Cправа № 127/2-3583/07
Провадження № 4-с/127/51/18
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Прокопчук А.В..

при секретарі Крижанівському В.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

представника стягувача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з вищевказаною скаргою.

Вимоги, викладені в скарзі, мотивовано тим, що на виконанні Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 10959474, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 250 грн., щомісячно починаючи з 02.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

19 квітня 2018 року державний виконавець Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_4 винесла постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. ОСОБА_3 звертає увагу, що державним виконавцем під час винесення зазначеної постанови, не було взято до уваги, той факт, що даний вид обмеження позбавить боржника джерела засобів до існування. Так, в матеріалах виконавчого провадження міститься інформація про те, що боржник працює водієм в ТОВ «СЕРВІСТРАНСАВТО». З огляду на це, державний виконавець позбавила ОСОБА_3 єдиного джерела доходу, чим порушила положення Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що оскаржувана постанова була надіслана йому майже через місяць після її винесення, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Зважаючи на порушення норм чинного законодавства, ОСОБА_3 звернувся в суд з даною скаргою та просить скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_4 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 19.04.2018 року у виконавчому провадженні № 10959747.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній. Просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

Державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд звертає увагу, що на адресу суду надійшла заява з проханням справу призначену на 04.06.2018 року розглядати без участі представника Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області. Також в даній заяві зазначено, що при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Оскільки її неявка не перешкоджає розгляду даної скарги, суд розглянув скаргу за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 скаргу не визнала, оскільки в боржника на сьогоднішній день існує заборгованість за виконавчим листом більше 30 тисяч гривень. Тому, вона вважає, що спочатку потрібно сплатити борг, а потім скасовувати постанову державного виконавця. Просила відмовити в задоволені скарги ОСОБА_3

Вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 31 жовтня 2007 року в справі № 2-3583/07 позов ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 250 гривень щомісячно, починаючи з 02.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

За вищевказаним судовим рішенням Ленінським районним судом м. Вінниці 27.12.2007 року видано виконачий лист № 3583/07, який було звернуто до примусового виконання.

З відмітки зробленої в трудовій книжці боржника, встановлено, що з 10 серпня 2009 року ОСОБА_3 прийнятий на роботу за трудовим договором у ТОВ «Сервістрансавто», посада водій, де і працює досі (а.с. 5).

Матеріалами справи встановлено, що 29 березня 2018 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, ступендію та інші доходи боржника. Зокрема, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3, який отримує дохід в ТОВ «Сервістрансавто» шляхом здійснення відрахування із доходів (а.с. 16).

З постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами встановлено, що державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 19 квітня 2018 року винесено дану оскаржувану постанову, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами. Зі змісту даної постанови встановлено, що ОСОБА_3, відповідно до розрахунку від 29.03.2018 року, наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 29.03.2018 року становить 32 250 грн., що перевищує суму сукупного розміру заборгованості аліментних платежів за шість місяців (а.с. 6).

Частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Проте, оскаржувана постанова була надіслана боржнику лише 10.05.2018 року, а отримана 11.05.2018 року, що підтверджується випискою про відстеження поштових відправлень (а.с. 3, 4). Тобто, державним виконавцем було порушено вимоги законодавства та здійснено напрвлення оскаржуваної постанови майже через місяць після її винесення.

Разом з тим, п. 1 ч. 10 вищевказаної статті передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, суд приходить до висновку, до державному виконавцю заборонено здійснювати тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами в разі якщо воно позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Зі змісту постановидержавного виконавцяпро звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, ступендію та інші доходи боржника вбачається, що ОСОБА_4 було відомо, що боржник працює водієм у ТОВ «Сервістрансавто», в звязку з чим звернуто стягнення на його доходи шляхом відрахування. Отже, державний виконавець володіючи інформацією про працевлаштування боржника та його посаду, в супереч вимогам законодавства (п. 1 ч. 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження») здійснила незаконне обмеження його прав у праві керування транспортними засобами. Даними діями державний виконавець фактично позбавила ОСОБА_3 основного законного джерела засобів для існування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Стаття 129-1 Основного Закону України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14р. №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 при винесенні постанов від 19.04.2018 року діяла неправомірно та з порушенням вимог Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси ОСОБА_3 державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 при вчиненні виконавчих дій порушено, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 129-1 Конституції України, ст.ст. 5, 11, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14р. №6, ст.ст. 447-451 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_7 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами від 19.04.2018 року у виконавчому провадженні № 10959747.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: