Провадження № 2/537/772/2018
Справа № 537/2406/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районнни й суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Маханькова О.В.,

при секретарі Скічко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 37 в будинку 81 по вулиці Республіканській в місті Кременчуці.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона одночасно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної, спільної сумісної власності є власниками квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 06.12.1996 року.

Відповідач по справі являється онуком позивачки та зареєстрований в квартирі з 25.10.2001 року, але фактично не проживає в ній з 2007 року по теперішній час.

Реєстрація відповідача в належному позивачу помешканні, який фактично відсутній в ньому з 2007 року, є перешкодою позивачу в користуванні власністю та викликає інші незручності , у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала. Прохала позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився.. Належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , не надав до суду пояснень щодо позову.

Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, у судове засідання не з*явилися. Надали заяви про слухання справи за їх відсутності. Не заперечували проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача , оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , встановив наступне.

Як вбачається з позову, власниками квартири АДРЕСА_1 на праві приватної, спільної сумісної власності є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 06.12.1996 року.

В даному помешканні, крім позивачки, зареєстровані ще її чоловік та онук: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідно, що підтверджено довідкою вих. № 1054/36, виданою 22.05.2018 року ТОВ «Місто для людей».

Починаючи з 2007 року, відповідач ОСОБА_2 у квартирі не проживає. Особистих речей в квартирі не має.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі у зазначеному домоволодінні не проживає починаючи з 2007 року. Зазначений факт підтверджується актом про не проживання, складений представником ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 22.05.2018 року, засвідчений громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року по теперішній час; акт підписаний фахівцем відділу по зверненням громадян ОСОБА_7

Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у квартирі, власниками якого є позивач, порушує її права та законні інтереси; в зазначеному домоволодінні не проживає понад шість місяців.

Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.10.2001 року, власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з 2007 року і по теперішній час.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаній квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в помешканні, власником якого є позивач ОСОБА_1, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику квартири, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належному йому правами в зазначеній квартирі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням , а саме квартирою 37 в будинку 81 по вулиці Республіканській в місті Кременчуці.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в повному обсязі.

Суддя : Маханьков О.В.