Справа № 717/301/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року смт. Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді Телешмана О.В.,

з участю секретаря судових засідань Дєдової В.С.,

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача ОСОБА_3 - в судове засідання не з'явився

відповідач - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,

представник відповідача публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кельменецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій - в судове засідання не з'явився.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

1. Заборонити Кельменецькому районному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області виставляти на прилюдні електронні торги 1/2 нерухомого майна: приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м. ,за адресою : АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6

2. Усунути перешкоду у здійсненні Позивачем - ОСОБА_6 права користування та розпорядження своїм майном, шляхом звільнення з під арештів 1/2 майна приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м. ,за адресою : АДРЕСА_2 що належить на праві власності ОСОБА_2, які були накладені Відділом державної виконавчої служби Кельменецького районного управління юстиції.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кельменецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нерухомим майном та про зняття арешту з майна, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просить розглянути справу за наявними матеріалами без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи наявна його заява (а.с.127), в якій він позов визнав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кельменецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області в судове засідання не з'явився.

Підстави позову: позов заявлений з тих підстав, що позивач є власником ? частки нерухомого майна, яке арештовано у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості з іншого співвласника, а також дане майно виставлено на прилюдні електронні торги без будь - яких підстав.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником ? частки приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3, що стверджується копією рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31.07.2015 року по справі № 717/1140/15-ц та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.03.2018 року № 116134894. Співвласником іншої ? частки вказаного вище нерухомого майна є відповідач ОСОБА_4, що також вбачається з вказаної вище інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.03.2018 року № 116134894.

Вказане вище нерухоме майно - приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 описане та арештоване, що стверджується актом опису й арешту майна від 05.01.2015 року, копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 31.05.2016 року у виконавчому провадженні ВП №49490150 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 688408,24 грн. заборгованості за кредитним договором та 3654 судового збору.

Вказане вище нерухоме майно передано відповідачем ОСОБА_4 в іпотеку, що стверджується договором іпотеки №014/05/240/659 від 27.04.2007 року. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Позивач ОСОБА_2 є співвласником приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 з 04.04.2007 року, що стверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер майна 18353504), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.03.2018 року № 116134894 та рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31.07.2015 року № 717/1140/15-ц.

Враховуючи дані обставини, суд відхиляє доводи представника відповідача публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що позивач ОСОБА_2 набула статусу іпотекодавця саме в результаті набуття права власності на предмет іпотеки, так як з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 мала право власності на спірне нерухоме майно з 04.04.2007 року, як на спільну сумісну власність подружжя і на той час спірне майно не було предметом іпотеки.

Представник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач ОСОБА_2 набула право власності на спірне нерухоме майно в період, коли дане майно було предметом іпотеки або іншим чином надавала згоду як співвласник майна відповідачу ОСОБА_4 на передачу спірного майна в іпотеку, тобто що до ОСОБА_2 перейшло право власності на предмет іпотеки, вона набула статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Крім того, позивач ОСОБА_2 не є боржником у вказаному вище виконавчому провадженні ВП №49490150 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 688408,24 грн. заборгованості за кредитним договором та 3654 судового збору, а також згідно ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.02.2018 року по справі № 722/2108/16-ц позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Вказане вище нерухоме майно, було виставлено на продаж на прилюдних електронних торгах, які буди заплановані на 30.03.2018 року, що підтверджується оголошенням про продаж арештованого майна. В оголошенні зазначалося , що дане майно є предметом іпотеки.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» на майно, яке перебуває в іпотеці та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» , відповідно до частини 7 якої примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Нормами статей 36, 37, 38 Закону України "Про іпотеку" також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та частиною 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України "Про іпотеку").

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку" , що підтверджується судовою практикою - Постановою Верховного Суду від 03.03.2018 року №908/1245/15-г та постановою Верховного Суду України від 4 лютого 2015 року у справі № 6-238цс14.

У даній справі встановлено, що державним виконавцем вчинялися дії з виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь іпотекодержателя, а не з виконання судових рішень чи виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку".

Отже, між позивачем та відповідачами склалися правовідносини з приводу права власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд вважає, що арешт цілої частки приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 за відсутності судових рішень чи виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на дане майно, як предмет іпотеки чи продаж предмету іпотеки, а також за відсутності домовленості між сторонами договору про умови такого продажу порушує права та інтереси позивача ОСОБА_2, як співвласника ? частки вказаного вище нерухомого.

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд відхиляє доводи представника публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що позивач ОСОБА_2 має на даний час відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_4 в силу того, що ОСОБА_2 має статус іпотекодавця, оскільки представник банку в порушення ст.81 ЦПК України не надав доказів, що на даний час є судове рішення або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на вказаний вище предмет іпотеки або укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя і при цьому позивач ОСОБА_2 є іпотекодавцем.

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» не позбавлене права та можливості звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, встановленому ч. 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку" в результаті чого може бути накладений арешт на спірне майно як на предмет іпотеки, а наданий час існує арешт спірного майна у виконавчому провадженні ВП №49490150 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 688408,24 грн. заборгованості за кредитним договором та 3654 судового збору.

Судом також встановлено, що приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м. , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 є предметом іпотеки згідно договору іпотеки №014/05/240/659 від 27.04.2007 року, який укладений між відповідачем ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», тобто останнє є заставодержателем (іпотекодержателем).

Відповідно до абзацу 5 п. 2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна у спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи викладе, суд вважає, що в позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» слід відмовити повністю, а позов в частині вимог до відповідача ОСОБА_4 слід задовольнити частково, оскільки ? приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 належить позивачу ОСОБА_2, а не боржнику ОСОБА_4 і позивач ОСОБА_2 не є боржником у виконавчому провадженні ВП №49490150 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

Зокрема, слід усунути перешкоди у здійсненні позивачем ОСОБА_2 права користування та розпорядження належним їй майном шляхом зняття арешту з ? частки приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3, який накладений актом опису й арешту майна від 05.01.2015 року та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 31.05.2016 року Кельменецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області у виконавчому провадженні ВП № 49490150.

Суд відхиляє доводи та вимоги представника публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення із позивача ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» ? вартості вказаного вище приміщення в сумі 1228000 гривень, оскільки представник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в порушення ст.81 ЦПК України не надав доказів, що на даний час є судове рішення або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на вказаний вище предмет іпотеки або укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд відхиляє доводи представника банку, що вказане вище спірне нерухоме майно передано на торги як предмет іпотеки, про що зазначено в оголошенні про електронні торги, оскільки сам факт вказівки в оголошенні на спірне майно як предмет іпотеки не вказує на те, що дані торги здійснювалися в результаті та на виконання судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на вказаний вище предмет іпотеки.

Суд вважає, що зняття арешту з ? частки приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м. , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 не позбавляє права публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку», якщо іпотека ? частки дійсна для позивача ОСОБА_2

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо заборони Кельменецькому районному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області виставляти на прилюдні електронні торги ? частки нерухомого майна: приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, оскільки позивач та її представник в порушення ст.81 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, що дане нерухоме майно на даний час виставлено на прилюдні торги.

При цьому суд відхиляє доводи та докази позивача та його представника у вигляді оголошення про продаж приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3, оскільки з даного оголошення вбачається, що аукціон та торги мали відбуватись 30.03.2018 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути 704,80 грн., так як позов задоволено частково.

На підставі ст. 51, ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.391 ЦК України, статті 23, 33, 36-38, 41 Закону України "Про іпотеку"ст.148-1 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 2-13,76-80,81, 133, 141,258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відмовити повністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні позивачем ОСОБА_2 права користування та розпорядження належним їй майном та зняти арешт з ? частки приміщення нежитлової будівлі молодіжно - розважального комплексу з підвальним приміщенням (літ А-ІІ) загальною площею 486,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та який накладений актом опису й арешту майна від 05.01.2015 року і постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 31.05.2016 року Кельменецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області у виконавчому провадженні ВП № 49490150.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2) 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повне судове рішення складено 12.06.2018 року.

Суддя Телешман О.В.