РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1802/18

провадження у справі №2/0285/879/18

14 червня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: не прибув

відповідача: не прибув,

третя особа: представник не прибув

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Несолонська сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської, області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його баба - ОСОБА_4 після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1, в якому постійно проживала. За своє життя бабця ОСОБА_4 заповідала належне їй на праві власності нерухоме майно своїй дочці - ОСОБА_3 (матері позивача). Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_3, яка не встигла оформити спадкові права та здійснити державну реєстрацію прав власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилась спадщина яку прийняв позивач, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом з нею. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері також є брат позивача ОСОБА_2, який протягом шестимісячного строку спадщину не прийняв. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок.

У судове засідання позивач не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Представник третьої особи, в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його часті, заперечень щодо задоволення заяви не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба позивача ОСОБА_4 (а.с.8).

Як вбачається з довідки, виданої Несолонською сільською радою від 24.05.2017 року, будинок АДРЕСА_1, значиться як житловий і рахується за померлою ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до довідки № 21 від 4.05.2017 року померла ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована в житловому будинку по АДРЕСА_1. З нею на день смерті та протягом 6 місяців після смерті була зареєстрована: дочка - ОСОБА_3 (а.с.10).

Отже, спадкоємицею померлої ОСОБА_4 була її донька - ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не встигла оформити свої спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.9), відповідно до довідки № 277 від 5.05.2017 року померла на день смерті була зареєстрована по АДРЕСА_2 з сином - ОСОБА_1 (а.с.11, 7).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертались (а.с. 22).

Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 24 жовтня 2017 № 2168/01/16 позивачу ОСОБА_1 відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно (а.с.6).

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.6-16).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Окрім того, згідно із п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 р. Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.98р. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98р. №121.

Таким чином права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98р. з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

Як вбачається з технічного паспорта, будинок збудований у 1947 році (а.с.15).

Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності в спадкодавця, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося наступним чином: після закінчення будівництва у погосподарську книгу сільської ради вносився відповідний запис та відкривався особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Правовстановлюючі документи про належність будинку спадкодавцеві у даній справі, наявні лише ті, про які йдеться у позовній заяві - відповідний запис у погосподарській книзі сільської ради, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 258 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 328, 392, 1216-1218, 1233, 1258, 1261, 1268-1270, 1297 Цивільного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживаючої АДРЕСА_2) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1, Новоград-Волинського району після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

Суддя Т.Б. Сташків