Справа № 473/1705/18
РІШЕННЯ

іменем України

"11" червня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Висоцької Г.А.

при секретарі - Гаврилової І.С.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення змісту заповіту,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018 року позивачка ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3, в якому просила розтлумачити заповіт її бабусі - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт був посвідчений 24.07.2009 року за №14 секретарем Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що за життя її бабуся склала заповіт, згідно якого вона заповідала позивачкі земельну ділянку площею 5,50 га., яка знаходяться в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та грошові внески на рахунку НОМЕР_4, які зберігаються у філії №3153 Вознесенського відділення ощадбанку, належних заповідачці на підставі ощадних книжок.

У Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі за заявою позивача заведено спадкову справу №277/2017 від 28.11.2017 року. Крім позивача, заяву про прийняття спадщини подала також донька померлої - ОСОБА_3,1953 року народження, яка є спадкоємицею за законом першої черги та має право на обов'язкову частку, оскільки є пенсіонером.

Вказує, що звернулась до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, оскільки за вказаним заповітом заповідається земельна частка (пай), хоча зазначені дані щодо земельної ділянки та Державного акта на право власності на земельну ділянку, що позбавляє нотаріуса можливості встановити склад спадкового майна за заповітом (чи на земельну ділянку чи на право на земельну частку (пай).

Оскільки Державний акт видавався значно раніше, ніж складався заповіт, і дані правовстановлюючого документа вказані в заповіті, то очевидно секретарем сільради в заповіті не вірно було зазначено об'єкт спадкового майна, а саме замість земельної ділянки вказано «земельна частка (пай)».

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила розтлумачити заповіт ОСОБА_4 від 24.07.2009 року, посвідчений секретарем Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області за №14 та встановити, що ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 5,50 га., яка знаходяться в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, та належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 19.07.2004 року Вознесенською районною державною адміністрацією Миколаївської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовну заяву у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 13, 89 ЦПК України, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, яке видане Вознесенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 03.10.2017 року( а.с.5).

За життя ОСОБА_4 був складений заповіт від 24.07.2009 року, посвідчений секретарем Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №14, згідно до якого ОСОБА_4 заповіла земельну ділянку, що належала їй на праві власності згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, яка знаходиться в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та грошові внески на рахунку НОМЕР_4, які зберігаються у філії №3153 Вознесенського відділення ощадбанку, належних заповідачці на підставі ощадних книжок, ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 5,50 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (а.с.8).

Згідно архівного витягу Вознесенської РДА № 54-9.04-46 від 15.05.2018 року щодо розпорядження Вознесенської РДА Миколаївської області від 15.04.2004 р. №220-р про затвердження технічної документації із складання державних актів на право власності на землю, було затверджено технічну документацію зі складання державних актів на право власності на землю та надати у власність громадянам земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Таборівської сільської ради згідно списку (а.с.9).

Згідно списку громадян наданого архівним сектором Вознесенської РДА № 54-9.04-46 від 15.05.2018 року, ОСОБА_4 зареєстрована за порядковим номером 449, для надання їй земельної ділянки загальною площею 5,50 га.

Згідно свідоцтва про народження позивача НОМЕР_5 від 02.06.1979 року ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, в подальшому змінила прізвище на «ОСОБА_2» внаслідок реєстрації шлюбу 24.04.1999 року, що також підтверджується відповідним свідоцтвом.

З метою оформлення спадщини позивачка звернулась до Державного нотаріуса Онищенко Л.В. 26.04.2018 року, однак нотаріус встановив, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за вищезазначеним заповітом на земельну ділянку, оскільки, неможливо встановити склад спадкового майна за заповітом, а саме, яке конкретно майно мав на увазі заповідач ОСОБА_4, заповідаючи земельну частку (пай) розміром 5,50 га. чи земельну ділянку площею 5,50 га., передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, оскільки згідно Державного акту спадкодавцю ОСОБА_4 належить саме земельна ділянка, тому було рекомендовано звернутися до суду за тлумаченням вказаного заповіту (а.с.11).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу №277/2017 після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за реєстровим номером 61633203 (а.с.12).

Згідно ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Виходячи з аналізу положень ст.ст.213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст.213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дійсне волевиявлення заповідача було спрямоване на заповідання саме земельної ділянки площею 5,50 га., що розташована в межах Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївського області, яка належить її на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого 19.07.2004 року Вознесенською районною державною адміністрацією Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №84 та грошові внески, оскільки правовстановлюючий документ на земельні ділянку спадкодавець отримав ще в липні 2004 року, тоді як заповіт посвідчувався в липні 2009 року, тим більш в останньому є посилання на серію та номер Державного акту на право власності на земельну ділянку.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13,18,76, 81,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту - задовольнити.

Розтлумачити, що в заповіті, складеному ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Таборівка Вознесенського району Миколаївської області та посвідченому 24.07.2009року секретарем Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрованому в реєстрі за №14 заповідач зробив розпорядження: а саме заповідав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, земельну ділянку площею 0.50 га., що розташована в межах Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївського області, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого 19.07.2004 року Вознесенською районною державною адміністрацією Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №84 та грошові внески.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Висоцька Г.А.