Справа № 135/59/18
Провадження у справі № 2-з/135/7/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Ладижин Вінницької області, у залі суду, заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Ладижинському міському суді знаходиться дана цивільна справа.

На адресу Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла заява від позивачки про забезпечення позову, на обґрунтування якої вона повідомила, що у будинку № 12 по вулиці Наконечного, який є обєктом поділу по даній справі, відповідачем змінено замки, що перешкоджає їй у доступі до власних та дитячих речей, які знаходяться у ньому, а також у можливості проживання у цьому будинку. Вважає, що відповідач також може нанести шкоду її особистим речам і навіть знищити їх, а до набрання рішенням суду законної сили, завдається шкода її майновим правам, свободам та інтересам і невжиття заходів забезпечення позову може завдати значної майнової шкоди. У звязку з чим просила забезпечити позов та зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні та забезпечити їй вільний доступ до спільного майна до моменту набрання законної сили рішенням у даній цивільній справі, а саме до:

- земельної ділянки, площею 0,07 гектарів, яка розташована за адресою: вул. Наконечного, буд. 12, м. Ладижин Тростянецького району Вінницької області. Кадастровий номер земельної ділянки: 051060000:07:006:0092;

- житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Наконечного, буд. 12, м. Ладижин Тростянецького району Вінницької області;

- магазину «Vodafon», який розташований за адресою: вул. Кравчика, біля буд. №17, м. Ладижин Тростянецького району Вінницької області, загальною площею 30,0 кв. м.

Суд розглянувши за правилами ч. 4 ст.153 ЦПК України заяву про забезпечення позову, вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст.150 КПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно п. 4 Постанови ПВС України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя), має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов'язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв'язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні спільним майном та забезпечити їй вільний доступ до спільного майна, але із резолютивної частини заяви видно, що вона фактично збільшує свої позовні вимоги. Таке збільшення позовних вимог повинно відбуватися не шляхом подання заяви про забезпечення позову, а у відповідності до вимог ст. 49 ЦПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачка у заяві про забезпечення позову повідомляє, що у неї виникають труднощі у користуванні будинком № 12 по вулиці Наконечного у місті Ладижин Вінницької області, а зобовязати не чинити перешкоди та забезпечити їй вільний доступ просить і до земельної ділянки і до магазину «Vodafon».

За таких обставин суд вважає, що дана заява не спрямована на забезпечення виконання рішення у спірних правовідносинах, а спрямована на вирішення нових позовних вимог, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/sud0211//.

Суддя