АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/439/18 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційної інстанції Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Танцюра О.В.

з участю представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11990/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2018 року, ухваленого суддею Дзюбич В.Л., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №770/38-124 від 20 серпня 2004 року в сумі 346039,44 грн. з яких: 101680,41грн. - заборгованість за кредитом; 137844,43 грн. - заборгованість за відсотками; 52952,90 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 53561,71 грн.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кредитом.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованість по нарахованих відсотках за договором відновлювальної кредитної лінії №770/38-124 від 20 серпня 2004 року в межах строку позовної давності за період з 24 жовтня 2013 року по 24 жовтня 2016 року в сумі 1782 долари США 26 центів та 54071,27 гривень нарахованої пені.

Обґрунтовував тим, що на момент повторного звернення позивача до суду, зазначене рішення відповідачами в повному обсязі не виконано, а тому ПАТ "Укрсоцбанк" здійснено нарахування відсотків та пені в порядку ст. ст.599, 625, 1054 ЦК України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2018 року, описка в якому виправлена ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2018 року, вирішено:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" -задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер:НОМЕР_2; ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4) в користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м.Київ, вул.Ковпака,29, ) заборгованість по нарахованих відсотках за договором відновлювальної кредитної лінії №770/38-124 від 20 серпня 2004 року за період з 24 жовтня 2013 року по 24 жовтня 2016 року в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят два) долари США 26 центів та 54071 (п'ятдесят чотири тисячі сімдесят одну) гривню 27 копійок нарахованої пені.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5), в користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"(03150, м.Київ, вул.Ковпака, 29, ) судовий збір в сумі 748 (сімсот сорок вісім) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; 07,01,1969 року народження, проживає ІНФОРМАЦІЯ_6) в користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"(03150, м.Київ, вул.Ковпака, 29, ) судовий збір в сумі в сумі 748 (сімсот сорок вісім) гривень 57 копійок.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Також вказав, що зобов'язання з повернення кредитних коштів припинилося, оскільки рішенням суду від 11 листопада 2005 року з нього була достроково стягнута вся сума заборгованості, і таким чином, було змінено термін сплати останнього платежу за кредитним договором №770/38-124 від 20 серпня 2004 року з 18 серпня 2007 року на 16 травня 2005 року; термін позовної давності до основної та додаткової вимоги закінчився у 2008 році і позивачем пропущено строк позовної давності.

З вказаних підстав ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволені позову ПАТ "Укрсоцбанк" відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник ПАТ "Укрсоцбанк" в суд апеляційної скарги не з'явився, письмово повідомивши про розгляд справи без їх участі. Вказав, що рішення суду є законним і обґрунтованим.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент розгляду справи судове рішення від 11 листопада 2005 року про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у повному обсязі не виконано, то кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення. При цьому суд вважав, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки заборгованість по нарахованих відсотках проведена за 3 роки перед зверненням до суду, тобто в межах трирічного строку позовної давності, а пеня в сумі 54071,27 грн. нарахована в межах річного строку позовної давності перед зверненням до суду.

Однак з даним висновком колегія суддів не погоджується з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом установлено наступні обставини.

20 серпня 2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №770/38-124, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 9400 доларів США зі сплатою 15 процентів річних згідно графіку погашення заборгованості з кінцевим терміном повернення заборгованості в строк до 18 серпня 2007 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №770/38-124, 20 серпня 2004 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір застави товарів в обороті №770/44-62 відповідно до умов якого останній передав в заставу банку комп'ютерну техніку з комплектуючими, загальною вартістю 274848 грн.

Окрім цього, 20 серпня 2004 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №770/43-83 згідно умов якого останній зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредиту щодо умов сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2005 року стягнуто солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Тернопільської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» 63780,49 грн. заборгованості за договором кредиту №770/38-124 від 20 серпня 2004 року, з яких 7308,48 доларів США, що еквівалентно 36907,82 грн.- заборгованість за кредитом, 188,82 долари США, що еквівалентно 953,54 грн.- заборгованість по відсотках, 4700 доларів США, що еквівалентно 23735 грн.- штраф та 432,50 доларів США, що еквівалентно 2184,12 грн. - пеня.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 в суді першої інстанції подав заяву про застосування строків позовної давності. (а.с.46)

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався частиною першою статті 1048 ЦК України відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд прийшов до висновку про стягнення процентів у розмірі, встановлених кредитним договором.

При цьому суд зіслався на розрахунок наданий позивачем, доданий до уточнюючих позовних вимог, відповідно до якого, сума заборгованості по процентам за період з 24 жовтня 2013 року по 24 жовтня 2016 року нарахована з урахуванням відсоткової ставки у розмірі 15 процентів.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитор надав позичальнику кредит зі сплатою 15 відсотків річних з відповідним графіком погашення.

Таким чином, стягуючи заборгованість, суд першої інстанції відповідно до заявленого позову застосував умови кредитного договору.

Колегія суддів з цим висновком не погоджується, оскільки суд належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та невірно застосував до них норми матеріального права.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що стягнення процентів в такому розмірі поза межами договору (оскільки кредитором було змінено строк виконання основного зобов'язання, шляхом пред'явлення позову про дострокове стягнення кредитної заборгованості) законом не передбачено.

Колегія суддів виходить з того, що після рішення суду від 11 листопада 2005 року про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а відповідач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК визначення розміру процентів, в даному випадку, на рівні облікової ставки Національного банку України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

З урахуванням змісту позовної заяви та доданих до неї розрахунків, позов до ОСОБА_1 з підстав ст. 625 ЦК України не був заявлений. Розрахунок щодо розміру заборгованості з урахуванням процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами позивач не надав.

Таким чином, суд першої інстанції невірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, та ухвалив помилкове рішення про стягнення з відповідачів заборгованості по відсотках, що були нараховані відповідно до умов кредитного договору.

Крім того, не має підстав для задоволення позову про стягнення пені нарахованої за один рік до пред'явлення позову, оскільки її розмір обчислено з відсотків, які не підлягають стягненню з відповідачів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не заявив позову про стягнення відсотків та пені з належних підстав та не надав відповідних розрахунків, заявивши про розгляд справи без участі представника позивача.

Оскільки позовні вимоги є безпідставними, колегія суддів вважає помилковими доводи відповідача в суді першої інстанції про застосування до спірних правовідносин позовної давності, як підстави для відмови у позові.

З огляду на викладене, рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2245,72 грн., сплачений ним за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2018 року скасувати та постановити нове, яким у позові Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1, 2245,72 грн. понесених на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 06 червня 2018 року.

Головуючий З.Є. Ткач

Судді: О.Я. Міщій,

ОСОБА_4