АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Херсон

Номер справи № 766/3074/17

Номер провадження №22-ц/791/611/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого(судді-доповідача): Чорної Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_1

секретар Рябченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу прокурора-заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області, Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області, Херсонської міської ради, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області, у складі судді Дорошинської В.Е. від 12 червня 2017 року за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 25 грудня 2014 року передав у позику відповідачу 100 000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, встановленого на день укладення договору, становило 1 577 087 грн., які позичальник зобовязався повернути в строк до 01 січня 2017 року, про що була складена розписка.

Посилаючись на невиконання відповідачем боргових зобов'язань у визначений договором строк, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 100 000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на час звернення з позовом становить 2 702 610 грн. та судовий збір у сумі 8 000 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2017 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 100 000 дол. США, що еквівалентно гривні та відповідно до курсу НБУ становить 2 702 610 грн. в рахунок відшкодування боргу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8 000 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення набрало законної сили, стягувачу був виданий виконавчий лист, який до примусового виконання звернутий не був.

22 травня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з спільною заявою про визнання мирової угоди, умови якої викладені в заяві.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 червня 2017 року визнано мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою:

Стягувач ОСОБА_2, згодний прийняти у власність в рахунок погашення заборгованості: нерухоме майно, а саме: цех фарбування та виділки хутра, загальною площею 382,9 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 1360 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Доброхотова,19-А та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВСВ 582616 від 26.04.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом м. Херсона ОСОБА_4 за р. №1225.

Боржник ОСОБА_3, згодний передати та передає в рахунок погашення заборгованості:

нерухоме майно, а саме: цех фарбування та виділки хутра, загальною площею 382,9 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 1360 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Доброхотова,19-А та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВСВ 582616 від 26.04.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом м. Херсона ОСОБА_4 за р. № 1225.

Визнано за ОСОБА_2 право власності не нерухоме майно, а саме: цех фарбування та виділки хутра, загальною площею 382,9 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 1360 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул.. Доброхотова, 19-А.

В апеляційній скарзі прокурор-заступник керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області, Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області, Херсонської міської ради, зазначаючи про те, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема на відсутність правових підстав для затвердження мирової угоди та порушення вимог чинного законодавства щодо набуття права власності на нерухоме майно, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом 8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає перегляду в апеляційному порядку Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Херсонський міський суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб які не зявилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Визнавши мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що умови даної угоди відповідають вимогам законодавства, не порушують права та інтереси сторін, третіх осіб, в тому числі і держави, відповідають дійсній волі сторін, угода укладена сторонами з метою врегулювання спору, ґрунтується на взаємних поступках та стосується лише прав і обовязків сторін та предмета спору.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України, в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

За змістом вказаної статті мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

За змістом ст. 372 ЦПК України, в редакції що діяла на час ухвалення судового рішення, в процесі виконання судового рішення, суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошей у розмірі 100 000 доларів США, що на 25.12.2014 року за офіційним курсом НБУ складало 1 577 087 грн., строком до 01 січня 2017 року, про що була складена відповідна розписка (а.с. 6).

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 100 000 доларів США, що еквівалентно гривні та відповідно до курсу НБУ становить 2 702 610 грн. в рахунок відшкодування боргу та 8 000 грн. судових витрат (а.с.21-22).

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу повернення грошових коштів, отриманих на підставі договору позики і саме наведені обставини становили предмет спору, і саме така позовна вимога була первинною.

Стягувачу був виданий виконавчий лист, який до примусового виконання не був звернутий.

22 травня 2017 року до суду, який видав виконавчий лист, надійшла спільна заява сторін, укладена і підписана позивачем та відповідачем за зазначеним позовом, про визнання мирової угоди з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок (а.с.24-25).

Зі змісту мирової угоди вбачається, що сторони підтверджують наявність боргових зобов'язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за договором позики грошових коштів від 25.12.2014 року у розмірі 100 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на час звернення з позовом становить 2 702 610 грн. У рахунок виконання цього зобов'язання ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 цех фарбування та виділки хутра, загальною площею 382,9 кв.м., розташований за адресою: м. Херсон, вул. Доброхотова, 19-А, на земельній ділянці площею 1360 кв.м. (а.с. 24-25).

У підтвердження права власності на нерухоме майно, ОСОБА_3 надав копію нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.04.2005 року, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Визнавши мирову угоду сторін та визнавши за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, яке не було предметом спору в цивільній справі, суд першої інстанції не перевірив, чи відповідають умови даної мирової угоди вимогам законодавства, оскільки набуття права власності на нерухоме майно законодавчо визначене та врегульоване, чи не порушують права та інтереси інших осіб, в тому числі і держави, чи стосується ця угода прав і обовязків сторін та предмету спору.

Так, ухвалою суду визнано за позивачем право власності на нерухоме майно, яке перебуває на земельній ділянці площею 1360 кв.м., яка значно перевищує площу цеху 382,9 кв.м., при цьому суд не перевірив хто є власником або користувачем цієї земельної ділянки та чи підтверджуються права на земельну ділянку відповідними документами, передбаченими ст. 126 ЗК України. В той час, як із доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що вищевказана земельна ділянка не зареєстрована за жодним користувачем, не виділена, кадастровий номер їй не присвоєний (а.с.60-61).

Крім того, з інформації, яка розміщена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, також встановлено, що на момент звернення до суду із заявою про затвердження мирової угоди обєкт нерухомого майна цех фарбування та виділки хутра перебував під забороною. Обтяження накладено відповідно до договору іпотеки, серія та номер: ВЕІ № 20, виданий 25.10.2006.

При цьому, судом не зясовано, що саме перешкоджало сторонами вирішення питання про відчуження зазначеного в мировій угоді нерухомого майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу цього майна який би відповідав вимогам статей 655,656,657 ЦК України та був би зареєстрований у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що суд першої інстанції на стадії виконання судового рішення про стягнення боргу за договором позики, визнав за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_3, без дослідження правомірності укладення такої угоди вимогам законодавства та не перевірив чи не порушуються укладенням такої угоди права, інтереси та обовязки інших осіб та держави, що є порушенням вимог як ст. 175, 372 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи), так і ст. 207, 434 ЦПК України в редакції на теперішній час, колегія суддів вважає висновки суду щодо правомірності вимог про визнання мирової угоди на стадії виконання судового рішення передчасними, відтак ухвалу суду, на підставі ст. 376 ЦПК України, слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у визнанні мирової угоди між сторонами, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора-заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області, Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області, Херсонської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 червня 2017 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, відмовити у визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Чорна Т.Г.

Судді Пузанова Л.В.

ОСОБА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 08 червня 2018 року

Суддя Апеляційного суду Херсоньскої області Чорна Т.Г.