Справа № 495/1250/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

29 березня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В обґрунтуванні своїх вимог, позивач зазначає, що уклав шлюб 30.11.2007 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований виконкомом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 47 від 01.12.2007 року. Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (актовий запис про народження № 35 від 14.05.2008 року, місце реєстрації: виконком Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про народження № 114 від 13.02.2014 року, місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області).На сьогоднішній день позивач проживає з молодшим сином ОСОБА_5 за адресою: с. Старокозаче, вул. Хмельницького, 9 Білгород-Дністровського району Одеської області (довідка Старокозацької сільської ради від 18.12.2017 р. № 2864). За місцем проживання характеризуюся позитивно (характеристика від 18.12.2017 № 1346). ОСОБА_2 разом зі старшим сином ОСОБА_6 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (довідка Старокозацької сільської ради від 18.12.2017 р. № 2865). За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно(характеристика від 18.12.2017 № 1347). Умови проживання відповідають санітарним нормам (акти обстеження умов проживання від 18.12.2017 року).07 лютого 2018 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області прийняв рішення щодо розірвання шлюбу між сторонами (справа № 495/10609/17 ц). Згідно з довідкою від 14.12.2017 року № 1046,позивач знаходиться на військовій службі у Білгород-Дністровському прикордонному загоні, м. Білгород-Дністровський, отримує заробітну платню (копія довідки про доходи від 27.12.2017 року). За місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій в зоні АТО.Згідно з актом обстеження, складеним спеціалістами Старокозацької сільської ради від 18.12.2017 року № 29, встановлено, що ОСОБА_2 разом з старшим сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6,

с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно з актом обстеження, складеним спеціалістами Старокозацької сільської ради від 18.12.2017 р. № 30, встановлено, що позивач - ОСОБА_1 разом з молодшим сином ОСОБА_4, 14.01.2014 року дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з позивачем.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, слухати справу в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просить не здійснювати, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, згідно якої з позовними вимогами згодна, просила їх задовольнити, слухати справу в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

В судове засідання представник служби у справах дітей Білгород-Дністрвоської райдержадміністрації Одеської області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, просить задовольнити дану заяву у повному обсязі, заперечень не має.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні встановлено, що позивач уклав шлюб 30.11.2007 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований виконкомом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 47 від 01.12.2007 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (актовий запис про народження № 35 від 14.05.2008 року, місце реєстрації: виконком Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про народження № 114 від 13.02.2014 року, місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області). Станом на сьогоднішній день позивач проживаєз молодшим сином ОСОБА_5 за адресою: с. Старокозаче, вул. Хмельницького, 9 Білгород-Дністровського району Одеської області (довідка Старокозацької сільської ради від 18.12.2017 р. № 2864). За місцем проживання характеризуюся позитивно (характеристика від 18.12.2017 № 1346). ОСОБА_2 разом зі старшим сином ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (довідка Старокозацької сільської ради від 18.12.2017 р. № 2865). За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно(характеристика від 18.12.2017 № 1347). Умови проживання відповідають санітарним нормам (акти обстеження умов проживання від 18.12.2017 року).

07 лютого 2018 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області прийняв рішення стосовно розірвання шлюбу між сторонами (справа № 495/10609/17 ц). Згідно з довідкою від 14.12.2017 року № 1046,позивач знаходиться на військовій службі у Білгород-Дністровському прикордонному загоні, м. Білгород-Дністровський, отримує заробітну платню (копія довідки про доходи від 27.12.2017 року). За місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій в зоні АТО. Згідно з актом обстеження, складеним спеціалістами Старокозацької сільської ради від 18.12.2017 року № 29, встановлено, що ОСОБА_2 разом з старшим сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6,

у с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно з актом обстеження, складеним спеціалістами Старокозацької сільської ради від 18.12.2017 р. № 30, встановлено, що позивач - ОСОБА_1 разом з молодшим сином ОСОБА_4, 14.01.2014 року дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно з ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Враховуючи встановлені вище обставини, інтереси дитини, пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб суд вважає, що місце проживання дитини потрібно визначити з батьком.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, суд оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, вважає необхідним визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Однак, варто звернути увагу сторін, що таке рішення не позбавляє відповідача належного їй права брати участь в вихованні хлопчика, підтримувати з дитиною регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Суд нагадує обом батькам сторонам по справі, про їх прямий обовязок виховувати дитину в дусі поваги, любові до своєї сімї та родини, піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Особисті амбіції та конфліктні відносини батьків не повинні негативно позначатися на психологічний чи фізичний стан дівчинки.

Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

У відповідності до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ст.. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Приймаючи до уваги наведене вище, а також той факт, що відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечує про и їх задоволення, суд вважає позовні вимоги позивача доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року, ст..19, 141, 150, 161 Сімейного Кодексу України, ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 10, 11, 60, 84, 88, 130, 209, 212, 214 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою:

вул. Хмельницького, 9 с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: