Ухвала

31 травня 2018 року

м. Київ

справа № 629/2382/15-ц

провадження № 61-300ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «1-28», про стягнення заборгованості за послуги з холодного водопостачання і водовідведення, централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкових територій, вивозу твердих побутових відходів,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі заявники просять поновити строк на касаційне оскарження, вважаючи, що такий пропущений ними з поважних причин, оскільки з даною касаційною скаргою до суду касаційної інстанції вони звертаються повторно у зв'язку з тим, що ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2018 року її визнано неподаною і повернуто.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявниками з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Разом з тим,подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявниками не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, натомість заявлено клопотання про звільнення їх від такої сплати у зв'язку зі скрутним майновим станом.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що єдиним доходом їх сім'ї є пенсія ОСОБА_3, а ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, будь-яких доходів не отримують, на підтвердження чого надано довідки з державної фіскальної служби, управління праці та соціального захисту населення і органів пенсійного фонду.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є відповідачами у зазначеній справі. Крім того, матеріали касаційної скарги не містять обставин і відповідних доказів щодо майнового стану заявників чи інших передбачених наведеною вище законодавчою нормою підстав для звільнення від сплати судового збору. Сам по собі факт отримання пенсії особою не позбавляє цю особу права та можливості отримання інших доходів, з яких може бути сплаченийсудовий збір.Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є особами працездатного віку і доказів відсутності можливості отримання ними заробітку не надано.

Оскільки зазначені умови, за наявності яких ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 можна було б звільнити від сплати судового збору, відсутні; належних доказів, що підтверджують незадовільний майновий стан та відсутність інших джерел доходу на момент подання касаційної скарги, заявники не надали, достатньо не обґрунтували, то їх клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлювалася у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено що з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218,00 грн.

Виходячи з того, що позовну заяву майнового характеру до суду першої інстанції було подано юридичною особою у червні 2015 року, та враховуючи ціну даного позову, судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі складає 784,48 грн (39 224,23 грн х 1% х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ:22030102.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати відповідний документ.

Окрім того, в порушення вимог статті 392 ЦПК України заявниками не надано доданих до касаційної скарги матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникам строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення їх від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 09 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов