Справа № 346/955/18
Провадження № 2/346/909/18
11 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі:судді Пятковського В.І.,
секретаря Іванишин Х.І.,
за участю представника позивачки Партицької М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,
Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 березня 2002 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1.
У вказаному житловому будинку, згідно довідки Печеніжинської селищної ради ОТГ від 26 лютого 2018 року за № 242, крім неї, зареєстровані також ОСОБА_4, 1962 року народження, ОСОБА_6, 1985 року народження та ОСОБА_5, 1989 року народження.
Однак з 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а з 2011 року ОСОБА_4 у вищевказаному будинковолодінні не проживають і не беруть участі в оплаті комунальних послуг та інших витратах на утримання будинку.
Реєстрація відповідачів у вказаному будинку позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачі тривалий час не проживають за місцем реєстрації в АДРЕСА_1, не цікавляться цим житлом, не допомагають їй в утриманні його, то просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування вищевказаним житловим будинком.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з»явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлялися судовими повістками.
Заслухавши пояснення представника позивачки, позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.
Як видно із досліджених письмових доказів, позивачці на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.
Наведене підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 26 березня 2002 року, яке видано виконавчим комітетом Сопівської сільської ради на підставі рішення Сопівської сільської ради від 31 травня 1990 року № 18 (а.с.5) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 79250779 від 31 січня 2017 року (а.с.6).
Відповідно до довідки Печеніжинської селищної ради об»єднаної територіальної громади від 26 лютого 2018 року № 242 у спірному будинку зареєстровані позивачка -ОСОБА_3, її колишній чоловік ОСОБА_4 та її сини - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.7).
Згідно акту № 8 від 23 лютого 2018 року, складеного старостою села Сопів Шовгенюк Л.М. за участю сусідів позивачки та депутата Печеніжинської селищної ради ОТГ Дердюка М.М., відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по місцю реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1 не проживають з 2015 року, а ОСОБА_4 не проживає в казаному будинку з червня 2011 року (а.с.8).
Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які зазначили, що відповідачі в будинку позивачки не проживають, не цікавляться цим житлом, не допомагають в його утриманні. Вказані обставини тривають уже декілька років.
В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що відповідачі були членами сім'ї позивачки, отже відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачають право на користування житлом у разі їх відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідачів у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, то суд вважає за можливе позов задовільнити.
На підставі наведеного та ст.ст. 15, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 264, 265, 268, 280-285 ЦПК України суд,-
Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя П'ятковський В. І.