РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 273/1395/17

11 червня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника позивача - ОСОБА_1, представник відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього на його користь заборгованість по договору кредиту №б/н від 02.06.2011 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконує зобов'язання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 30.09.2017 року у розмірі 60182 грн. 74 коп. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала, щодо стягнення з її довірителя 1380,88 грн. - заборгованості за кредитом. Заперечувала, щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 50 809,82, зазначила, що її довіритель укладав кредитний договір відповідно до умов якого позивач надав йому кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, зі змінами умов кредитування в частині збільшення процентної ставки з 30 % до 34,80%, а згодом до 43,20 % не був ознайомлений, оскільки повідомлення про це від банку ні поштою, ні у вигляді електронних повідомлень не надходили. Враховуючи викладене, просила суд задоволити позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом частково. Предствник відповідача також погоджувався про стягнення з її довірителя на користь позивача понесення останнім судові витрати по справі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до ч. 1 ст. 526, 530, 536 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Встановлено, що 02.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-31).

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згаданий кредитний договір підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою" та "Тарифів Банку".

З розрахунку заборгованості вбачається рух коштів по рахунку і часткове його погашення позичальником, зокрема востаннє 30.03.2015 року, що свідчить про часткове виконання відповідачем зобов'язання ( а.с.4-5).

Свого обов'язку по поверненню кредиту у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим, за розрахунком банку, станом на 30.09.2017 року за ним утворилась заборгованість в сумі 60182,74 грн. яка складається з наступного:

- 1380,88 грн. - заборгованість за кредитом;

- 50809,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг;

- 500,00 грн. - штраф фіксована частина;

- 2842,03 грн. - штраф процентна складова.

Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. ( а.с.4-5)

Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.06.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_3 базова процентна ставка, яка нараховується на залишок кредиту була встановлена в розмірі 30% річних. З 01.09.2014 року процентна ставка змінена і встановлена в розмірі 34,80 % річних, з 01 квітня 2015 року - 43,20 % річних (а.с.4-5).

Згідно із ч.3 ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Зазначена правова позиція висвітлена у правовій позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1374 цс17 від 11.10.2017 року.

Згідно ч.4 ст.1056-1 ЦК України, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Належні та допустимі докази таких повідомлень банком позичальника в справі відсутні.

Отже, в банку не було підстав збільшувати процентну ставку за користування кредитом, а тому суд приходить до висновку про стягнення суми заборгованості за процентами виходячи з розміру ставки в 30%, яка станом на дату її збільшення 01 вересня 2014 року складала 1351,90 грн. Підстав приймати послідуючий розрахунок за збільшеними процентами суд не вбачає, оскільки правомірність їх не обґрунтована.

В правовій позиції висловленій Верховним Судом України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1746 цс 16, зазначено, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. При цьому банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позичальника, що є незаконним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, в частині позовних вимог банку про стягнення 4650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією не підлягають до задоволення.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в даному випадку суд вважає за вірне стягнути з позичальника на користь банку лише один з із заявлених до стягнення штрафів (фіксована частина) в сумі 500 грн.

Отже, проаналізувавши дослідженні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок ОСОБА_3 по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження , однак у розмірі, який є документально підтвердженим і нормативно обґрунтованим. У зв'язку з цим з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 3037,34 грн., що складається з тіла кредиту - 1380 грн. 80 коп, відсотків за його користування , нарахованих виходячи з 30% процентної ставки станом до 29.08.2014 року у розмірі - 1156, 46 грн., а також штрафу (фіксованої частини) нарахованої виключно на прострочену заборгованість станом на 29.08.2014 року в сумі 500 грн.

В решті позов до задоволення не підлягає за недоведеністю під ставності позовних вимог.

Окрім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Контитуції України, ст. 15, 512, 526, 527, 530, 554, 611, 612, 1049, 1050, 1054, 1056 ЦК України, ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.06.2011 року у розмірі 3037 (три тисячі тридцять сім) гривень 34 копійки, яка складається з наступного:

- 1380 грн. 88 коп. - заборгованість за кредитом;

- 1156 грн. 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати понесені останнім на оплату судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач Публічне акціонкрне товариство комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1.

Повний текст рішення складено 15 червня 2018 року

СуддяО. С. Цвіркун