Справа № 618/440/18
Провадження № 2/618/135/18
22 червня 2018 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секратаря судового засідання - Рябенко Л. В., розглянувши в порядку загального позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи - служба у справах дітей Дворічанської районний державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Петро - Іванівської сільської ради Дворічанського району Харківської області-
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи - служба у справах дітей Дворічанської районний державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Петро - Іванівської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона з ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є спільний неповнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2015 року відповідач почав проживати окремо, за цей час з сином жодного разу не спілкувався, створив іншу сім'ю, аліменти не сплачує, його заборгованість становить 13 107 грн 57 коп., обов'язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина не виконує, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зовсім не цікавиться життям дитини, між ними відсутні будь - які відносини.
У судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву, в якій просила суд справу розглянути в її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, згідно вимог п. 4) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Петро - Іванівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Будь - яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Дворічанської РДА в судове засідання не з'явився, в поданій до суду письмовій заяві начальник служби у справах дітей ОСОБА_5 просив слухати справу без участі представника служби. При прийнятті рішення покладався на думку суду. Раніше подав до суду висновок органу опіки та піклування Дворічанської РДА про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 №01-46/1716 від 18 червня 2018 року.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Петро - Іванівської сільської ради в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду письмовій заяві Петро - Іванівський сільський голова ОСОБА_6 просила слухати справу без участі представника органу опіки та піклування. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 жовтня 2010 року, виданого Петро - Іванівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_3 з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 28 жовтня 2010 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09 серпня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_2.
Згідно з довідкою виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області №1022 від 03 травня 2018 року, ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1, разом з сином - ОСОБА_4
Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 починаючи з 08.12.2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, згідно виконавчого листа №2/618/11/17 від 13 березня 2017 року Дворічанського районного суду Харківської області, борг станом на 02.05.2018 року становить 13 107 грн 57 коп.
Згідно з заявою зареєстрованої в реєстрі за №302 від 05 квітня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав на свого малолітнього сина - ОСОБА_4, не заперечував проти встановлення опіки над ним.
Згідно з ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно з ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно роз'яснень, наданих у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 16 січня 2017 року, з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4. Отже питання стягнення аліментів у судовому засіданні не розглядалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, а саме: не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, матеріально не забезпечує, у зв'язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 150, 155, 164, 166 СК України, ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 430, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно його неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю. М. Гніздилов