Справа № 128/1778/16-ц
Провадження № 22-ц/772/872/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 рокуСправа № 128/1778/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.

при секретарі Агеєвій Г.В.

за участю ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького районного суду від 07.02.2018 року, ухваленого о 14 год. 32 хв. в приміщенні Вінницького районного суду суддею Саєнко О.Б., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання самочинно збудованим об'єктом житловий будинок та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованого житлового будинку,-

В с т а н о в и в :

20.04.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання житлового будинку ОСОБА_5 самочинно збудованим, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення паркану та житлового будинку,.

Зазначає, що рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду при Товарній біржі «ТБ Всеукраїнська» від 08.05.2007 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 задоволено повністю; визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18 квітня 2007 року площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 - укладений між ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 дійсним; визнано право власності в рівних частках на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 за ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7

На підставі рішення Якушинецької сільської ради Вінницького району від 30.09.2009 року ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7 видано державні акти на право власності на земельну ділянку загальною площею по 0,050 га кожному. Пізніше право власності на земельну ділянку ОСОБА_9 перейшло до відповідача ОСОБА_5 Рішенням Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 62 від 13 березня 2013 року ОСОБА_5 надано дозвіл на проектування та будівництво жилого будинку, а також зобов'язано її розробити проект та будівельний паспорт в відділі містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації та розпочати будівельні роботи після реєстрації відповідного повідомлення в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області. Згодом відповідачем було виготовлено вищезгаданий проект та подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Вказує, що будівництво житлового будинку відповідач розпочала не згідно проекту, а зі значним зміщенням до межі між їх земельними ділянками, за кілька сантиметрів від межі. На його зауваження , відповідач не реагувала, що змусило його звернутися до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, якою проведено позапланову перевірку будівництва житлового будинку, та якою встановлено, що відповідач проводить роботи по будівництву житлового будинку з порушеннями затвердженого будівельного паспорту та зобов'язано усунути порушення та привести об'єкти до вимог чинного законодавства. Вказує, відповідачем було проігноровано вищезгаданий припис, зауваження позивача, і 08.05.2014 року отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, який на той час ще був незакінчений. 10.06.2014 року в ході перевірки будівництва встановлено, що відповідачем подано недостовірні дані у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою 24.04.2014 року за № ВН 62 на будівництво житлового будинку, чим порушено вимоги п. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зважаючи на викладені обставини у нього виникають проблеми із будівництвом власного житлового будинку, оскільки, будь яке будівництво на його земельній ділянці не може відповідати встановленим будівельним нормам, через будівництво сусіда, що також порушує його права, як власника.

Просив усунути перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою, площею 0,050 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого-будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2, Вінницького району шляхом знесення відповідачем неправомірно встановленого паркану; визнати самочинно збудованим об'єктом житловий будинок, що розміщений за адресою АДРЕСА_3, усунути перешкоди у користуванні вище вказаною земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованого будинку ОСОБА_5 за цією адресою.

Ухвалою Вінницького районного суду від 07.02.2018 року за заявою позивача позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, площею 0,050 га кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_4, шляхом знесення неправомірно встановленого паркану ОСОБА_5 - залишено без розгляду.

Заочним рішенням Вінницького районного суду від 07.02.2018 року у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання самочинно збудованим об'єктом житлового будиноку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом його знесення - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Зазначає, що суд першої інстанції, хоча і встановив, що він, володіючи земельною ділянкою фактично позбавлений права на будівництво свого будинку через протиправність дій відповідача, але дійшов помилкового висновку про відмову у позові у зв'язку з наявністю судового рішення за позовом інших осіб, яким зобов'язано відповідача знести спірний будинок, а тому між сторонами відсутній спір про право. Проте судом не надано оцінки тому, що ОСОБА_3 раніше не звертався до суду з позовом до ОСОБА_5 з вимогою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою .

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до п.п.8,9 Розділу Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону № №2147 від 03.10.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, позивача та його представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню слід задовольнити.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду при товарній біржі «ТБ Всеукраїнська» від 08.05.2007 року за ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7 визнано право власності в рівних частках на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва і обслуговування жилого-будинку, господарських будівель і споруд, в АДРЕСА_5, та на підставі рішення Якушинецької сільської ради Вінницького району від 30.09.2009 року видано державні акти про право власності на земельну ділянку загальною площею по 0,050 га кожному.

Пізніше належну земельну ділянку ОСОБА_9 відчужила ОСОБА_5

Рішенням Якушинецької сільської ради Вінницького району № 62 від 13.03.2013 року ОСОБА_5 надано дозвіл на проектування та будівництво житлого будинку і зобов'язано останню розробити проект та будівельний паспорт та розпочати будівництво тільки після реєстрації даних документів.

Пізніше відповідачкою було виготовлено вищевказані документи та подано повідомлення про початок будівельних робіт.

У зв'язку з встановленими інспекцією БАБК за заявою ОСОБА_3 порушеннями ОСОБА_5 вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандарті і правил, відхиленнями від будівельного паспорту в частині недотримання відстані віж будівництва до межі земельної ділянки, останній 11.10.2013 року було винесено припис № 19 про усунення порушень до 01.12.2013 року у вигляді приведення об'єкта до відповідності містобудівним вимогам.

08.05.2014 року на ім'я ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на побудований нею будинок та зареєстровано за нею речове право на нього в Державному реєстрі речових прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року, що набрала законної сили 25.08.2016 року, в справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області в зв'язку з порушеннями встановлено факт самочинного будівництва ОСОБА_5 житлового будинку та зобов'язано останню за власний рахунок знести вказаний будинок.

Заочним рішенням Вінницького районного суду від 25.04.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.10.2017 року, свідоцтво про право власності ОСОБА_5 та реєстрація речового права скасовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що існує вже судове рішення про зобов'язання знесення ОСОБА_5 за власний рахунок самочинно збудований житловий будинок, тому відсутній спір про право.

Невиконання ОСОБА_5 судового рішення від 23.02.2016 року не є підставою для звернення ОСОБА_3 до суду із даним позовом, в порядку цивільного судочинства, оскільки діючим КАС України передбачений порядок примусового виконання рішення суду у випадку відмови відповідача добровільно виконати таке рішення.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупередженний та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави».

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Суд, не вирішуючи питання про закриття провадження у справі, відмовив у задоволенні позову з підстав вирішення такого спору іншим судом.

Разом з тим, з матеріалів справи та встановлених судовими рішеннями обставин вбачається, що ОСОБА_3 раніше не звертався до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання збудованого нею житлового будинку об'єктом самочинного будівництва, та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом його знесення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа мас право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства».

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи з мстою ефективного захисту свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У справі № 802/3825/14-а ОСОБА_3 приймав участь у якості третьої особою. Звернення до суду із власним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання самочинно збудованим будинку та усунення перешкод в користуванні своєю земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого будинку є засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

За таких обставин доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду усправі № 802/3825/14-а, яка набула законної сили, адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області; треті особи - ОСОБА_3, відділ містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації, до ОСОБА_5 про зобов'язання до вчинення дій, задоволено повністю. Зобов'язано ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно збудований житловий будинок по АДРЕСА_6 на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3.

В постанові суду зазначено, що дослідженими під час розгляду справи фактичними даними підтверджено, що відповідачем ОСОБА_5 не вжито передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на забезпечення виконання вимог приписів та усунення вчиненого правопорушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. ОСОБА_5 своїми діями грубо порушила права третьої особи ОСОБА_3 на спонукала позивача звернутися з даним позовом до суду. Доведено, що вичерпані всі заходи для приведення відповідачем об'єкта будівництва в належний стан, доведено нанесення шкоди інтересам третьої особи ОСОБА_3 таким будівництвом.

ОСОБА_3, як суміжний землекористувач, інтересам якого ОСОБА_5 завдано шкоди, що в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не потребує доказуванню, звернувся за захистом свої прав з власним позовом, оскільки, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 попередні судові рішення не виконуються.

Обставини порушення прав позивача щодо володіння користування та розпорядження свою земельною ділянкою вірно встановлені судом першої інстанції, він фактично позбавлений права на будівництво свого будинку через протиправність дій відповідача.

Відповідно до ст. 106 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

У відповідності з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно з ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Оскільки судами у попередніх судових рішеннях встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 є самочинно збудованим об'єктом, обставина, яка в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не потребує доказуванню, та зв'язку з тим, що визнання об'єкту самочинно збудованим є неналежним способом захисту порушеного права в розумінні ст. 16 ЦК України, у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити

Крім того, дані встановлені обставини є підставою для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивача.

Позов в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованого житлового будинку - підлягає задоволенню.

Враховуючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволенні позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. 374, 379, 382 ЦПК України,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького районного суду від 07.02.2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою, площею 0,050 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2, Вінницького району, Вінницької області шляхом знесення самочинно збудованого будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_7.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня її проголошення. У випадку проголошення вступної і резолютивної частини судового рішення, останнє може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Оніщук В.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.