ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/237/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, розглянувши в порядку загального провадження в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позивач зазначив, що він перебував у шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області 22.04.2014 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка наразі проживає разом з відповідачем.

На підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, 06.02.2014 року видано виконавчий лист, згідно якого з відповідача стягуються аліменти в розмірі 30 відсотків зі всіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь ОСОБА_2, починаючи з 09.01.2014 року.

Позивач зауважує на тому, що регулярно сплачував аліменти на утримання доньки. Однак, 27.08.2017 року він уклав шлюб з ОСОБА_5, у якому 30.01.2018 року народилась ще одна донька ОСОБА_6.

Тепер позивач має забезпечувати належний рівень життя обом своїм дітям та дружині, тож відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є, на його думку, не можливою.

З огляду на викладене позивач просить суд розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшити з 30 відсотків з усіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із позицією позивача 16.04.2018 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, у якому вказала, що позивач вводить суд в оману, тому свідомо не вказує свого доходу, не зазначає статків. Так, позивач приховує факт наявності у нього квартири у с. Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, яку він здає в оренду від чого отримує дохід; автомобіля ВАЗ 21099. Також, ОСОБА_1 займається сільським господарством, з чого отримує прибуток. З цього всього він сплачує мінімально можливий розмір платежів на утримання своєї доньки ОСОБА_4, при цьому інших утриманців він не має.

Відповідач наголосила, що позивач ніколи не платив аліменти у передбаченому судом розмірі, а лише у передбаченому законом мінімумі.

Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Відповіді на відзив до суду не надано.

Згодом, а саме 07.05.2018 року ОСОБА_2 подала до Петриківського районного суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, яка ухвалою суду від 18.05.2018 року була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

У позові ОСОБА_2 вказала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1, який 22.04.2014 року було розірвано за рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю.

На підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, 06.02.2014 року видано виконавчий лист, згідно якого з відповідача стягуються аліменти в розмірі 30 відсотків зі всіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь ОСОБА_2, починаючи з 09.01.2014 року.

Позивач, застосовуючи ст. 182 СК України зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене ОСОБА_2 просить суд розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_7 на її користь на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити у частині відносно мінімального розміру аліментів та зобовязати сплачувати ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відзиву на позовну заяву не подано.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що зазначені в позовній заяві. Крім того суду повідомив, що він на даний час почав працювати на посаді слідчого в ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області та з його заробітної плати почали здійснювати стягнення в розмірі приблизно 3000 грн. в місяць на сплату аліментів. При цьому коштів, які залишаються не вистачає на повноцінне життя його родини, зокрема його дружині, яка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною та для їхньої неповнолітньої дитини. Зустрічний позов визнав частково, лише щодо вимоги сплачувати не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на свої письмові заперечення. Зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Всебічно та повно вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін у справі, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2014 року у цивільній справі № 187/373/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позовні вимоги було задоволено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно до копії виконавчого листа виданого Петриківським районним судом Дніпропетровської області від 06.02.2014 року у справі № 2/0187/1/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, судом вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 30 відсотків зі всіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь ОСОБА_2, починаючи з 09.01.2014 року.

Довідкою № 13.37-50/29 від 05.03.2018, виданою головним державним виконавцем Петриківського РВ Державної виконавчої служби ОСОБА_8, позивач за первісним позовом підтвердив те, що він сплачував аліменти в повному обсязі згідно вказаного вище виконавчого листа № 2/0187/1/17, виданого 06.02.2014 року. Станом на 01.03.2018 року заборгованість відсутня.

Згідно довідки № 13.37-50/45 від 23.04.2018, яку видано головним державним виконавцем Петриківського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_8, вбачається наявність заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

23.08.2017 року Петриківським РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про що складено відповідний актовий запис № 79 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 385080.

У вказаному шлюбі 30.01.2018 року народилась ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис № 09 та Петриківським РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про народження серії 1-КИ № 664472.

Крім того позивачем за первісним позовом були надані докази, що підтверджують його матеріальний стан, зокрема :

довідку про доходи, видану Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області 14.05.2018 року спеціалістом УФЗБО ОСОБА_9, згідно якої загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року за винятком аліментів становить 25 268.33 грн.;

довідку № 298/04-26-33 від 07.05.2018 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1;

довідку № 31/4-1244-м-114 видану регіональним сервісним центром в Дніпропетровській області територіальним сервісним центром № 1244 від 05.05.2018 року про те, що на імя ОСОБА_1, станом на 05.05.2018 року транспортні засоби не зареєстровані.

інформаційну довідку № 122455551 від 02.05.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, де вказано, що за фізичною особою ОСОБА_1 відомості у вказаних вище реєстрах - відсутні.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,- розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи, що у позивача ОСОБА_1 дійсно змінився сімейний стан, оскільки він після прийняття судом про стягнення з нього аліментів одружився та в нього народилася дитина, що на даний час потребує додаткових витрат, суд вважає, що дійсно є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2014 року, однак не до 1/6 як того просить позивач, а до ? частини його доходів.

Суд вважає, що зменшення розміру аліментів саме до такого показника, з урахуванням встановленого рівня доходів позивача, а також розміру прожиткового мінімуму встановленого законом на двох його дітей, розміру прожиткового мінімуму, що встановлений законом для працездатних осіб, зокрема для позивача та його дружини, здатен в необхідній мірі як забезпечити потреби неповнолітньої дочки ОСОБА_4 так і не бути надмірним тягарем для матеріального забезпечення другої дитини позивача ОСОБА_6 та його дружини.

Крім того, позивачем не наведено достатньо аргументованих доводів та не надано відповідних доказів того, що зміни його сімейного стану призвели до таких змін матеріального стану, за яких наявні підстави для зменшення розміру аліментів визначених рішенням суду з 30 % від його доходу до 1/6, у звязку з чим його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у вищезазначеному судом розмірі.

При цьому посилання відповідача на наявність у позивача нерухомого майна, за здачу в оренду якого він отримує додатковий дохід, а також про отримання ним доходів з сільськогосподарського виробництва, як на обставини, що дозволяють позивачу ОСОБА_1 продовжувати сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі 30 % від його доходів, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим вимоги зустрічного позивача ОСОБА_2 в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягають.

Разом з тим, розмір аліментів на дитину не повинен суперечити розміру визначеному законодавством (за ч.2 ст.182 СК України не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а тому розмір аліментів повинен складати 1/4 частину від усіх видів заробітку та доходів позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати вказаний розмір аліментів слід з дати набрання рішенням суду законної сили, оскільки на даний час вже відбувається стягнення за рішенням суду від 21 січня 2014 року, а також вказаний порядок стягнення передбачений пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Враховуючи, що сторони за даним позовом звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 180, 182, 192 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», 141, 259, 263, 264,265, 268, 280, 282, 284 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів визначених рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2014 року в справі № 187/1/14ц (2/0187/1/14) та стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшений розмір аліментів стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною віку повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петриківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_10