Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/772/18
Провадження № 2/644/959/18
12.06.2018
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зябрової О.Г.,
при секретарі Дяченко А.В.,
за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь заборгованість за договором позики від 02 листопада 2017 року року у розмірі 3450 грн., 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 17 грн., втрати від інфляції в розмірі 126 грн. та моральну шкоду 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 листопада 2017 року між нею та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до договору позики позивач передала у власність відповідача грошову суму в розмірі 3450 грн. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов»язана повернути позивачу грошові кошти в строк до грудня 2017 року. Позивач зазначає, що відповідач відмовляється виконувати свій обов»язок та не повертає грошові кошти за договором позики. Факт укладання відповідного договору підтверджується розпискою, складеною відповідачем. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умов договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У зв»язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов»язань за вищезазначеним договором, у неї утворилась заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 17 грн., втрати від інфляції в розмірі 126 грн. за договором позики від 02 листопада 2017 року. Також позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що вона зазнала моральних страждань, які позначили негативні зміни у її житті.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі ті просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з»явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 листопада 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики. Відповідно до даного договору позики ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 3450 грн., які остання зобов»язалась повернути в строк до грудня 2017 року.
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що на даний час ОСОБА_3 свої зобов»язання за договором позики не виконує.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладений з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов»язку не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня пред»явлення вимоги, якщо обов»язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов в частині стягнення коштів за договоромпозики від 02 листопада 2017 року в розмірі 3450 грн., 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 17 грн. 86 коп., втрат від інфляції в розмірі 126 грн. 20 коп., всього: 3594 грн. 06 коп. - підлягає задоволенню.
Також позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що вона зазнала моральних страждань, які позначили негативні зміни у її житті.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В частині 2 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
В силу ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, позивачем не надано жодних належних доказів заподіяння їй моральної шкоди. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».
Позивач по справі ОСОБА_1 є інвалідом другої групи (а.с. 8).
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» позивача, як інваліда другої групи звільнено від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 11, 192, 525, 526, 530, 533, 610, 611-612, 625, 1046-1050 Цивільного кодексу України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 02 листопада 2017 року в розмірі 3450 грн., 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 17 грн. 86 коп., втрати від інфляції в розмірі 126 грн. 20 коп., а всього 3594 грн. 06 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Державної судової адміністрації судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 15, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунакаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_3 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Повний текст рішення виготовлений 18 червня 2018 року.

Суддя О.Г.Зяброва