АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4612/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2018 року м. Київ

справа № 761/35970/17

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» Шевченка Андрія Миколайовича

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року, постановлену у складі судді Савицького О.А. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, про повернення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Родовід банк», подану від імені банку Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід банк» Шевченком Андрієм Миколайовичем, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» подану від імені банку Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід банк» Шевченком Андрієм Миколайовичем, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід банк» Шевченко А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вказував, що до позовної заяви було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки згідно з постановою Правління НБУ від 25 лютого 2016 року №107 АТ «Родовід банк» визнано неплатоспроможним, проте у задоволенні клопотання судом першої інстанції було відмовлено.

Враховуючи, що банк знаходився на стадії тимчасової адміністрації, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Родовід банк» Шевченком А.М. здійснено інвентаризацію майна, рахунків та справ банку, видано довіреності працівникам банку з обсягом повноважень необхідних для здійснення повноважень тимчасової адміністрації банку, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб здійснено підготовку та затвердження кошторису витрат. З огляду на вищенаведене, кошторис витрат, в тому числі і сплата судового збору, погоджуються та затверджується з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з неухильним дотриманням вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказував, що в клопотанні про звільнення від сплати судового збору додатково були викладені обставини, та до матеріалів позовної заяви додані копії рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №261 від 25 лютого 2016 року та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2224 від 31 травня 2017 року, як належні та допустимі докази того, що в AT «Родовід банк» існує майновий стан, який перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку. У зв'язку з наведеним, вимоги ст. 8 Закону України «Про судовий збір» мають розповсюджуватись і на важке матеріальне становище AT «Родовід банк».

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 11 жовтня 2017 року AT «Родовід банк» було направлено клопотання про усунення недоліків та оригінал платіжного доручення. Оскільки згідно з ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, то Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації AT «Родовід банк» ШевченкоА.М. здійснив оплату судового збору за подання даного позову відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме - 8000 грн.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2017 року ПАТ «Родовід банк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на загальну суму 6 228 935 грн. 58 коп.

Згідно ч.5 ст.119 ЦПК України, в редакції Закону, який діяв на час подачі позову та постановлення оскаржуваної ухвали, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Одночасно з позовною заявою уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід банк» Шевченко А.М. подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Національного Банку України від 25 лютого 2016 року за №102 ПАТ «Родовід Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. При цьому залишок коштів АТ «Родовід Банк» на кореспондентському рахунку в Національному банку України станом на 24 лютого 2016 року становив 8,7 млн. грн., а сума невиконаних АТ «Родовід Банк» вимог кредитора становить 646,5 млн. грн.Зазначав, що майновий стан ПАТ «Родовід банк» перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про віднесення ПАТ «Родовід Банк» до категорії неплатоспроможних не є тим належним доказом, який підтверджував би реально-скрутне матеріальне становище позивача, а тому клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню. При цьому згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, які подаються до суду юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, позивачу слід надати до суду документ, який би підтверджував сплату судового збору за подання до суду позову майнового характеру, виходячи з ціни позову, на суму 93 434 грн. 03 коп.

10 листопада 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід банк» Шевченко А.М. подав заяву про усунення недоліків, разом з платіжним дорученням №BUD.355521.143051 від 09 листопада 2017 року про сплату судового збору в сумі 8000 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху слід було надати документ, який би підтверджував сплату судового збору, який, з урахуванням ціни позову, має становити 93 434 грн. 03 коп., однак недоліки, зазначені в ухвалі суду від 11 жовтня 2017 року, позивачем виконано лише частково, а можливість повторного залишення позовної заяви без руху не передбачена нормами ЦПК України.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом вказаної норми, відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов'язком.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, в редакції Закону, який діяв на час пред'явлення позову та постановлення оскаржуваної ухвали, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

В п. 29 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, зазначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПКУкраїни єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору за подачу цієї позовної заяви.

Сама по собі обставина щодо віднесення банку до неплатоспроможних не є належним доказом, який підтверджує скрутне матеріальне становище та не свідчить про відсутність коштів на рахунках позивача.

Отже, ухвалою від 11 жовтня 2017 року суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовну заяву без руху, відмовивши у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, та надавши строк для усунення недоліків - сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду юридичною особою судовий збір справляється за ставкою 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн.)

Таким чином, оскільки ПАТ «Родовід банк» є юридичною особою, розмір судового збору за подання цієї позовної заяви справляється за ставкою 1,5 % виходячи із ціни позову, а саме повинен становити: 93 434 грн. 03 коп. (1,5 % від 6 228 935 грн. 58 коп.)

В заяві про усунення недоліків Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід банк» Шевченко А.М. посилався на ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначав, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25 лютого 2016 року «Про запровадження процедури тимчасової адміністрації в АТ «Родовід банк». Рішенням № 2224 від 31 травня 2017 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноваження на здійснення процедури тимчасової адміністрації в АТ «Родовід банк» з 06 червня 2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Родовід банк» Шевченка Андрія Миколайовича. Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку.

Посилаючись на викладене, на виконання вимог ухвали від 11 жовтня 2017 року позивачем було сплачено 8000 грн., що становить 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви, оскільки документу, який би підтверджував сплату судового збору, сума якого була визначена в ухвалі від 11 жовтня 2017 року, не надано, недоліки позовної заяви не усунуті.

Доводи апеляційної скарги про те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації AT «Родовід банк» Шевченко А.М. здійснив оплату судового збору за подання даного позову відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 8000 грн., тобто 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як фізична особа, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на час подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду: - юридичною особою судовий збір справляється за ставкою 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн.)

- фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір справляється за ставкою 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000 грн.)

З матеріалів справи вбачається, що з позовними вимогами до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості звернувся ПАТ «Родовід банк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід банк» Шевченко А.М.

Згідно п. 17 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 вказаного Закону, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

З огляду на викладене, оскільки позивачем у даній справі є ПАТ «Родовід банк», який є юридичною особою, а Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діє від імені банку, то розмір судового збору за подання цієї позовної заяви повинен визначатися за ставкою, встановленою для юридичних осіб.

Посилання в апеляційній скарзі на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету, колегія суддів у даному випадку не може прийняти до уваги, оскільки право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. ( п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»). Відповідно до п. 59 зазначеного Рішення, Суд вважав, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з

боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах ( рішення суду у справі &qusp;Ейрі проти Ірландії&qu>С;).

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» Шевченка Андрія Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.