Справа № 661/2569/17
Провадження № 2/661/209/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Нова Каховка

Новокаховського міського суду Херсонської області

Суддя - Ведяшкіна Ю.В.,

секретар судового засідання - Антонова В.В.

у цивільній справі № 661/2569/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за договором б/н від 19 листопада 2012 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 в сумі 77373,61 грн., яка утворилась станом 11 травня 2017 року та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 14746,90 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 28949,40 грн., пені за несвоєчасне виконання своїх зобов'язань в розмірі 33677,31 грн., посилаючись на те, що станом на 28 грудня 2016 року відповідачкою була припинена господарська діяльність, проте свої зобов'язання за договором вона не виконала.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, у адресованій суду заяві просив справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, та в поданому до суду відповіді на відзив зазначили, що позивач підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, про що також свідчить користування позичальником наданими банком послугами, проте свої зобов'язання не виконав у зв'язку з чим виникла зазначена у позові заборгованість, яку просять стягнути на користь Банку. При цьому Банк звертаючись до суду із зазначеним позовом не порушив строки позовної давності, оскільки відповідно до норм чинного законодавства такий строк було збільшено до 15 років, який ще не сплинули з дня порушення позичальником взятих на себе зобов'язань.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились у поданому до суду відзиву на позовну заяву, позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що підписана відповідачем заява про відкриття поточного рахунку та картки, відповідно до норм чинного законодавства не є належно оформленим кредитним договором, крім того позивач звертаючись до суду із зазначеним позовом порушив строк позовної давності. Який не може бути збільшено в односторонньому порядку, а тому є загальним та становить 3 роки, перебіг якого розпочався з 22 листопада 2013 року, оскільки Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифів банку простроченою заборгованість за заявками на гарантований платіж становить 30 днів з моменту настання строку повернення кредиту, так остання заявка позичальником підписана 18 жовтня 2013 року, строк повернення в якій зазначено 23 жовтня 2013 року, тобто заборгованість за який виникла 22 листопада 2013 року. На підставі викладеного просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

11 червня 2018 року представник відповідача вдруге подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, при цьому не надавши суду належних доказів поважності причини її неявки в судове засідання, тому суд, не приймає таку заяву, та проводить розгляд справи у відсутність не з'явившихся учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 19 листопада 2012 року відповідач ОСОБА_1 будучи фізичною-особою підприємцем склала заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, відповідно до якої вона просить ПАТ «КБ «ПриватБанк» відкрити поточний рахунок та картковий рахунок, за умовами що у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта банк може встановити клієнту на рахунок кредитний ліміт про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій вибір або у письмовій формі, або через встановленні засоби електронного зв'язку, порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитними лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщенні в мережі Інтернет на сайті Банку.

Відповідно до наданого позивачем витягу з Тарифів комісія під час оплати за рахунок коштів банку 4% річних (мінімум 5 грн.), у разі виконання платежу за рахунок кредиту банку плата за користування кредитом становитиме 64 % річних. У разі непогашення протягом 30 днів заборгованість стає простроченою, нараховуються проценти та штрафи.

Відповідно до наданого позивачем витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» кредит за послугою «Гарантований платіж» надається Банком у виді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом на цілі, зазначені в заявці на договірне списання, в обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди. Термін повернення кредиту вказується у заявці. Клієнт погашає заборгованість п кредиту у розмірі, зазначеному в заявці Клієнта, в дату повернення кредиту, але не пізніше 30 днів після настання терміну повернення кредиту.

Відповідно до довідки ОСОБА_1 в останнє 14 лютого 2014 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 14746,90 грн.

Також позичальником ОСОБА_1 відповідно до умов та правил надання банківських послуг оформлювались заявки на гарантований платіж, а саме:

09 вересня 2013 року за рахунок кредитних коштів в розмірі 1614,10 грн., строк повернення яких встановлено до 16 вересня 2013 року;

30 вересня 2013 року за рахунок кредитних коштів в розмірі 5300 грн., строк повернення яких встановлено до 07 жовтня 2013 року;

17 жовтня 2013 року за рахунок кредитних коштів в розмірі 9200 грн., строк повернення яких встановлено до 22 жовтня 2013 року;

18 жовтня 2013 року за рахунок кредитних коштів в розмірі 3300 грн., строк повернення яких встановлено до 23 жовтня 2013 року, які були Банком прийняті та зазначення грошові кошти переведення відповідно до оформлених заявок на гарантований платіж.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за угодою від 19 листопада 2012 року позивач виконав в повному обсязі, проте, відповідачка, в порушення Умовами та Правилами надання банківських послуг та норм чинного законодавства, свої зобов`язання належним чином не виконала, необхідні кошти для погашення заборгованості не сплатила, у зв'язку з чим відповідно до наданого позивачем розрахунку станом 11 травня 2017 року виникла заборгованість яка становить 77373,61 грн., та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 14746,90 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 28949,40 грн., пені за несвоєчасне виконання своїх зобов'язань в розмірі 33677,31 грн., який відповідачем в судовому засіданні не спростовано належними та допустимими доказами.

28 грудня 2016 року фізична-особа підприємець ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та оспорюється сторонами в судовому засіданні.

Так, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України після укладення договору (заяви від 19 листопада 2012 року), між позивачем і відповідачем, виникли певні зобов'язання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ці зобов'язання, згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Враховуючи відмінності у правоздатності, дієздатності та державній реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, та, відповідно до ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. 47-49 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею, як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, а тому не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України, відповідно до висновку викладеному у Постанові Верховний Суд України від 04.12.2013 року у справі №6-125цс13.

Тобто, вказана цивільна справа підсудна саме Новокаховському міському суду Херсонської області, як місцевому загальному суду, і має розглядатися в цивільному провадженні.

З огляду на наявність порушення позичальником умов кредитного договору, то позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за цим договором є доведеним.

Проте, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися в дату повернення кредиту (зазначену у заявці), але не пізніше 30 днів після настання терміну повернення кредиту, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

За таких підстав, встановивши, що відповідно до останньої заявки на гарантований платіж строк повернення кредиту, зазначений 23 жовтня 2013 року, тобто позичальник повен був повернути кредит у зазначений строк, але не 23 листопада 2013 року, крім того відповідно до наданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку ОСОБА_1, останній платіж на погашення кредитної заборгованості за договором від 19 листопада 2012 року позичальником було внесено в травні 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся у серпні 2017 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності, тобто 3 роки, про застосування якої заявлено відповідачем у справі, тому суд відмовляє в задоволенні позову.

При цьому посилання представника позивача, на збільшення позовної давності до 15 років, суд до уваги не приймає, з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У зазначеній справі пунктом 3.2.2.10.7 наданих позивачем Умови та правилами надання банківських послуг строк позовної давності встановлено тривалістю в п'ятнадцять років, проте такі Умови не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 19 листопада 2012 року домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності відсутня, тому суд застосовує строк позовної давності встановлений чинним законодавством. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1926цс15.

За таких підстав позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 88, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю. В. Ведяшкіна