єдиний унікальний номер справи 531/1270/15-ц
номер провадження 2/531/2/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м.Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Мельник О.В.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №531/1270/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів шляхом накладення стягнення на нерухоме майно, третя особа ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 22.07.2015 звернулась з позовом до ОСОБА_6, у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь гроші в сумі 10 000 доларів США та судові витрати у справі.

Обґрунтовуючи позов, послалась на те, що 30.12.2012 між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу частини обєкту незавершеного будівництва, посвідчений приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований за №2347.

За умовами договору сторони зобовязалися у майбутньому після введення в експлуатацію обєкту незавершеного будівництва строком на 24 місяці, укласти договір купівлі-продажу1/2 частини обєкту незавершеного будівництва (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених попереднім договором.

Обєктом незавершеного будівництва є ? частина (підвал та 1-й поверх) будівлі, розташованої на земельній ділянці за кадастровим номером 500020426 по вул. Першотравневій, 1А, в м.Карлівка Полтавської області.

На виконання п.3 попереднього договору вона передала відповідачеві під час підписання договору гроші у сумі 81500 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США. На виконання п.8 попереднього договору передала відповідачеві ще 10 000 доларів США.

30.04.2015 сплинуло 24 місяці після введення будівлі в експлуатацію. За 10 днів між сторонами договір купівлі-продажу не укладено, жодна із сторін не направила іншій пропозицію щодо його укладення. Отже, зобовязання за попереднім договором припинилися.

08.06.2015 нею направлено на адресу відповідача рекомендований лист з проханням повернути їй 10 000 доларів США, які він отримав від неї в рахунок належних платежів згідно п.8 попереднього договору. 25.06.2015 відповідач отримав лист, але гроші не повернув та відповіді не надав.

Вважає, що сплачена неї сума за п.8 попереднього договору є авансом, тому, посилаючись на ст. 570 ЦК України, просила суд стягнути вказані кошти з відповідача на її користь.

14.09.2015 від відповідача до суду надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач позов не визнав, так як позивачка ухилилась від виконання умов договору, не сплачуючи щоквартально, протягом 24 місяців з дня введення будівлі в експлуатацію, рівними частинами гроші у сумі 100 000 доларів США. У звязку з цим на підставі п.5 попереднього договору сплачений нею аванс не витребовується та вважається неустойкою. Окрім того, рішенням Карлівського районного суду у цивільній справі №531/972/14-ц встановлено, що умови попереднього договору було порушено самою позивачкою, оскільки вона перестала виплачувати суми щоквартально. У задоволенні її позову було відмовлено у повному обсязі. Пропозиції про укладення договору від позивачки не отримував (т.1 а.с.26-28).

09.12.2015 відповідач ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.43).

Ухвалою суду від 23.03.2016 провадження у справі зупинено до залучення до участі правонаступника відповідача.

15.08.2016 ухвалою суду відновлено провадження у справі та залучено у якості правонаступника відповідача ОСОБА_3.

Позивачкою 28.07.2016 заявлено уточнені позовні вимоги до правонаступника відповідача як спадкоємця, які змінено заявою від 10.01.2018. Позивачка просила суд стягнути зі спадкоємця ОСОБА_3 на її користь 10 000 доларів США та понесені нею судові витрати шляхом накладення стягнення на нерухоме майно будівлю, що розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 500020426 за адресою: Полтавська область, м.Карлівка, вул.Успенська (стара назва Першотравнева), 1А, яке було передано ОСОБА_3 в натурі, шляхом його реалізації на прилюдних торгах за ціною не нижчою за визначену у процесі виконавчого провадження згідно із Законом України «Про виконавче провадження». До зазначеного вище обґрунтування позову додала, що 10.03.2016 на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_5 та спадкоємця ОСОБА_3 направила вимогу кредитора, яка отримана ним 14.03.2016. До цього часу спадкоємець ніякої відповіді не надав.

У звязку зі звільненням у відставку 08.09.2016 головуючого судді судовий розгляд справи не завершено. Через відсутність у судді суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, автоматизований розподіл справи тривалий час був неможливим.

Указом Президента України №212/2017 від 07.08.2017 суддю Лизенко І.В. переведено шляхом відрядження строком до шести місяців суддею Карлівського районного суду Полтавської області.

04.09.2017 ухвалою судді справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. У звязку із закінченням терміну відрядження судовий розгляд не завершено. Справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Указом Президента України №24/2018 від 07.02.2018, який оприлюднено 27.02.2018, продовжено строк відрядження судді Лизенко І.В. на шість місяців. Ухвалою суду від 11.04.2018 справу прийнято до провадження та розпочато розгляд справи повторно.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, зазначивши у вступному слові, що на виконання умов попереднього договору позивачкою сплачено: 1) 29.12.2012 10 000 доларів США за п.8 договору, як частина вартості будівлі, що підтверджується власноручною розпискою відповідача; 2) 30.12.2012 під час підписання договору 10 000 доларів США, як аванс за п.3 договору. Тобто позивачкою всього передано відповідачеві 20 000 доларів США. Рішенням Карлівського районного суду від 25.06.2014, яке набрало законної сили, дійсно встановлено, що умови попереднього договору порушено позивачкою шляхом невнесення щоквартальної плати. За п.5 попереднього договору у разі порушення умов договору покупцем, аванс залишається у продавця, як сплачена в їх інтересах неустойка. На цій підставі у задоволенні позову про стягнення авансу було відмовлено. Однак зазначають, що предметом позову у тій справі було стягнення сплачених коштів 81500 грн. та 10 000 доларів США, а також розірвання попереднього договору. На цей час зобовязання за попереднім договором припинено. Позовні вимоги про стягнення авансу, сплаченого за п.3 договору, який визначено як неустойка, наразі не заявляє. Предметом позову є лише частина вартості майна у сумі 10 000 доларів США, отримана продавцем за розпискою 29.12.2012 згідно п.8 договору. Підставою цього позову є не порушення продавцем договору, а повернення авансового платежу у звязку з припиненням дії попереднього договору.

Відповідач та його представник у вступному слові та у письмових запереченнях (т.1 а.с.127-129) зазначили, що позов не визнають, оскільки рішенням Карлівського районного суду від 25.06.2014 позивачці відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення авансу через порушення нею умов попереднього договору. Визнали, що спадкодавцем ОСОБА_6 згідно п.8 попереднього договору 29.12.2012 отримано від позивачки 10 000 доларів США як частина вартості майна, що підтверджується його власноручною розпискою. Під час підписання договору 30.12.2012 згідно пункту 3 ОСОБА_6 отримано від позивачки ще 10 000 доларів США як аванс, який виконував також функцію неустойки. Всього отримано 20 000 доларів США. Визнали, що за п.5 договору неустойкою визнано аванс у сумі 10 000 доларів США. Заперечують проти позовних вимог, оскільки вважають сплачену частину коштів згідно п.8 договору завдатком. Подану ними заяву про застосування строку позовної давності від 26.09.2017 не підтримали, так строк не пропущено.

Третя особа ОСОБА_5 до суду не зявилась, у письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

30.12.2012 між позивачкою та ОСОБА_6 було укладено попередній договір купівлі-продажу частини обєкту незавершеного будівництва, посвідчений приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований за №2347, що підтверджується копією договору (т.1 а.с.13) та не заперечується сторонами.

За умовами договору сторони зобовязалися у майбутньому після введення в експлуатацію обєкту незавершеного будівництва строком на 24 місяці, укласти договір купівлі-продажу1/2 частини обєкту незавершеного будівництва (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених попереднім договором.

Обєктом незавершеного будівництва є ? частина (підвал та 1-й поверх) будівлі, розташованої на земельній ділянці за кадастровим номером 500020426 по вул. Першотравневій, 1А, в м.Карлівка Полтавської області.

Згідно п.3 попереднього договору покупець передав, а продавець отримав від покупця гроші у сумі 81500 грн., що еквівалентно на момент укладення договору 10 000 доларів США. Зазначена сума розцінюється сторонами у договорі як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу. Передачу грошей було здійснено під час підписання договору.

Згідно п.4 попереднього договору у разі, якщо продавець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договору купівлі-продажу у визначений у п.1 цього попереднього договору термін та на зазначених умовах, він зобовязується повернути покупцеві отриманий аванс, а також сплатити неустойку у розмірі 100% від суми авансу, переданого за цим договором.

Згідно п.5 попереднього договору у разі, якщо покупець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договору купівлі-продажу у визначений у п.1 договору термін та на зазначених умовах, він не буде витребовувати від продавця повернення переданого йому авансу, який залишиться у продавця, як сплачена у їх інтересах (для них) неустойка.

Згідно п.8 попереднього договору ціна ? частини обєкту незавершеного будівництва визначається сторонами у розмірі 978 000 грн., що еквівалентно 120 000 доларів США, з яких покупець сплачує продавцю 81500 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США, під час підписання цього договору; гроші в сумі 815000 грн., що еквівалентно 100 000 доларів США, покупець сплатить до 31.12.2012; гроші в сумі 81500 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США, буде сплачено покупцем поквартально в рівних частинах після введення в експлуатацію обєкту в період 24 місяці.

Згідно п.12 попереднього договору продавець передає покупцю майно з 13.12.2012.

Згідно п.13 договору сторони беруть на себе плату за землю та інші платежі у рівних частинах.

Згідно п.16 договору, якщо за 10 днів після спливу терміну, передбаченого п.1 договору, не буде укладено договір купівлі-продажу обєкту або жодна із сторін не направить іншій стороні пропозицію про його укладення, зобовязання за цим договором припиняються. Сторони домовились, що пропозиція направляється у вигляді листа або телеграми, або може бути передана через нотаріуса у порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат».

Сторонами у справі визнано, що ОСОБА_6 30 грудня 2012 року під час підписання попереднього договору отримано від позивачки 81500 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США, як аванс, передбачений пунктом 3 попереднього договору, та який виконував функцію неустойки.

Сторонами у справі визнано, що ОСОБА_6 29 грудня 2012 року отримано від позивачки ще 10 000 доларів США як частина вартості майна за пунктом 8 попереднього договору. Факт отримання коштів також підтверджується розпискою ОСОБА_6 від 29.12.2012 (т.1 а.с.10).

30.04.2013 будівля магазину за вказаною у договорі адресою введена в експлуатацію, що підтверджується копією декларації про готовність обєкта до експлуатації (т.1 а.с.8-9) та визнано сторонами у справі.

З 11.05.2015 припинено зобовязання сторін за попереднім договором згідно п.16 договору, що також не заперечується сторонами у справі .

Пропозиції щодо укладення основного договору сторонами не направлялись.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 25.06.2014 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та стягнення коштів у сумі 81500 грн. та 10 000 доларів США (т.1 а.с.132-134). Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.08.2014 рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.144-146). Судом, зокрема, встановлено, що розпискою від 29.12.2012 ОСОБА_6 підтвердив отримання 10 000 доларів США від ОСОБА_1 Позивачка направляла ОСОБА_6 03.03.2014 заяву з вимогою про розірвання попереднього договору, так як у приміщенні будівлі провадить підприємницьку діяльність інша особа. 20.08.2013 листом-попередженням ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_1 про невиконання умов попереднього договору в частині щоквартальної сплати по 10 000 доларів США, термін якої сплив у серпні 2013 року. Встановивши, що умови попереднього договору від 30.12.2012 порушено самою позивачкою, застосувавши наслідки, передбачені пунктом 5 договору, суд відмовив у задоволенні позову, в тому числі щодо стягнення коштів.

09.12.2015 відповідач ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.43).

Відповідач ОСОБА_3 як спадкоємець ОСОБА_6 за законом отримав у власність будівлю, розташовану на земельній ділянці за кадастровим номером 500020426 за адресою: Полтавська область, м.Карлівка, вул.Успенська (стара назва Першотравнева), 1А, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.2016 (т.1 а.с. 142-143).

04.03.2016 ОСОБА_1 надіслала приватному нотаріусу ОСОБА_5 та спадкоємцю вимогу кредитора: сплатити шляхом одноразового платежу на її користь 10 000 доларів США та судових витрат у розмірі 2204 грн., яку ОСОБА_3 отримано 14.03.2016. Зазначене підтверджується копією вимоги та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.98, 99).

Відповідно до ч.1-3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Попереднім договором від 30.12.2012 (пункт 5) передбачено неустойку за порушення покупцем зобовязань, що не суперечить ст. 635 ЦК України. На випадок порушення умов договору покупцем, сторони договору визначили у якості неустойки грошову суму, сплачену позивачкою як аванс на підставі п.3 попереднього договору, яка складає 81 500 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США на час укладення договору, та яка була передана ОСОБА_6 під час підписання договору 30.12.2012.

Ця грошова сума не є предметом даного позову, тому посилання представника відповідача на безпідставність позовних вимог через порушення позивачкою умов попереднього договору є необґрунтованими.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Пунктом 8 попереднього договору не визначено, що грошові суми, які підлягають сплаті, в тому числі до 31.12.2012 у сумі 81500 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США, є завдатком.

Таким чином, сплачені позивачкою 29.12.2012 грошові кошти у сумі 10 000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню у разі неукладення основного договору.

Отже, посилання сторони відповідача на відсутність обовязку повернення цієї суми, бо вона є завдатком, не ґрунтуються на законі.

Таким чином, суд стверджує наявність у позивачки права на витребовування авансового платежу, отриманого ОСОБА_6 29 грудня 2012 року.

Окрім того, суд також вважає безпідставними заперечення відповідача ОСОБА_6 від 14.09.2015 (а.с.26-28) та його правонаступника в частині необґрунтованості позовних вимог внаслідок їх вирішення рішенням Карлівського районного суду від 25.06.2014. При цьому стороною відповідача клопотання про закриття провадження заявлено не було.

Так, виходячи зі змісту рішення суду (т.1 а.с.132-134), копії позовної заяви від 28.05.2018 (т.1 а.с.155-158), судом встановлено, що позовні вимоги складало: розірвання попереднього договору від 30.12.2012; стягнення авансу у сумі 81 500 грн. та 10 000 доларів США у звязку з розірванням попереднього договору. Підставою позову зазначено порушення умов договору продавцем внаслідок надання приміщення будівлі для підприємницької діяльності іншій особі. На час судового розгляду зобовязання за попереднім договором не були припинені.

Підставами цього позову, заявленого до ОСОБА_6, є повернення авансу у звязку з неукладенням договору купівлі-продажу частини будівлі після припинення зобовязань за попереднім договором.

Отже, позовні вимоги у цій справі заявлено з інших підстав, ніж вимоги, за якими постановлено рішення суду від 25.06.2014.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.1281, ч.1, 2 ст.1282 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Позивачка протягом шести місяців від дня відкриття спадщини предявила вимоги про повернення авансу у сумі 10 000 доларів США та судових витрат у сумі 2205 грн. до спадкоємця ОСОБА_3

Разом з тим, суд вважає передчасними вимоги позивачки про стягнення коштів шляхом накладення стягнення на спадкове майно, оскільки відсутні докази відмови спадкоємця від задоволення вимог кредитора саме одноразовим платежем.

Судом встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_3 не задоволено вимоги кредитора внаслідок їх невизнання, в тому числі спадкодавцем після порушення провадження у цій справі. Суду не надано доказів на підтвердження відмови спадкоємця виконати вимогу саме одноразовим платежем за наявності спору щодо обґрунтованості такої вимоги між кредитором та спадкодавцем.

Отже, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині звернення стягнення на спадкове майно за відсутності доказів відмови спадкодавця виконати вимоги одноразовим платежем.

Також суду не надано жодного доказу щодо вартості спадкового майна, що унеможливлює наразі стягнення зі спадкоємця грошових коштів, сума яких за законом обмежується вартістю майна, одержаного у спадщину.

Окрім того, позов містить вимоги про стягнення суми в іноземній валюті. Так, пунктом 8 попереднього договору передбачено сплату грошових коштів, які є предметом спору, в сумі 815000 грн., що еквівалентно 100 000 доларів США, тобто у грошовій одиниці України та еквівалент у грошовій одиниці США.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Разом з тим, частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Попереднім договором не передбачено виконання зобовязання в іноземній валюті.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у цивільній справі за № 6-284цс17.

З огляду на викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 570, 635, 1281, 1282 ЦК України, керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів шляхом накладення стягнення на нерухоме майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скорочене рішення суду проголошено 05.06.2018, повне рішення суду складено протягом 5 днів з дня його проголошення, з урахуванням вихідних днів, - 11 червня 2018 року.

Суддя: І.В. Лизенко