Справа № 2-3508/14
6-458/18 (760/9022/14)
У Х В А Л А

10 травня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Швидченко О.В.,

за участю представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

24 квітня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_2, в якій вона просить визнати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості у розмірі 781 370,41 грн., виданий Солом'янським районним судом м. Києва по справі № 760/9022/14-ц від 30 червня 2015 року, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 16 вересня 2014 року Солом'янським районним судом м. Києва було винесено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 40/1 від 13 травня 2008 року в розмірі 781 370,41 (сімсот вісімдесят одна тисяча триста сімдесят гривень 41 копійка) грн.

30 червня 2015 року Солом'янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва у Солом'янському ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 482281 щодо виконання виконавчого листа № 760/9022/14-ц, виданого Солом'янським районним судом м. Києва від 30.06.2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 781 370,41 грн.

Заявник вважає, що виконавчий лист, виданий Солом'янським районним судом м. Києва є таким, що не підлягає виконанню повністю у зв'язку з його припиненням, відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, з огляду на наступне.

09 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено Договір № 4110 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого Банк передав (відступив) Кредитору, а Кредитор набув Право вимоги до Боржника за Кредитним договором разом із забезпеченням, внаслідок чого відбулася заміна Кредитора у зобов'язанні, та Кредитор отримав всі права, що виникають з Кредитного договору разом з забезпеченням. Отже, Банк втратив всі права про стягнення заборгованості за кредитним договором на свою користь.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у ній, та просила суд її задовольнити.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно з частиною третьою статті 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подана заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року, позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №40/1 від 13 травня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_2, у розмірі 781 370 (сімсот вісімдесят одна тисяча триста сімдесят) грн. 41 коп.

Стягнуто частково, в рівних долях, з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору /а.с.а.с. 124-126/.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року, - відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості /а.с.а.с. 141-142/.

30 червня 2015 року Солом'янським районним судом м . Києва було видано чотири виконавчих листа в цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості /а.с. 148/.

На підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва у Солом'янському ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 482281 щодо виконання виконавчого листа № 760/9022/14-ц, виданого Солом'янським районним судом м. Києва від 30.06.2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 781 370,41 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено Договір № 4110 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого Банк передав (відступив) Кредитору, а Кредитор набув Право вимоги до Боржника за Кредитним договором разом із забезпеченням, внаслідок чого відбулася заміна Кредитора у зобов'язанні, та Кредитор отримав всі права, що виникають з Кредитного договору №40/1 від 13 травня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_2 разом з забезпеченням /а.с.а.с. 165-167/.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно із ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013р. (справа № 6-122 цс 13).

За таких обставин, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише у відкритому виконавчому провадженні, а на будь-якій стадії виконавчого провадження, зважаючи на можливість замінити стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, і у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права тa обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього доЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд при цьому також зважає на те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Заміна кредитора у зобов'язанні відбулась на підставі відступлення вимоги, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження

Таким чином, встановлено, що боржником рішення суду добровільно не виконано в межах виконавчого провадження, виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення не закінчено, дані про виконання рішення до суду не надходили, а також у зв'язку з ненаданням суду доказів щодо наявності підстав, з якими закон пов'язує можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 353, 354, 432 ЦПК України, суд, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Кізюн