Справа № 471/222/18-ц
Провадження №2/471/181/18
Номер рядка звіту 22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря - Романчук О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/222/18-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до фермерського господарства "Іволга" в особі ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «Іволга», в особі голови ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 12,04 га, яку 18.01.2008 року передала в оренду відповідачу за договором оренди, строком на десять років. Відповідно до 11 договору, орендна плата повинна бути внесена орендарем в натуральній формі до 30 листопада, а у грошовій до 31 грудня кожного року. Проте відповідач не належним чином виконує умови договору та має заборгованість зі сплати орендної плати за 2017 рік, яка разом із пенею становить 9274 грн. Це на її думку сталось через те, що вона не бажає продовжувати термін дії договору, який закінчується у 2018 році про що повідомила відповідача у 2017 році, з цього часу між ними було припинено договірні відносини. В зв'язку з цим просить суд розірвати договір оренди.

Під час судового засідання представник позивача підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що на її думку відповідач ухиляється від виконання умов договору, через те, що її мати відмовляється від продовження дії договору. Наразі, після звернення до суду із позовом відповідач переказом сплатив кошти, у визначеній нею сумі. Це, на її думку свідчить про погодження відповідача, що він ухиляється від виконання договору. Від отримання коштів позивач відмовилася, оскільки бажає, щоб вони були стягнуті за рішенням суду. Земельна ділянка зараз перебуває у користуванні позивача, вона її засіяла не дивлячись на те, що договір не припинив свою дію. При укладанні договору була усна домовленість про сплату орендної плати в натуральній формі, проте, у 2016 році відповідач надав неякісне зерно, а у 2017 році взагалі не надав нічого, сплативши орендну плату лише у 2018 році. Також наголосила, що було змінено керівництво ФГ, отже договір є припиненим. В звязку з чим, просила суд розірвати договір, стягнути заборгованість та сплачений судовий збір.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав того, що умови договору відповідачем не порушено, як вказує представник позивача відповідачем було сплачено не тільки орендну плату, а їй пеню за несвоєчасну виплату орендної плати, не дивлячись на те, що договором передбачена інша сума орендної плати. Позивач самовільно, до закінчення терміну дії договору почала обробляти земельну ділянку, про що відповідачу стало відомо тільки після отримання позовної заяви, що є односторонньою відмовою від договору. Затримка у виплаті орендної плати сталося через те, що змінилося керівництво фермерського господарства, але, після з'ясування наявності невиплаченої орендної плати, керівництво поштовим переказом перерахувало позивачу 9274,00 грн. Враховуючи вищевикладене просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 12,04 га, що розташована в межах території Шевченківської сільської ради Братського району Миколаївської області.

18 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ФГ «Іволга», в особі ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі, терміном на 10 років. Договір зареєстровано в Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДП Центр ДЗК 24.12.2008 року за № 97.

Відповідно до п. 9, 11, 14 Договору, орендна плата за договором становить 2822,20 грн. та за домовленістю між сторонами може вноситися в грошовій та натуральній формі. В разі внесення плати в натуральній формі, орендна плата виплачується по собівартості продукції, але не вище державних закупівельних цін. Номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, що щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем та орендарем і є додатком до договору. Орендна плата вноситься: в натуральній формі з 01 серпня по 30 листопада, в грошовій формі з 01 листопада до 31 грудня кожного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Розмір орендної плати переглядається один раз на рік, у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі у наслідок індексації; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законом (п. 13 Договору).

Пунктом 38 передбачено, що дія договору припиняється шляхом, зокрема, його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадку знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається.

Відповідно до п. 40 Договору перехід права власності на землю до другою особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі -ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом частини першої статті 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до статей 24 та 25 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення останнім орендної плати, а орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Аналогічні положення викладено у ст. 32 Закону.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Тобто, розірвання договору оренди вимагає систематичність невиконання користувачем обов'язку щодо сплати орендної плати.

Статтею 21 Закону України Про оренду землі визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма та строки сплати визначаються за домовленістю сторін договору.

Так, сторонами погоджений розмір орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки, що становить 2822,20 грн. Додаткової угоди про збільшення розміру орендної плати між сторонами не укладалося. Також не було укладено додаткової угоди, в якій сторони погодили номенклатуру, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати в натуральній формі.

Отже, під час судового засідання не знайшло свого підтвердження той факт, що між сторонами було досягнуто згоди на виплату орендної плати в натуральній формі та щодо зміни (збільшення) орендної плати за договором.

Між тим, позивачем надано розрахунок заборгованості з орендної плати, з урахуванням пені за несвоєчасну виплату у сумі 9274,00 грн.

Поштовим переказом від 02.06.2018 року відповідач переказав позивачу 9274, 00 грн. орендної плати за 2017 рік з урахуванням 0,02% пені.

Отже, свої зобовязання за договором відповідач хоча і не вчасно але виконав.

Позивач стверджує про те, що її мати відмовилася від отримання коштів за договором оренди, так як бажає, щоб вони були стягнуті за рішенням суду.

Відповідно до ст.13ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі та як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відсутня систематична несплата орендної плати та відсутня заборгованість за орендною платою за договором, а не бажання отримувати кошти поштовим переказом не є підставою для стягнення заборгованість за судовим рішенням, а є лише односторонньою відмовою позивача від виконання умов договору, зміна керівника підприємства також не є підставою для припинення дії договору.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до фермерського господарства "Іволга" в особі ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в порядку ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

СуддяОСОБА_6