Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 203/2820/15-ц

провадження № 61-12464св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Центральний районний центр зайнятості м. Дніпро,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Єдаменко С. В., від 18 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С., від 17 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі ПАТ - «Банк Форум», банк), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Центральний районний центр зайнятості м. Дніпро про встановлення факту порушення права на працю, зобов'язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що 28 листопада 2005 року його було прийнято на посаду спеціаліста відділу економічної безпеки служби безпеки Дніпропетровської філії акціонерного комерційного банку «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум». 28 травня 2013 року його було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Таким чином, позивач наполягає на тому, що він мав право поворотного прийому на роботу в ПАТ «Банк Форум» протягом року з дати звільнення. Відповідач здійснював прийом на роботу працівників у період, коли позивач мав право на поворотний прийом. Позивач також звертався до відповідача із запитами щодо наявності вакантних посад, на які йому не було надано відповідної інформації, хоча нові працівники фактично приймались ПАТ «Банк Форум» на роботу.

Із урахуванням зазначеного, заяв про зміну позовних вимог, позивач просив встановити факт порушення права на працю у зв'язку з порушенням відповідачем його права на укладення трудового договору при поворотному прийомі на роботу, передбаченого статями 42, 42?1 КЗпП України та зобов'язати ПАТ «Банк Форум» укласти із позивачем трудовий договір у зв'язку з поворотним прийняттям на роботу, а також стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з дати порушення права у розмірі 188 341,63 грн та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 жовтня 2013 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 47 753,90 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн, а разом - 48 753,90 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті позову - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що протягом року після звільнення позивача на роботу до ПАТ «Банк Форум» приймалися працівники, кваліфікація яких могла бути аналогічною тій, що наявна у позивача. Право позивача на поворотне прийняття на роботу відповідно до положень статті 42-1 КЗпП України було порушено з 01 жовтня 2014 року, з моменту звернення позивача до банку з листом щодо поворотного прийняття на роботу, на яке банком не було надано жодної відповіді. Оскільки ПАТ «Банк Форум» знаходиться у стадії ліквідації, зобов'язання ПАТ «Банк Форум» укласти з ОСОБА_2 трудовий договір є неможливим через особливості ліквідаційної процедури і майбутнє припинення відповідача як юридичної особи. Права позивача підлягають захисту шляхом стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період, коли він дійсно міг працювати у вказаній банківській установі.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту звернення до банку із відповідним запитом щодо наявності вакантних посад, на які позивач може претендувати, а також доказів їх надіслання та отримання відповідачем. Також матеріали справи не містять відмови банку у поворотному прийнятті на роботу ОСОБА_2, що виключає можливість встановити період, з якого було порушено право позивача. Крім того, статтею 42-1 КЗпП України, на яку посилався позивач мотивуючи свої вимоги, не передбачено обов'язок підприємства повідомляти раніше звільненого працівника про наявність вакансій чи пропонувати працевлаштування.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник посилається на те, що згідно положень статей 42-1 та 232 КЗпП України позивач не відноситься до інших осіб, а є працівником, який звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України і має переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу. Право позивача роботодавець порушив з дати прийняття на роботу першого працівника з аналогічними кваліфікаційними вимогами, не надавши права бути працевлаштованим позивачеві. Обов'язок повідомлення звільненого працівника (на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України) про наявність посади лежить саме на роботодавцю, бо саме він є ініціатором прийому на посаду робітників аналогічної кваліфікації, і робітник, який звільнений, не має іншої можливості бути поінформованим про наявність вакансії. Позивач неодноразово звертався до банку із заявами, в яких просив укласти із ним трудовий договір, які були отримані відповідачем. Відповідачем було проведено прийом на роботу працівників аналогічної кваліфікації, чим порушено права позивача на укладення трудового договору.

Заявник також посилається не те, що відкликання банківської ліцензії не дає підстав вважати, що установа припинила свою діяльність, та немає підстав застосовувати норму статті 240-1 КЗпП України оскільки, тільки у разі неможливості поновлення працівника на роботі внаслідок припинення діяльності підприємства, установи, організації суд зобов'язує ліквідаційну комісію або власника виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу та визнає працівника таким, якого було звільнено на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Оскільки відповідач здійснює свою діяльність, має у штаті працівників, а відповідно має штатний розклад, відсутні підстави вважати неможливим укладення трудового договору в порядку поворотного прийняття на роботу працівника на посаду, з якої він був звільнений.

Крім того, заявник посилається також на порушення апеляційним судом норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції була направлена неуповноваженою ПАТ «Банк Форум» особою. Заявник вважає, що судом апеляційної інстанції безпідставно відкрито апеляційне провадження та переглянуто рішення суду першої інстанції.

15 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду від 16 травня 2018 року справу за позовомОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Центральний районний центр зайнятості м. Дніпро про встановлення факту порушення права на працю, зобов'язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що 28 листопада 2005 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду спеціаліста відділу економічної безпеки Дніпропетровської філії «Акціонерного комерційного банку «Форум».

14 квітня 2011 року його було переведено на посаду менеджера по Південно-Східному регіону Управління по роботі з боржниками регіональної мережі департаменту проблемних активів роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум».

28 травня 2013 року ОСОБА_2 було звільнено у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

ОСОБА_2 оскаржив своє звільнення у судовому порядку, просив визнати незаконним наказ № 512-к від 27 травня 2013 року про своє звільнення, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано незаконним наказ № 512-к від 27 травня 2013 року, поновлено ОСОБА_2 на раніше займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 50 351 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року скасовано, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року залишено в силі.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що протягом року після звільнення позивача до ПАТ «Банк Форум» приймалися на роботу працівники (т. 1. а. с. 15 - 29, т. 2 а. с. 11 - 29, 31, 33 - 34, 86 - 103, 153 - 168). Дані обставини з боку ПАТ «Банк Форум» не оспорювались.

Відповідно до частини першої статті 42-1 КЗпП України, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року відповідно до частини другої статті 232 КЗпП України суди безпосередньо розглядають позови про укладення трудових договорів працівників, яким надано право поворотного прийняття на роботу. При обґрунтованості позову суд рішенням зобов'язує власника або уповноважений ним орган укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення - з першого робочого дня наступного після дня звільнення з попереднього місця роботи (якщо була обумовлена інша дата - з цієї дати), з іншими особами з дня їх звернення до власника або уповноваженого ним органу з приводу прийняття на роботу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи вказані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що законодавцем не передбачено обов'язку роботодавця інформувати працівника про зміни у штатному розкладі, оскільки після звільнення між колишнім роботодавцем та працівником припиняються трудові правовідносини, які існували до моменту звільнення.

З червня 2013 року ОСОБА_2, пред'явивши позов до ПАТ «Банк Форум», доводив у судовому процесі незаконність свого звільнення, яке відбулось на підставі наказу від 27 травня 2013 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року позов ОСОБА_2 було задоволено, визнано незаконним наказ № 512-к від 27 травня 2013 року про його звільнення, поновлено ОСОБА_2 на раніше займаній посаді. Вказане рішення суду апеляційної інстанції було скасоване лише 03 грудня 2014 року. Тобто, правомірність звільнення ОСОБА_2 із займаної посади на підставі наказу № 512-к від 27 травня 2013 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників була підтверджена остаточним судовим рішенням лише 03 грудня 2014 року.

16 червня 2014 року прийнято рішення про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум».

Згідно статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції на підставі досліджених доказів дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт вручення звернення до відповідача щодо поворотного прийняття на роботу. Посилання позивача на копії заяв (т. 1 а. с. 133-135) від 04 та 16 вересня 2013 року, а також від 10 жовтня 2013 року, як на доказ повідомлення відповідача про наявність бажання позивача працевлаштуватися, оцінені апеляційним судом критично, оскільки ці письмові докази не підтверджують отримання відповідних заяв банком. У матеріалах справи відсутні описи вкладень до поштових відправлень, відсутні докази, які б свідчили про отримання вказаних заяв відповідачем, як це передбачено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Крім того позивачем не доведено, що відповідачем було проведено прийом на роботу працівників аналогічної кваліфікації, яка б відповідала кваліфікації позивача, або ж банком було прийнято працівників на посаду рівнозначну тій, яку займав позивач до звільнення (менеджер по Південно-Східному регіону управління по роботі з боржниками регіональної мережі департаменту проблемних активів роздрібного бізнесу).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційним судом правильно зроблено висновок про те, що підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є рішення про поновлення на роботі, однак вимога про поновлення на роботі позивачем не заявлялась.

Оскільки позивачем не доведено факту порушення його права на поворотне прийняття на роботу, а також враховуючи поведінку позивача щодо оспорювання законності його звільнення із займаної посади, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди - відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, заявлених позивачем.

Доводи позивача про те, що апеляційну скаргу було подано неуповноваженою особою в інтересах ПАТ «Банк Форум» спростовуються наявною у матеріалах справи копією довіреності, яка приєднана до матеріалів справи у порядку встановленому ЦПК України (т. 2 а. с. 199).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д .Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
Ю. В. Черняк