Справа №720/167/87
Провадження № 2/720/260/18
18 червня 2018 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Житарюк В.О.,
за участю сторін по справі:
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного провадження м. Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
- про стягнення боргу за договором позики, -
Після спливу зазначеного строку відповідач не повернув борг в добровільному порядку. На неодноразові усні звернення до нього відповідач ніяким чином не реагував.
Представник позивача просить суд в примусовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики що дорівнює офіційному курсу долара до грн. станом на 26.12.2017 року в загальній сумі 335400 грн. та три відсотка річних за весь час прострочення суми боргу в розмірі 7360 грн. 42 коп..
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримала позовну заяву в повному обсязі та просять суд її задовольнити.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи за офіційним місцем реєстрації та за місцем його проживання в судовому засіданні не зявився повторно не повідомив суд про причину своєї неявки, не подав до суду відзив на позовну заяву та не подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності.
Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вислухавши думку позивача та приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи за офіційним місцем реєстрації та проживання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов можу бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двохстороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладенні після укладання цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналогічну правову позиції висловив Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року при розгляді Справи №6-63цс13.
Отже аналізуючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми суд дійшов висновку, що між сторонами на підставі поданої позивачем розписки був укладений договір позики та предметом договору позики є іноземна валюта яку відповідач отримав 03.02.2017 року і зобовязався повернути через два місяця тобто 04.04.2017 року.
Згідно з ст.1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить зобовязання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачений у договорі.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може бути використовуватися в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст.5 ЦПК України, Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Враховуючи вимоги ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, що Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог а у разі задоволення позову - на відповідача.
Судом встановлено, що відповідно до квитанції про сплату судового збору від 26.12.2017 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 3427 грн. 60 коп. якій у відповідності до зазначених правових підстав підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-279,280-284, 354 ЦПК України, і на підставі ст.202.206,207,625,1046,1047,1049 ЦК, суд, -
Стягнути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІПН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_2 понесені судові витрати в сумі 3427 грн. 60 коп.. (три тисячі чотириста двадцять сім грн.. 60 коп.).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_3 має право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду через пять днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.