Справа № 2-к-9/10
Провадження № 6/638/329/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням, в якому просить оголосити розшук боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

У поданні державний виконавець посилається на те, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 30991445 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-к-9/10 від 10.01.2012, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, 14.11.2008 р., починаючи з 12.02.2009 р. і до повноліття дитини. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення, не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, місцезнаходження ОСОБА_1 не відоме. Здійснені державним виконавцем виконавчі дії, направлені на виявлення боржника, позитивних результатів не дали.

Державний виконавець в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій просила проводити розгляд подання без її участі.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, жодних заяв чи клопотань не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом № 2-к-9/10 від 10.01.2012р., виданим Дзержинським районним судом м. Харкова, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, 14.11.2008 р., починаючи з 12.02.2009 р. і до повноліття дитини.

01.02.2012 р. відкрито виконавче провадження ВП № 30991445 з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Однак, на даний час рішення боржником не виконано, сума заборгованості станом на 01.05.2018 року складає 67710,97 грн., боржником до теперішнього часу не сплачена.

Державним виконавцем були проведені заходи щодо виявлення майна боржника, можливих доходів, а також здійснювались його неодноразові виклики до відділу, однак, інформація стосовно сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО та стосовно відкритих на імя боржника рахунків у фінансових установах, про місце роботи боржника - відсутня; боржник пенсію в органах УПФУ не отримує; автотранспортні засоби за боржником не значаться; відомості про наявність у приватній власності ОСОБА_1 нерухомого майна також відсутні.

Виконавче провадження, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Розшук боржника, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Тобто, звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що підтверджують підстави та наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника.

Суд може прийняти рішення про розшук боржника тільки в разі, якщо особі, що здійснює виконавче провадження, не відоме місце проживання, перебування, місцезнаходження боржника, зокрема, вжитими державним виконавцем заходами не виявлено таку особу за місцем її реєстрації, проживання, роботи, навчання, тощо.

Тобто, державний виконавець зобов`язаний перевірити всі наявні в нього відомості щодо місцезнаходження боржника.

Однак, у документах, доданих до подання про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1, відсутні дані про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про отримання боржником викликів до державного виконавця, докази умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Також, суду не надано акту державного виконавця по виїзду за місцем проживання боржника про відсутність його за місцем проживання та відсутність відомостей про місце його перебування.

За відсутністю доказів про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження суд не може погодитися з висновком виконавчої служби про невиконання ним обов'язків по сплаті заборгованості, і у зв'язку із цим, оголосити розшук, оскільки суду не доведено свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов'язань, як і не доведено відсутність даних про місце перебування боржника. А застосування таких обмежень, про які просить заявник, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів та можливостей передбачених Законом України «Про виконавче провадження»,і з поданням до суду про оголошення особи в розшук звернувся передчасно.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що підстав для задоволення подання немає.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 352, 353, 354, 438 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи,якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя