Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря Бомбушкар В.П.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитною лінією № 002-06500-101013.

Мотивами подання позову є те, що 10.10.2013р. ПАТ «Дельта Банк» та фізична особа ОСОБА_2, шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-06500-101013. З огляду на положення ст. 207, ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що угода була укладена, а у сторін угоди виникли взаємні права та обовязки, визначені даною угодою. З огляду на укладення угоди в цілому та п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 договору, позивач стверджує, що надав відповідачу кредиту в розмірі 42 500,00 грн. зі сплатою за користування кредитом платежів у відповідності до Тарифів, що є невідємною частиною Договору. Оскільки відповідач тривалий час зобовязання за договором не виконує, позивач просить суд з посиланням на положення ст. ст. 526, 530, ч. 4 ст. 631, ст. ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України, стягнути суму боргу в примусовому порядку, а саме: 61239,24 грн., що складається з 0,00 грн. тіло кредиту, 41708,16 грн. прострочене тіло кредиту, 19531,08 грн. заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісіями, а також стягнути понесені позивачем судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої від заявляє клопотання, у зв»язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Між позивачем та відповідачем існували договірні правовідносини, що ґрунтувались на Заяві № 002-06500-101013 від 10.10.2013р., що була підписана відповідачем та подана позивачу. Відповідно до умов даної заяви (назва в подальшому Пропозиція), відповідач просив відкрити поточний рахунок, оформити електронний платіжний засіб, встановити ліміт кредитної лінії у сумі та на строк відповідно до умов, визначених у пунктах 2.3 та 2.4 частини 2 цієї пропозиції.

Відповідно до доункту 2.3 Пропозиції встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 42 500,00 грн.

Згідно з п. 2.4 частини 2 заяви № 002-06500-101013 встановлено, що строк ліміту кредитної лінії становить 364 календарних дні, тобто до 10.10.2014 року.

Відповідно до п. 2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 цієї Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, визначених сторонами у цій Пропозиції, та не потребує додаткових угод до цієї Пропозиції.

Як доказ виконання взятих на себе обовязків банк надав копії заяви № 002-06500-101013 від 10.10.2013р., тарифів на обслуговування платіжних карток, розрахунок ціни позову.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, на яку посилається сторона позивача в обгрунтування своїх позовних вимог, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтями 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050 ЦК України, в тому числі на які посилається сторона позивача, встановлено, що зобов'язання мають виконуватися сторонами згідно умов договору, наслідки невиконання зобов'язань.

Так, статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11, зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 629 та 630 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов'язань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов'язань.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч.1 ст. 638).

Таким чином, сторони угоди досягли певних істотних умов даного договору, в тому числі щодо порядку, умов та строку виконання взаємних зобовязань.

Відповідно до наданих доказів, кредит повинен був бути наданий в розмірі не більше 42 500,00 грн., з 10.10.2013р. з кінцевим строком повернення 364 календарних дні, тобто до 09.10.2014р.

З наданого позивачем розрахунку боргу вбачається, що ОСОБА_2 скористалася кредитною лінією та протягом певного періоду часу здійснювала погашення отриманого кредиту.

Однак, починаючи з 30.05.2014 року відповідач не виконувала свої зобовязання по сплаті кредиту та відсотків в рахунок погашення кредиту. Натомість, позивач даний факт до уваги не прийняв і до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості не звертався, не зважаючи на те, що ОСОБА_2 перестала виконувати зобовязання з погашення кредиту, а також на те, що 10.10.2014 року закінчився строк ліміту кредитної лінії наданої позивачу.

Згідно надано позивачем розрахунку, остання дата погашення відповідачем платежу по кредиту відбулась у період з 05.05.2014р. по 30.05.2014р.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу..

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

За частинами 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов»язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред»явити вимогу про виконання зобов»язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 361 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено згідно наданих матеріалів позовної заяви, починаючи з 30.05.2014 року відповідач не виконувала своїх зобов»язань за договором, 10.10.2014 року закінчився строк кредитування рахунку в межах кредитної лінії, відкритої для ОСОБА_2, проте з позовом до суду позивач звернувся лише 01.12.2017 року, пропустивши таким чином, визначений законом, строк позовної давності .

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові.

Представником позивача заявлена вимога про застосування позовної давності.

Оскільки зобовязання по кредиту повинно було бути виконане до 09.10.2014р., позовна давність не була перервана, а позовна заява здана до суду 01.12.2017р., суд приходить до переконання, що в позові слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Керуючись ст. ст. 252-255, 256-257, 261, 267 ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано.

Повне рішення складено 04.06.2018 року.

Суддя: О.А. Придачук