Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15.06.2018 Справа №607/3617/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Пастернак О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом по АДРЕСА_1

ОСОБА_1 обгрунтовує позов тим, що йому на праві приватної власності належить будинковолодіння по АДРЕСА_1 За вказаною адресою зареєстровані його донька та її колишній чоловік ОСОБА_2 Шлюб між ними розірвано понад п'ять років тому. З цього часу відповідач за вказаною адресою не проживає, оплату комунальних послуг не здійснює, його особистих речей у будинку немає та теперішнє місце проживання йому не відоме. Посилаючись на наведене, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до частини 11 ст. 128 ЦПК України, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач у позовній заяві не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як вбачається з довідки № 237 від 26 лютого 2018 року, виданої сільським головою Настасівської сільської ради, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_1 Станом на 01.07.1990 року - двір колгоспний, членами двору були: голова двору - ОСОБА_1, дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_4, дочка - ОСОБА_5 Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель та споруд становить 0,25 га, не приватизована.

Окрім того те, що будинковолодіння за адресою в АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_1 підтверджується довідкою № 527 від 03 травня 2018 року, виданої сільським головою Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

За відомостями адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС України в Тернопільській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

З актів обстеження на предмет встановлення постійного місця проживання (перебування) ОСОБА_2, складених виконкомом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за № 1866 від 09 листопада 2017 року, № 1949 від 29 листопада 2017 року, № 2098 від 20 грудня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає.

Як вбачається, технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 було виготовлено 04 травня 2018 року на вимогу замовників: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6

Згідно акту обстеження на предмет встановлення постійного місця проживання (перебування) ОСОБА_2, складеного виконкомом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за № 524 від 03 травня 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 зареєстрований, але протягом трьох років не проживає.

Із копії ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2017 року вбачається, що відносно ОСОБА_2 здійснюється кримінальне провадження про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України та обрано йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2

Той факт, що ОСОБА_2 не проживає по АДРЕСА_1 підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка пояснила, що є донькою позивача та відповідач є її колишнім чоловіком. Вказала, що із ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2010 року по 2013 рік. В селі ОСОБА_3 ніколи не проживали, оскільки жили в Тернополі. Будинок по АДРЕСА_1 належить батькові.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до вимог ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права, правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

За вказаних обставин судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника будинковолодіння по АДРЕСА_1, у вказаному будинку не проживає, тому позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_7 ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1)до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок понесеного судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області Позняк В.М.

Позняк В.М.