Справа № 640/6159/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2018 року Київський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді: Зуб Г.А.,
за участю секретаря: Шаповал Є.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про встановлення факту постійного спільного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент його смерті,-
11.04.2018 року заявник звернулась в порядку окремого провадження з вказаною заявою, в якій з подальшим уточненням просить встановити факт спільного проживання з її померлим чоловіком ОСОБА_2 на момент його смерті 09.03.2017 року за адресою: АДРЕСА_1. В обгрунтування вказаної заяви посилається на наступне. 15.12.2001 року заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, хоча з 1991 року вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1. 24.03.1992 року у них народилась донька ОСОБА_3, яка проживала разом з ними за вказаною адресою. Заявник завжди була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а її чоловік був зареєстрованим у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2. 09.03.2017 року чоловік заявника ОСОБА_2 помер. 20.11.2017 року заявник звернулась із заявою та документами до Києвського обєднаного УПФУ м. Харкова з ціллю перерахунку пенсії по втраті годувальника, однак їй було відмовлено, оскільки вона не надала документ з місця проживання, що підтверджує факт спільного проживання та здійснення догляду на день смерті за померлим чоловіком. За час спільного життя заявник завжди отримувала допомогу від свого чоловіка, оскільки вона має мінімальну пенсію, а її померлим чоловік працював завідуючим кафедрою і доцентом в Національному фармацевтичному університеті, та отримував заробітну плату і пенсію за віком в розмірі 5000,00 грн. Заявник з її чоловіком з 1991 року і по день його смерті 09.03.2017 року постійно проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, заявник за власні кошти поховала свого чоловіка. Метою звернення її до суду є встановлення вказаного факту для подальшого оформлення пенсії по втраті годувальника.
Заявник в судовому засіданні свою уточнену заяву підтримала та просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Київського обєднаного УПФУ м. Харкова в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та при винесенні рішення покладався на розсуд суду.
Ухвалою судді від 19.04.2018 року було відкрито окреме провадження по даній справі, та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2018 року було закрито підготовче провадження, та справу було призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні було задоволено клопотання заявника про виклик свідків.
Заслухавши заявника, свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги за заявою підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту пятого частини другої ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Судом встановлено, що 15.12.2001 року між заявником та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрованим відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова.
З 20.04.2005 року заявник зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а її чоловік був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заявник є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком.
09.03.2017 року чоловік заявника ОСОБА_2 помер.
20.11.2017 року заявник звернулась до Київського обєднаного УПФУ м. Харкова з заявою про перерахунок її пенсії по втраті годувальника, але рішенням №247 від 24.11.2017 року їй було відмовлено у звязку з тим, що заявник не надала документ з місця проживання, що підтверджує факт спільного проживання та здійснення догляду на день смерті за померлим чоловіком ОСОБА_2
Тому для встановлення вказаного факту заявник звернулась до суду з вказаною заявою з метою подальшого оформлення пенсії по втраті годувальника.
Допитані в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, та донька ОСОБА_3 в судовому засіданні вказали, що заявник з померлим чоловіком мешкали у вказаній квартирі однією сімєю з 1990-років, та вели спільний побут, а їх донька зазначила, що її батько разом з ними постійно проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.
З урахуванням викладеного та того, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що факт постійного спільного проживання заявника разом з її померлим 09.03.2017 року чоловіком ОСОБА_2 на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1, знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим суд задовольняє заяву в повному обсязі.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4,12,13,141,263,265, 293, 329-333 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про встановлення факту постійного спільного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент його смерті - задовольнити.
Встановити юридичний факт спільного сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з її чоловіком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 09 березня 2017 року, за адресою: АДРЕСА_1, на час його смерті.
Копію рішення надіслати заінтересованій особі.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення суду складено 14 червня 2018 року.

Суддя Г.А. ЗУБ