Ухвала

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 462/3262/17

провадження № 61-28195 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу управління майном спільної власності Львівської обласної ради на постанову Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління майном спільної власності Львівської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ :

До суду касаційної інстанції 23 квітня 2018 року управління майном спільної власності Львівської обласної ради (далі - Управління) подало касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки представник Управління не брав участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, повний текст оскаржуваного судового рішення на адресу Управління не надходив, про прийняту постанову Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року стало відомо лише 22 березня 2018 року на підставі листа керуючого справами обласної ради, скерованого на адресу Управління щодо надання пояснення, порушеного у зверненні адвоката Кавчука А.В., що підтверджується відповідними доказами.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України заявником у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подано касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 початком роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 391 ЦПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Втім, заявником у порушення зазначених правил 23 квітня 2018 року адресовано цю касаційну скаргу до Верховного Суду України.

Крім того, із вступної частини касаційної скарги вбачається, що заявник не згоден з постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року, а у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення першої інстанції не зазначаючи ідентифікаційні дані судового рішення, що оскаржується.

Пунктами 4 та 6 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

Таким чином, заявнику слід надіслати на адресу суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та вказати у прохальній частині скарги судове рішення, яке просить переглянути, при цьому вказати суд, який його ухвалив, та дату його ухвалення.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у меншому розмірі ніж передбачено законодавством.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з даним позовом).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що позов немайнового характеру, який об'єднує дві вимоги немайнового характеру, а саме: визнання незаконним та скасування наказу № 59-3 від 24 квітня 2017 року і наказу № 109-3 від 06 вересня 2017 року, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 2 560,00 грн (640,00 грн * 200% * 2 вимоги).

Заявником сплачено 1 408,00 грн (платіжне доручення № 250 від 05 квітня 2018 року), тому необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 152,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити управлінню майном спільної власності Львівської обласної ради строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року.

Касаційну скаргу управління майном спільної власності Львівської обласної ради на постанову Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 11 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь