АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1415/17-ц 22-ц/774/526/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/1415/17-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державне підприємство «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 листопада 2017 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. о 15 годині 43 хвилин у місті Кривому Розі та повне судове рішення складено 13 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» (надалі - ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці») про скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він працював на посаді провідного інженера сектору експертизи об'єктів гірничо-металургійного виробництва відділу технічної експертизи ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» з 29.12.2007 року.

03.03.2016 року позивач отримав повідомлення про звільнення, з якого дізнався, що наказом №16-ОД від 24.02.2016 року «Про внесення змін до штатного розпису ДП «Криворізький ЕТЦ», передбачено скасувати посаду провідного інженера у секторі експертизи об'єктів гірничо-металургійного виробництва відділу технічної експертизи з 05.05.2016 року

Наказом №81-квід 23.05.2016 року позивача звільнено із займаної посади з 23.05.2016 року за скороченням чисельності штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на несвоєчасність попередження профспілкового комітету про прийняття рішення про скорочення посади, необґрунтованість змісту наказу №16-ОД від 24.02.2016 року та порушення норм трудового права при прийнятті цього наказу, ненадання профспілковому комітету будь-яких письмових доказів про гостру потребу в оптимізації складу сектору, неврахування переваги позивача, який має значний досвід та кваліфікацію, просив суд: скасувати наказ № 81-к від 23.05.2016 року; скасувати п. 3 наказу №16-ОД від 24.02.2016 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 98 412 грн. 76 коп. та моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн., а також допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи та ненадання належної оцінки доказам по справі. Так, позивач зазначає, що його було безпідставно звинувачено у невиконанні вимог щодо надання висновку на штрихове кодування, у зв'язку з чим наказами від 15 січня 2016 року та від 18 січня 2016 року оголошено догану з позбавленням премії за січень-лютий 2016 року. 01 березня 2016 року позивач звернувся до директора ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» з проханням об'єктивно розібратися в ситуації, але останній дав усне розпорядження юристу підприємства підготувати документи на звільнення позивача, у зв'язку з чим позивач вважає, що наказ №16-ОД від 24.02.2016 року було підписано заднім числом та суд мав дослідити ці обставини.

Також, позивач зазначає, що він 09.03.2016 року звернувся до Голови профкому Соловйова Е.В. та від нього довідався, що останній не знає про існування наказу №16-ОД, а вже наступного разу Голова профкому повідомив про надходження до Профкому повідомлення про намір скоротити ряд посад від 02.02.2016 року. При цьому, перша розмова була записана позивачем на диктофон, що, на думку позивача, є доказом незаконності оскаржуваного наказу.

Окрім цього, позивач вказує на те, що повідомлення про наступне вивільнення працівників від 02.02.2016 року було зареєстроване на останній строчці сторінки за номером №268-1/01, а попередній документ зареєстровано за вхідним № 268.

Також, на думку позивача, суд мав врахувати висновки перевірки, проведеної після повторного звернення позивача до Голови міськкому профспілки металургів та гірників, згідно якої накази №1-д від 15 січня 2016 року та №16-Од від 24 лютого 2016 року підготовлено з порушенням законодавства України та умов Колективного договору. До того ж, позивач вважає, що суд мав би прийняти до уваги той факт, що наказ №1-д вже було скасовано судом.

Порушення норм матеріального права, на думку позивача, полягає в тому, що суд не з'ясував чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та не взяв до уваги, що роботодавець не попередив профспілку про намір скорочення посади за три місяці до прийняття рішення про її скорочення.

Позивач вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги всі його доводи, наведені, як в позовній заяві, так і надані в судовому засіданні, які підтверджують заявлені позовні вимоги та спростовують твердження відповідача щодо наявності підстав для скорочення посади позивача.

Також, на думку позивача, суд безпідставно не взяв до уваги матеріали статті, яка була надрукована від імені позивача в журналі «Все про охорону праці», де він заявив, що ОСОБА_2 призначено на посаду директора ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» з ознаками корупції, що, на його думку, насправді й стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення.

Не обґрунтованим вважає позивач й висновок щодо пропуску ним позовної давності, адже, ним не пропущено місячний строк, який, на його думку, обраховується починаючи з початку розгляду першої справи. Також, позивач наголошує на тому, що дві попередні позовні заяви було залишено без розгляду на підставі його заяви, що є його правом, та представники відповідача не мали заперечень з цього приводу.

03 квітня 2018 року позивачем ОСОБА_1 надано суду доповнення до апеляційної скарги, які не враховуються колегією суддів, як такі, що подані з порушенням вимоги ч. 1 ст. 364 ЦПК України (т. 2 а.с. 84-86).

Відповідач ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» надав відзив на апеляційну скаргу та докази його направлення на адресу позивача ОСОБА_1, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. При цьому, зазначив, що зміни до штатного розпису внесено у відповідності до ст. 64 ГПК України та дотримано строки, визначені ст. 49-4 КЗпП України, повідомлення профспілкового комітету про наступні зміни у штатному розписі. Питання порівняння виробітку кожного працівника та наявності переважного права на залишення на посаді в даному випадку взагалі не вирішувалося, оскільки в штатному розписі сектору експертизи об'єктів гірничо-металургійного виробництва відділу технічної експертизи наявна лише одна посада провідного інженера, яка скорочувалася, а інших вакантних посад для працевлаштування позивача у штатному розписі підприємства не було. Також, відповідач своєчасно повідомив ОСОБА_1 про наступне скорочення штату та отримав згоду профспілки на його звільнення, у зв'язку з чим відсутні підстави для поновлення останнього на роботі та задоволення заявлених позовних вимог.

Крім того, відповідач наголошує на тому, що ОСОБА_1 вже двічі звертався до суду з аналогічними позовними вимогами, що, на його думку, свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами та підтверджує правильність висновку суду першої інстанції щодо пропуску позивачем позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Позивачем ОСОБА_1 подано заперечення на відзив відповідача ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» (т. 2 а.с. 87-102).

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, представників відповідача ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» - Толстих Є.В., Коваль Н.А., які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України, в редакції від 18.03.2004 року, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до наказу №116-к від 29.12.2007 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду провідного інженера сектору експертизи об'єктів гірничо-металургійного виробництва відділу технічної експертизи (т. 1 а.с. 13).

Наказом від 24.02.2016 року №16-ОД «Про внесення змін до штатного розпису ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» відповідач вніс ряд змін до штатного розпису підприємства, в тому числі і до штатного розпису відділу технічної експертизи, а саме: у зв'язку із значним зменшенням обсягів робіт у відділі технічної експертизи з 05.05.2016 року було скасовано посаду провідного інженеру сектора експертизи об'єктів гірничо-металургійного виробництва (т. 1 а.с. 16,17).

03.03.2016 року позивача повідомлено про наступне звільнення та про відсутність на підприємстві вакантних посад, які відповідають його кваліфікації (т. 1 а.с.24, 49).

Первинна профспілкова організація ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці», членом якої є позивач, протоколом від 11.04.2016 року №01/04/16 надала згоду на його звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників (т. 1 а.с. 18, 19).

Наказом від 23.05.2016 року №81-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності штату підприємства (т. 1 а.с.15).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд першої інстанції врахував скорочення штату працівників на ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» та виходив з відсутності порушень процедури звільнення з роботи ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як вбачається із наведеної норми закону, поняття змін в організації виробництва і праці не вичерпується лише реорганізацією, банкрутством або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників. Власник або уповноважений ним орган вправі на свій розсуд вносити зміни до штатного розпису, в тому числі має право зменшити чисельність посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Виходячи із наведених вимог закону, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженого органу підприємства. Власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис. Суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у ч. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Із штатних розписів ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» станом на 01.12.2015 року (т. 1 а.с.82-85) та на 05.05.2016 року (т. 1 а.с.86-89), вбачається, що у ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» станом на 23 травня 2016 року дійсно була скорочена одна штатна одиниця провідного інженеру сектора експертизи об'єктів гірничо-металургійного виробництва, а тому колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції щодо проведення підприємством скорочення чисельності штату працівників.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не перевірив наявності економічного обґрунтування проведення такого скорочення колегією суддів відхиляються, адже, як зазначено вище, суд має перевірити чи дійсно відбулося скорочення чисельності або штату працівників та не вправі обговорювати питання про доцільність таких дій роботодавця.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди позивача ОСОБА_1 з датою направлення директором ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» на адресу Профспілкового комітету ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» Повідомлення про планування наступного скорочення штату працівників підприємства, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що зазначене повідомлення, у порядку ст. 49-4 КЗпП України, було направлено на адресу Профспілкового комітету ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» 02 лютого 2016 року за вихідним №268/01 (т. 1 а.с. 102).

Крім того, згідно правової позиції, яка висловлена в постанові Верховного Суду України від 27 червня 2012 року №6-65цс12, при зміні внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи, звільнення згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України проводиться лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з такими змінами, при умові дотримання власником вимог ч.2 ст.40, ст.ст.42,43,49-2 КЗпП України.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП в першу чергу пропонується робота: відповідною спеціальністю, а якщо такої роботи немає, - інша робота (як вакантна посада, що відповідає кваліфікації працівника, так і вакантна посада, що передбачає виконання роботи більш низької кваліфікації або нижчим рівнем оплати праці).

Як вбачається з матеріалів справи, одночасно з попередженням про наступне вивільнення ОСОБА_1 не пропонувалась інша робота на тому ж підприємстві, оскільки вакантні, які можна було б запропонувати позивачеві, посади були відсутні, і висновки суду першої інстанції в цій частині позивачем в апеляційній інстанції не оскаржуються.

З огляду на відсутність вакантних посад, будь яка перевага позивача, передбачена статтею 42 КЗпП не могла бути реалізована та роботодавець не мав правових підстав для з'ясування наявності або ж відсутності у ОСОБА_1 більшої кваліфікації порівняно з іншими працівниками, а тому доводи позивача в цій частині відхиляються, як безпідставні.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Відповідачем було отримано згоду профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ДП «Криворізький ЕТЦ» на звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників, що підтверджується листом - повідомленням від 06.04.2016 року №905/01 (т. 1 а.с. 19).

Згода Первинної профспілкової організації ДП «Криворізький ЕТЦ», членом якої є позивач, на його звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників надана згідно протоколу ППО ДП «Криворізький ЕТЦ» від 11.04.2016 року №01/04/16 (т. 1 а.с. 18).

Також, відповідачем на виконання вимог ст. 49-4 КЗпП України, було надіслано повідомлення про скорочення штату працівників підприємства Голові профспілкового комітету «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» від 06.04.2016 року за вих. №905/01 (т. 1 а.с. 18).

Установивши наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги в цій частині.

Погоджується колегія суддів й з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачена можливість стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу лише у разі винесення рішення про поновлення працівника на роботі.

Також, вірним є висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, адже відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо працівником було доведено порушення його законних прав, які призвели до моральних страждань (ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України), а судом не було встановлено порушення трудових прав позивача.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об'єктивний склад, права та обов'язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

Разом з тим, правомірно прийшовши до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з їх недоведеністю та безпідставністю, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин наслідки пропуску позивачем позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, про що зазначив в мотивувальній частині рішення, не врахувавши роз'яснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно яких суд зазначає у рішенні про відмову у позові з підстав пропуску без поважних причин строку для звернення з позовом, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. У зв'язку з чим підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення посилання на пропуск позивачем позовної давності.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 листопада 2017 рокузмінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» про скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: