Номер провадження: 22-ц/785/5026/18
Номер справи місцевого суду: 522/7898/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.

з участю секретаря судового засідання Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргруп», ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, Філія Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, державний реєстратор ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності, витребування нежитлової будівлі шляхом виселення, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргруп» - ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26.03.2018 року, ухвалене суддею Ільченко Н.А.,

встановив:

27.04.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом та просила визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19952016 від 14.04.2017 року, яким вирішено здійснити реєстрацію права власності іпотекодержателя ТОВ «Юргруп» на нежитлову будівлю салону-магазину, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5; скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену нежитлову будівлю за ТОВ «Юргруп», проведену на підставі рішення державного реєстратора ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 19952016 від 14.04.2017 року; витребувати від ОСОБА_3 спірну нежитлову будівлю шляхом його виселення з цієї нежитлової будівлі салону-магазину.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, та під час цього шлюбу ними було придбано нежитлову будівлю салону-магазину, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5, право власності на яку було оформлено на ОСОБА_4, отже, на її думку, це нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. 17.03.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №11/К-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії та, в забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за цим кредитним договором, 17.03.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_4, з її письмової згоди, було укладено іпотечний договір № 11/Zкіп-08-АПЗ-02, за умовами якого ОСОБА_4 надав банку в іпотеку нежитлову будівлю салону-магазину, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5. 04.06.2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Автокразбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Український промисловий банк» відступило, а ПАТ «Автокразбанк» прийняло права вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором № 11/К-08-АПЗ від 17.03.2008 року, а 21.11.2013 року між останніми було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року, за умовами якого ТОВ «Український промисловий банк» відступило, а ПАТ «Автокразбанк» прийняло права вимоги до ОСОБА_4 за іпотечним договором № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року. 06.09.2016 року між ПАТ «Автокразбанк» та ТОВ «Юргруп» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитом № 2016/12-К, за умовами якого ПАТ «Автокразбанк» відступило, а ТОВ «Юргруп» прийняло права вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором № 11/К-08-АПЗ від 17.03.2008 року, а також укладено договір № 2016/12-І про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року, за умовами якого ПАТ «Автокразбанк»» відступило, а ТОВ «Юргруп» прийняло права вимоги до ОСОБА_4 за іпотечним договором № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року.

На підставі п. 4.4.1. іпотечного договору № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року, 12.04.2017 року ТОВ «Юргруп» звернулось до Філії КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради для оформлення за собою права власності на предмет іпотеки внаслідок звернення на нього стягнення в позасудовому порядку, та за наслідками такого звернення державним реєстратором ОСОБА_5 14.04.2017 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав а їх обтяжень (з відкриттям розділу), яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю салону-магазину, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5, за ТОВ «Юргруп», й того ж дня (14.04.2017 року) ТОВ «Юргруп» відчужило вказану нежитлову будівлю салону-магазину на користь ОСОБА_3 на підставі укладених між ними двох договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р.№№ 560, 562.

ОСОБА_2 вважала, що державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Юргруп» було здійснено з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (який діяв на той час), тобто без дотримання певної процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ТОВ «Юргруп» не надсилав іпотекодавцю ОСОБА_4, на адресу місця його проживання та реєстрації, письмову вимогу, передбачену ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Окрім того, позивач вказувала, що станом на дату проведення державної реєстрації права власності на спірну нежитлову будівлю за ТОВ «Юргруп» (14.04.2017 року) ще не існувало остаточного рішення у справі №916/3406/13 за позовом ПАТ «Автокразбанк» до ФОП ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11/К-08-АПЗ від 17.03.2008 року, яка розглядалася Господарським судом Одеської області, під час розгляду якої судом було призначено проведення відповідної експертизи для визначення наявності заборгованості ФОП ОСОБА_4 за згаданим кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26.03.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю салону-магазину, загальною площею 482,7 кв.м., що знаходиться за адресою : м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 5, за ТОВ «Юргруп», проведену на підставі рішення державного реєстратора ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 19952016 від 14.04.2017 року. Крім того вирішено витребувати від ОСОБА_3 зазначену нежитлову будівлю салону-магазину на користь ОСОБА_2 шляхом виселення ОСОБА_3 з цієї нежитлової будівлі салону-магазину. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, апеляційну скаргу подала представник відповідача ТОВ «Юргруп» ОСОБА_6,в якій з посиланням на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що судове рішення є таким, що ухвалено та підписано неповноважним складом суду, оскільки повний текст судового рішення підписано після припинення повноважень судді. Крім того вважає, що з 06.09.2016 року ТОВ «Юргруп» у передбачений ст. 24 Закону України «Про іпотеку» спосіб набуло прав нового Іпотекодержателя за Іпотечним договором №11/гкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року та станом на момент укладання договору відступлення права вимоги між ПАТ «Автокразбанк» та ТОВ «Юргруп», останньому були передані оригінал рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/3406/13 від 30.01.2014 року та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором. Крім того, ТОВ «Юргруп» було повідомлено про те, що заборгованість за кредитним договором нарахована попередніми кредиторами боржником (ФОП ОСОБА_8Ю.) не сплачена. ОСОБА_6 вважає, що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель мав докази наявності порушення умов кредитного договору, а відтак, підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Також ОСОБА_6 зазначає, що 21.10.2016 року ТОВ «Юргруп», як новий іпотекодержатель, направив на адресу ОСОБА_4, яка була зазначена у іпотечному договорі, повідомлення про укладання договору про відступлення права вимоги, вимогу про необхідність виконання зобовязань за кредитним договором та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі такого невиконання, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. У подальшому, у звязку із невиконанням ОСОБА_4 вимоги про сплату заборгованості за Кредитним договором, ТОВ «Юргруп» звернуло стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Також представник ТОВ «Юргруп» районним судом безпідставно задоволено позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності з підстав, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які було предявлено до субєкта приватного права, а не субєкта владних повноважень, тобто позовні вимоги про визнання недійсним рішення державного реєстратора та скасування його рішення заявлено до відповідачів, які не мають повноважень у сфері державної реєстрації, та такі позовні вимоги заявлені до неналежних відповідачів у звязку з чим задоволенню не підлягають. ОСОБА_6 вважає, що внаслідок того, що позивачем не надано доказів того, що спірне майно є спільним сумісним, а не особистою приватною власністю іпотекодавця, суд безпідставно визнав встановленою обставину, що спірне майно є спільним сумісним майном і що права позивача дійсно порушені. Також представник ТОВ «Юргруп» посилається на те, що згідно діючого законодавства повторне направлення повідомлення-вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не передбачено, відтак, незалежно від того, чи відбувалась у подальшому зміна іпотекодержателя, наявність первісної вимоги первісного іпотекодержателя ТОВ «Укрпромбанк» № 844 від 13.02.2009 року є належним повідомленням іпотекодавця. Також вважає, що висновки суду, що іпотекодержатель був обізнаний у зміні адреси іпотекодавця з інших джерел не є підставою для порушення іпотекодержателем вимог п. 6.7. Іпотечного договору.

Представник позивача адвокат ОСОБА_9 надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Згідно кредитного договору № 11/К-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 17.03.2008 року, із змінами та доповненнями, внесеними договором про внесення змін та доповнень до цього кредитного договору № 11/01 від 14.05.2008 року, ТОВ «Український промисловий банк» надав ФОП ОСОБА_4 кредит з лімітом кредитування в сумі 1 800 000,00 грн. у валюті кредитування: гривня, долар, євро, на строк користування з 17.03.2008 року по 16.03.2023 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами у наступному розмірі : у гривні 20,0 % річних, у доларі США 15,0 % річних, у євро 14,0 % річних, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 16.03.2023 року.

Відповідно до іпотечного договору № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р.№ 384, із змінами та доповненнями, внесеними договором про внесення змін та доповнень №1 до цього іпотечного договору від 14.05.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р.№683, ФОП ОСОБА_4, в забезпечення виконання ним своїх грошових зобовязань за вищевказаним кредитним договором, надав банку в іпотеку нерухоме майно: нежилу будівлю салону-магазину, загальною площею 482,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5, заставною вартістю 2 525 000,00 грн., та належить іпотекодавцю ФОП ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності САА 436889, виданого виконкомом Одеської міської ради 07.07.2005 року, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» в реєстрі прав власності не нерухоме майно 22.07.2005 року під реєстраційним номером 11486011 (номер запису: 2735 в книзі: 45неж-90).

На дати укладення згаданих кредитного договору №11/К-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 17.03.2008 року, договору про внесення змін та доповнень до цього кредитного договору №11/01 від 14.05.2008 року, іпотечного договору № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року за р. № 384 та договору про внесення змін та доповнень № 1 до цього іпотечного договору від 14.05.2008 року за р.№ 683 ФОП ОСОБА_4 перебував у шлюбі з позивачем ОСОБА_2, зареєстрованому 03.07.1993 року Палацом урочистих подій м. Одеси, актовий запис № 792 (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 400884 від 03.07.1993 року).

Відповідно до ч.1,2 ст.60, ст.63, ч.3 ст.65 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя; дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Вказані кредитний договір №11/К-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 17.03.2008 року, договір про внесення змін та доповнень до цього кредитного договору № 11/01 від 14.05.2008 року, іпотечний договір №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року за р.№384 та договір про внесення змін та доповнень №1 до цього іпотечного договору від 14.05.2008 року за р.№683 було укладено ФОП ОСОБА_4 з письмової згоди позивача ОСОБА_2, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 17.03.2008 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р.№383, та заявою ОСОБА_11 від 14.05.2008 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р.№684.

В подальшому шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 було розірвано, але зі смислу ст. 69 СК України випливає, що сам по собі факт розірвання шлюбу між подружжям не припиняє їх права спільної сумісної власності на майно, що було набуте ними за час шлюбу.

04.06.2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Автокразбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Український промисловий банк» відступило, а ПАТ «Автокразбанк» прийняло права вимоги до ФОП ОСОБА_4 за кредитним договором №11/К-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 17.03.2008 року.

21.11.2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Автокразбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за р.№1139, за умовами якого ТОВ «Український промисловий банк» відступило, а ПАТ «Автокразбанк» прийняло права вимоги до ФОП ОСОБА_4 за іпотечним договором №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року.

06.09.2016 року між ПАТ «Автокразбанк» та ТОВ «Юргруп» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитом №2016/12-К, за умовами якого ПАТ «Автокразбанк» відступило, а ТОВ «Юргруп» прийняло права вимоги до ФОП ОСОБА_4 за кредитним договором №11/К-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 17.03.2008 року, а також укладено договір № 2016/12-І про відступлення права вимоги за іпотечним договором №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за р.№1390, за умовами якого ПАТ «Автокразбанк»» відступило, а ТОВ «Юргруп» прийняло права вимоги до ФОП ОСОБА_4 за іпотечним договором №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року.

Відповідно до ст.ст. 512, 513, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги); правочин щодо зміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові; до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов вищевказаних договору про відступлення права вимоги від 04.06.2013 року, договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21.11.2013 року, договору про відступлення права вимоги за кредитом № 016/12-К від 06.09.2016 року та договору №2016/12-І про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 06.09.2016 року, спочатку до ПАТ «Автокразбанк», а потім до ТОВ «Юргруп» перейшли всі права вимоги до боржника ФОП ОСОБА_4 за кредитним договором №11/К-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 17.03.2008 року та за іпотечним договором №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року у повному обсязі.

Відповідно до п.10.11. кредитного договору №11/К-08-АПЗ від 17.03.2008 року банк має право повністю або частково перевести свої права та зобовязання по цьому договору, а також по правочинам, повязаним із забезпеченням зобовязань за цим договором (договорам забезпечення, укладених з позичальником), третій особі без згоди позичальника, попередньо повідомивши про це позичальника за 10-ть календарних днів.

Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави.

Статтею 589 ЦК України та статтею 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буле виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В силу ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Зазначені положення Закону України «Про іпотеку» повністю узгоджуються з положеннями ст. ст. 589, 590,591 ЦК України.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п.2.1.6. іпотечного договору № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року, у випадку порушення іпотекодавцем та/або позичальником обовязків за цим та/або кредитним договором, в тому числі прострочення сплати чергових платежів по поверненню кредитних коштів та/або процентів та/або комісій, штрафів, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку» та цим договором.

Розділом 4 цього іпотечного договору встановлено порядок звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки.

Пунктом 4.1. цього іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, якщо у момент настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу по сплаті кредитних коштів) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або несплаті або частковій несплаті комісій та штрафних санкцій у строки, встановлені кредитним договором.

Відповідно до п.4.3., 4.4., 4.4.1. цього іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п.4.4 цього договору; даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору, у випадку настання будь-якої з підстав, передбачених п. 4.1. цього договору, зокрема, шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок основного зобовязання відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку»; іпотекодержатель набуває нерухомість предмет іпотеки за цим договором у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки нерухомості предмету іпотеки субєктом оціночної діяльності, обраним іпотекодержателем після виконання всіх дій, передбачених ст.37 Закону України «Про іпотеку»; договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на нерухомість предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухомість, що є предметом іпотеки.

З метою задоволення своїх вимог за кредитним договором №11/К-08-АПЗ від 17.03.2008 року, ТОВ «Юргруп» розпочало процедуру стягнення заборгованості, а оскільки іпотечний договір №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року передбачає, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати спосіб стягнення: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4. цього договору, 12.04.2017 року ТОВ «Юргруп» звернулось до Філії КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради для оформлення державної реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки нежилу будівлю салону-магазину, загальною площею 482,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5, та 14.04.2017 року державним реєстратором ОСОБА_5 було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ТОВ «Юргруп» на нежилу будівлю салону-магазину, загальною площею 482,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5 (номер запису про право власності: 19952016, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101).

Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 4.2. іпотечного договору № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року, у випадку порушення іпотекодавцем та/або позичальником обовязків за цим договором та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у 30-ти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 6.7. цього іпотечного договору та п.10.4. кредитного договору № 11/К-08-АПЗ від 17 березня 2008 року, всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі, за підписами уповноважених осіб, скріплених печатками сторін шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм за адресами, зазначеними у договорі.

В розділі 11 кредитного договору №11/К-08-АПЗ від 17.03.2008 року та Графіку зменшення ліміту кредитування (т.1 а.с.145), який є додатком №1 до цього кредитного договору та його невід'ємною частиною, а також в договорі про внесення змін та доповнень №11/01 до цього кредитного договору від 14.05.2008 року (т.1 а.с.143), у ввідній частині та розділі 7 іпотечного договору № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року (т.1 а.с.10), в договорі про внесення змін та доповнень №1 до цього іпотечного договору від 14.05.2008 року (т.1 а.с.14) вказано, що ФОП ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

В п. 1.1. договору про відступлення права вимоги від 04.06.2013 року (т.1 а.с. 154) та п. 1.1. договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21.11.2013 року за р.№ 1139 (т.1 а.с.158), а також в п.1.1. договору про відступлення права вимоги за кредитом № 2016/12-К від 06.09.2016 року (т.1 а.с.162), вказано, що, на дату укладення цих договорів, ФОП ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/2 кв.62.

Крім того, в резолютивній частині рішення Господарського суду Одеської області від 30.01.2014 року у справі № 916/3406/13 (т.1 а.с.204) та у виданому на підставі цього судового рішення наказі від 17.02.2014 року (т.1 а.с.208) про примусове виконання рішення також вказано, що відповідач (боржник) проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/2 кв.62.

Вказані письмові докази підтверджують, що станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги за кредитом № 2016/12-К від 06.09.2016 року та договору №2016/12-І про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 06.09.2016 року ТОВ «Юргруп» було відомо, що позичальник/іпотекодавець ФОП ОСОБА_4 вже не був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, а був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Проте ТОВ «Юргруп» надіслав передбачену ст.35 Закону України «Про іпотеку» та п.4.2. іпотечного договору № 11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року вимогу-повідомлення за вих. № 0052 від 21.10.2016 року ФОП Захаренку за адресою: АДРЕСА_1, де він як мінімум з червня 2013 року вже не був зареєстрований і не проживав, що в свою чергу свідчить про недотримання іпотекодержателем ТОВ «Юргруп» процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, суд взяв до уваги, що п.57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який діяв станом на день реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ТОВ «Юргруп» на спірну нежилу будівлю, визначено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки заявником, крім інших документів, що зазначені в Порядку, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки - нежитлову будівлю салону-магазину, загальною площею 482,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська обл., вул. Водопровідна, буд. 5, за ТОВ «Юргруп» було проведено з грубим порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у зв'язку з чим державна реєстрація права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна за ТОВ «Юргруп» підлягає скасуванню у судовому порядку.

Разом з тим, районний суд вважав зайвою та такою, що не підлягає задоволенню вимогу позивача щодо визнання недійсним рішення державного реєстратора ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 19952016 від 14.04.2017 року, яким вирішено здійснити реєстрацію права власності іпотекодержателя ТОВ «Юргруп» на нежитлову будівлю салону-магазину, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5. Відповідно до ст.51 ЦПК України право вибору відповідача виключно належить позивачеві, але позивач не предявляла у даній справі будь-яких позовних вимог до державного реєстратора ОСОБА_5, а також під час судового розгляду даної справи не подавала заяву про залучення державного реєстратора ОСОБА_5 до участі у справі в якості співвідповідача.

Також районний суд погодився з доводами позивача стосовно того, що нежитлове приміщення салону-магазину, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 5, підлягає витребуванню у відповідача на її користь шляхом виселення відповідача з цього приміщення салону-магазину з наступних підстав.

Судом установлено, що 14.04.2017 року ТОВ «Юргруп» відчужив на користь ОСОБА_3 спірну нежитлову будівлю салону-магазину на підставі укладених між ними двох договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р. №№ 560, 562.

За приписами ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лишу у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння не з його волі.

Згідно ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.399 ЦК України право володіння припиняється, зокрема, у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Колегія суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що складання та підписання повного тексту судового рішення у справі було здійснено після дати припинення здійснення повноважень ОСОБА_1А та, що судове рішення є таким, що ухвалено та підписано неповноважним складом суду, з огляду на те, що відповідно до п. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель мав докази наявності порушення умов кредитного договору, оскільки Постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2017 року (т.2 а.с.21) рішення Господарського суду Одеської області від 30.01.2014 року та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року скасовані та справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області та на даний час триває розгляд справи щодо наявності заборгованості. Ані підтвердити, ані спростувати документально дані розрахунку банку стосовно обсягу нарахованих відсотків протягом періоду з 21.05.2008 року по 04.06.2013 року за наданими матеріалами справи не надається за можливе.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності, які було предявлено до субєкта приватного права, а не субєкта владних повноважень, з огляду на ч.8 ст.30 чинної редакції ЦПК України, відповідно якої вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Доводи апелянта щодо висновків суду про обізнаність у зміні адреси іпотекодавця з інших джерел не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, колегія суддів також відхиляє твердження ОСОБА_6, що позивачем не надано доказів того, що спірне майно є спільним сумісним, а не особистою приватною власністю іпотекодавця, та її права не порушені, з огляду на ту обставину, що кредитний договір №11/К-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 17.03.2008 року, договір про внесення змін та доповнень до цього кредитного договору № 11/01 від 14.05.2008 року, іпотечний договір №11/Zкіп-08-АПЗ-02 від 17.03.2008 року за р.№384 та договір про внесення змін та доповнень №1 до цього іпотечного договору від 14.05.2008 року за р.№683 було укладено ФОП ОСОБА_4 з письмової згоди позивача ОСОБА_2, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 17.03.2008 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р.№383, та заявою ОСОБА_11 від 14.05.2008 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р.№684, також те, що спірне майно було придбано під час шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції визнав встановленими недоведені обставини є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи наявні відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де зазначено дату реєстрації права власності на нежитлову будівлю салону-магазину за ОСОБА_4 (т.1 а.с.180) та ухвала апеляційного суду Одеської області від 25.09.2013 року про залишення без змін заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2013 року про розірвання шлюбу, у якій зазначено дату укладення шлюбу (т.1 а.с.30). Матеріали справи містять докази про реєстрацію шлюбу та копії свідоцтва про право власності.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що у матеріалах справи наявна вимога первісного іпотекодержателя ТОВ «Укрпромбанк» №844 від 13.02.2009 року до іпотекодавця, а тому не було необхідності направляти таку вимогу повторно, оскільки Постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2017 року рішення Господарського суду Одеської області від 30.01.2014 року та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року скасовані та справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області та на даний час відсутнє рішення зазначеного суду щодо наявності заборгованості.

Крім того, колегія суддів зауважує, що оскільки до Філії КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради для оформлення за собою права власності на предмет іпотеки внаслідок звернення на нього стягнення в позасудовому порядкузвернулось ТОВ «Юргруп», то саме відповідач ТОВ «Юргруп» зобовязано було виконати вимоги положення ст.35 Закону України «Про іпотеку» щодо позасудового врегулювання спору.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, дійшла висновку, що майнові права позивачки порушенні, а тому підлягають судовому захисту в обраний нею спосіб.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення у справі за позовом ОСОБА_2, судом першої інстанції були перевірені усі обставини справи, а також факти, які мають значення для справи, тому оскаржуване рішення ухвалено з додержанням вимог закону, а тому в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення районного суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргруп» - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26.03.2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.06.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_15