Ухвала

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 725/5630/15-ц

провадження № 61-8731св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,
відповідачі: виконавчий комітет Чернівецької міської ради, ОСОБА_3,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Перепелюк Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпунктів 4, 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 05 жовтня 1999 року.

Позивач вказувала, що рішеннями виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27 листопада 2012 року № 753/23 «Про надання містобудівних умов та обмежень для завершення будівництва житлового будинку», від 14 жовтня 2014 року № 518/17 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 27 листопада 2012 року № 7853/23» ОСОБА_3 надано містобудівні умови та обмеження будівництва житлового будинку АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що будівництво здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, порушенням її права власності, ОСОБА_2 просила визнати рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27 листопада 2012 року № 753/23 «Про надання містобудівних умов та обмежень для завершення будівництва житлового будинку», від 14 жовтня 2014 року № 518/17 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 27 листопада 2012 року № 7853/23», містобудівні умови та обмеження № 990/15 від 10 квітня 2015 року на завершення будівництва індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 незаконними та скасувати; визнати незавершений самочинним будівництвом індивідуальний житловий будинок за вказаною адресою; усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_3 самочинного будівництва незавершеного індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівців від 23 червня 2016 року (у складі судді Стоцької Л. А.) позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27 листопада 2012 року № 753/23 «Про надання містобудівних умов та обмежень для завершення будівництва житлового будинку».

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14 жовтня 2014 року № 518/17 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 27 листопада

2012 року № 753/23».

Визнано незаконними та скасовано містобудівні умови та обмеження

від 10 квітня 2015 року № 990/15 на завершення будівництва індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2.

Визнано незавершений будівництвом індивідуальний житловий будинок

АДРЕСА_2 об'єктом самочинного будівництва.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом знесення

ОСОБА_3 самочинного будівництва - незавершеного індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що незавершене будівництво двоповерхового цегляного житлового будинку АДРЕСА_2 не відповідає вимогам Державних будівельних норм України та Правил використання та забудови територій міста Чернівці, чим порушуються права ОСОБА_2 як власника квартири

АДРЕСА_1. Отже, оскаржувані акти органу місцевого самоврядування і містобудівні умови та обмеження від 10 квітня 2015 року № 990/15 не відповідають вимогам чинного законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року скасовано рішення Першотравневого районного суду міста Чернівцях

від 23 червня 2016 року в частині визнання рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27 листопада 2012 року № 753/23 «Про надання містобудівних умов та обмежень для завершення будівництва житлового будинку», рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14 жовтня 2014 року № 518/17 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27 листопада 2012 року № 7853/23» незаконними і їх скасування.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та його скасування закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до статті 16 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали) не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали) визначено, що справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки предметом спору є законність рішень органу місцевого самоврядування, тому вказаний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим провадження закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 205, частини другої статті 206 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали).

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 23 червня 2016 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 про визнання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки незаконними, їх скасування, визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що вирішення вимог щодо знесення незавершеного будівництвом індивідуального спірного житлового будинку є неналежним способом захисту порушеного права позивача відповідно до статті 16 ЦК України. Крім того, висновки суду першої інстанції про невідповідність вимогам закону містобудівних умов та обмежень на завершення будівництва індивідуального житлового будинку від 10 квітня 2015 року № 990/15 не відповідають обставинам справи.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд встановив, що вимоги ОСОБА_2 пов'язані зі здійсненням органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій щодо здійснення контролю у сфері містобудування у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва та містобудування, однак такий висновок апеляційного суду суперечить статті 393 ЦК України. Крім того, спір позивача не є публічно-правовим, а стосується захисту її порушених прав унаслідок проведення будівельних робіт. Зазначені позовні вимоги є спільними, оскільки містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані ОСОБА_3 на підставі рішень виконавчого комітетуЧернівецької міської ради, тобто позовні вимоги є нерозривно пов'язаними між собою, так як від вирішення однієї з них залежить вирішення інших.

Таким чином, скаржник вказував на те, що вирішення вказаних позовних вимог належить до юрисдикції загальних судів.

У грудні 2016 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, вказуючи, що при винесенні оскаржуваних рішень орган місцевого самоврядування діяв як суб'єкт владних повноважень, спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. На підставі наведеного, ОСОБА_3 просив касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а судові рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Згідно з частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Враховуючи, що ОСОБА_2 оскаржує в касаційному порядку судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, цю справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою

статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Висоцька А. О. Лесько В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик