Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2018 Справа №607/1039/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, у якому просить провести поділ спільного майна подружжя квартири АДРЕСА_1, загальною площею 41,7 кв.м., житловою 16,3 кв.м., визнавши за кожним із них право власності на 1/2 ідеальну частку даної квартири.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із 25 липня 2009 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2017 року розірвано. За час шлюбу, у 2012 році, за спільно нажиті кошти, ними було придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 41,7 кв.м., житловою 16,3 кв.м. Оскільки, сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільно нажитого майна, просить провести його розподіл, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку спірної квартири.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися. Від представника позивача в суд надійшла заява із клопотанням про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 25 липня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2017 року.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №631176, виданого 21.12.2012 р. виконкомом Тернопільської міської ради, ОСОБА_2, на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 21.11.2012 року №1948, на праві приватної власності належить однокімнатна квартира №51 по вул. Протасовича (вулиця Хмельницька), 2 в м. Тернополі, загальною площею 41,7 кв.м., житловою 16,3 кв.м.

Як вбачається із ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав, виданого 21 грудня 2012 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль), реєстраційний номер 38743383 за ОСОБА_5, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №631176, виданого 21.12.2012 р. виконкомом Тернопільської міської ради, зареєстрована однокімнатна квартира №51 по вул. Протасовича (вулиця Хмельницька), 2 в м. Тернополі. Номер запису:1501 в книзі:61.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке придбане подружжям у шлюбі, належить чоловіку та дружині на праві загальної сумісної власності.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на розподіл майна, яке їм належить на праві загальної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі розподілу майна, яке є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюб, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у його постанові від 03 червня 2015 року, критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Суд вважає, що спірна квартира, поділ якої просить здійснити позивач, належить до спільного майна подружжя ОСОБА_5, оскільки її придбано для потреб сімї під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу спільного майна подружжя підлягають до задоволення, а тому, слід провести поділ зазначеного майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2, загальна площа квартири 41,7 кв.м., житлова, 16,3 кв.м.

Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Провести поділ спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 41,7 кв.м., житловою - 16,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 41,7 кв.м., житловою - 16,3 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 878 (вісімсот сімдесят вісім) грн. 35 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_4