Справа № 204/1413/18
Провадження № 2-з/204/56/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

12 червня 2018 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення вищевказаного позову, в якій він просив накласти арешт на житлову квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3. В обґрунтування заяви вказав на те, що позивач просить визнати право власності на 1/4 частини квартири в порядку спадкування за законом. Відповідач є єдиним власником майна, яке ніяким чином не обтяжене. Існують ризики продажу вказаного майна, що ускладнить виконання рішення про визнання права власності. На думку позивача невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у цій справі в разі задоволення позову з огляду на те, що майно, що належить відповідачу, ніяким чином не обтяжене. Тобто, відповідач має можливість вільно розпоряджатися належним йому майном та здійснити його відчуження на користь третіх осіб. Вірогідність такого розцінюється позивачем як висока, в разі ж відсутності у відповідача майна, буде ускладнене виконання рішення у цій справі, навіть в разі задоволення позову. Вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову гарантує реальне виконання рішення, оскільки неможливо буде отримання власності у разі зникнення майна, що йому належать.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 13 червня 2018 року цивільною канцелярією суду.

Крім того, 13 червня 2018 року до суду надійшло доповнення від представника позивача ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову, в якому він просив накласти арешт на житлову квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3 в межах ціни позову - 235931,00 грн., а також вказав, що у зустрічному зобов'язанні відсутня необхідність.

В судове засідання представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду письмові пояснення, в яких просив розглянути заяву про забезпечення позову без його участі.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше надав суду письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду..

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, надані позивачем (її представником) докази, враховуючи характер та зміст заявлених позовних вимог, не підтверджують тієї обставини, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, з матеріалів як первісного, так й зустрічного позовів вбачається, що предметом спору у даній справі є спадщина, що залишилася після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Тобто, предметом спору є не вся квартира, а лише 1/4 її частина.

При цьому, в матеріалах справи відсутні достовірні відомості, що спірна 1/4 частина вищевказаної квартири належить ОСОБА_3, у зв'язку з чим, вона могла би вчинити дії по відчуженню квартири. Більш того, в матеріалах справи міститься копія спадкової справи № 550/2008, заведеної після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з якої (справи) вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом/заповітом нікому не видавалося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дана заява про забезпечення не є обґрунтованою та такою, що підлягала би задоволенню.

Крім того, відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Тобто, накладення арешту на вищевказане майно, яке заявлене заявником, є необґрунтованим, оскільки такий вид забезпечення позову може викликати негативні наслідки при його виконанні, а саме: вилучення майна з користування власника та передачу іншим особам на відповідальне зберігання.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити заявнику в задоволенні його заяви про забезпечення даного позову.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 76-81, 149, 150, 152, 153, 247, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, з урахуванням доповнення, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Самсонова