчук К.П., заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 04.06.2018 року.

Суддя