Справа №639/776/18
Провадження №2/639/869/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Тіщенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду у м. Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами,-

ВСТАНОВИВ:

15.02. 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 громади в особі Харківської міської ради, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок №39 з надвірними будівлями і господарчими спорудами, розташований в м. Харкові по вул. Федора Руденка, після сина, ОСОБА_3, померлого 02.06.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 05.11.1980 року зареєстрована і постійно мешкає в м. Харкові по вул. Федора Руденка, 39. У свідоцтві серії V-ВЛ № 368073 про її народження, виданому 12.11.1992 року Жовтневим відділом ЗАЦС м. Харкова на підставі актового запису № 336, її батьками зазначені ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько) і ОСОБА_4 НінаМихайлівна, ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати). Батьки з 04.12.1949 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 28.12.1975 року позивач вийшла заміж за ОСОБА_5, змінивши дошлюбне прізвище «Моргун» на прізвище чоловіка - «Золочевська». 05.11.1980 року цей шлюб було розірвано та після розірвання шлюбу позивач залишила собі прізвище «Золочевська». 14.03.1996 року помер батько позивача, ОСОБА_4. Зі смертю спадкодавця відкрилася спадщина. Батькові на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12.01.1965 року, виданого Жовтневим районним жилуправлінням виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Харкова на підставі рішення виконавчого комітету № 79-28 від 29.12.1964 року у зв'язку з переходом сільської місцевості у міську межу, належав житловий будинок № 3 (колишній «№ 29) по вул. Горянській (на даний час вул. ОСОБА_6) в м. Харкові. Батько залишив заповіт від 13.05.1994 року, посвідчений головним лікарем Харківської обласної туберкульозної лікарні ОСОБА_7 та зареєстрований в книзі за №48, відповідно до якого вищезазначений житловий будинок, а також усе майно, що буде належати йому на час смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, залишив онуку, ОСОБА_3, що мешкав в м. Харкові по вул. Федора Руденка, 39 (сину позивача). На час смерті батька спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до положень ст. 535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), не було. Дружина спадкодавця, ОСОБА_8 (мати позивача) померла ще 09.12.1988 року. Як вказує позивач, її рідний брат, ОСОБА_9, права на обов'язкову частку в спадщині не мав, помер 28.10.2007 року у віці 58 років. Спадщину за заповітом спадкоємець ОСОБА_3 фактично прийняв шляхом вступу до управління і володіння спадковим майном відповідно до положень ст.ст. 548, 549 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року): з самого народження і на час відкриття спадку він був зареєстрований і фактично мешкав за однією адресою зі спадкодавцем у житловому будинку № 39 по вул. Федора Руденка в м. Харкові. Крім того, ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори із заявою № 403/1996 про прийняття спадщини. Однак, свої спадкові права не оформив і свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав. 02.06.2013 року син позивача помер. 3 його смертю відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями і господарчими спорудами, розташованого в м. Харкові по вул. Федора Руденка, 39. Як відомо позивачу, заповіту після смерті сина не лишилося. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 у відповідності до ст.1261 ЦК України є позивач, рідна мати спадкодавця. Дружини і дітей у спадкодавця не було. Спадщину після сина позивач прийняла відповідно до положень ст. 1268 ЦК України: на час відкриття спадщини позивач була зареєстрована і фактично мешкала за однією адресою зі спадкодавцем у житловому будинку №39 по вул. Федора Руденка в м. Харкові. Спадкові права після смерті сина позивач досі не оформляла, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримувала. 07.08.2017 року ОСОБА_1 для оформлення спадку і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася до державного нотаріуса ХДНК №5 ХМНО ОСОБА_10 У той же день П'ятою ХДНК була заведена спадкова справа №457/2017.

Але державний нотаріус ХДНК №5 ХМНО ОСОБА_10, пославшись на довідку КП «ХМБТІ» від 12.09.2017 року за №1019544, з якої вбачається, що у матеріалах спадкових справ, що були заведені після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відсутній документ, який підтверджує право власності ОСОБА_4 на житловий будинок №39 по вул. Федора Руденка в м. Харкові, а саме - Свідоцтво проправо власності, видане РЖУ Жовтневого району м. Харкова 12.01.1965 року, запропонувала позивачу для оформлення спадкових прав звернутися до суду за місцем знаходження спадкового майна.

У звязку з викладеним, позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.03.2018 прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено підготовче засідання.

25.04.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Оголошено в підготовчому засіданні перерву для витребування доказів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2018 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутність. Представник позивача ОСОБА_11 також подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади в особі Харківської міської ради надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства, яке не буде порушувати права третіх осіб.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії ЯС №407348, виданого 06.12.1948 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали шлюб 04.12.1949 року (а.с. 10, 75).

Позивач ОСОБА_13 народилася 16.06.1954 року, її батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-ВЛ №368073, виданого повторно 12.11.1992 року, актовий запис №336 (а.с.9, 76).

28.12.1975 року ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уклали шлюб, який зареєстровано у м. Харкові у Палаці одруження «Жовтневий», про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено відповідний запис № 3802 і підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 394610. Після реєстрації шлюбу дружина ОСОБА_13 змінила прізвище на «Золочевська» (а.с. 11, 77).

У ОСОБА_5 та ОСОБА_1 02.12.1976 року народився син ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ №498969, виданого 13.01.1977 року, актовий запис №33 (а.с.23, 72).

05.11.1980 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано, про що зроблено актовий запис № 518 та Жовтневим відділом ЗАЦС м. Харкова і видано свідоцтво серії 1-ВЛ №437580. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишила прізвище - «Золочевська» (а.с.12).

ОСОБА_5, колишній чоловік позивача, помер 25.04.1992 року у с. Парафіївка, Кегичівського району, Харківської області у віці 39 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІV-ВЛ № 306237, виданого 28.04.1992 року, актовий запис №6 (а.с. 25).

З копії свідоцтва про смерть серії ІІІ-ВЛ № 446362, виданого 10.12.1988 року, актовий запис №13510 вбачається, що ОСОБА_8, матір позивача, померла 09.12.1988 року у місті Харків у віці 60 років (а.с. 21, 74).

ОСОБА_4, батько позивача, помер 14.03.1996 року у віці 71 рік, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 040139, виданим Харківським міським відділом РАЦС, актовий запис № 4816 від 16.03.1996 року (а.с. 13, 73).

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12.01.1965 року, виданого Жовтневим районним жилуправлінням виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Харкова на підставі рішення виконавчої комітету №79-28 від 29.12.1964 року у зв'язку з переходом сільські місцевості у міську межу, належав житловий будинок по вулиці Горянській № 39 (колишній № 29) в м. Харкові (а.с.14).

ОСОБА_4 13.05.1994 року склав заповіт, посвідчений головним лікарем Харківської обласної туберкульозної лікарні ОСОБА_7, який зареєстровано в книзі за №48, відповідно до якого житловий будинок №39 по вул. Федора Руденко у м. Харкові, а також усе майно, що буде належати йому на час смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, ОСОБА_4 залишає онуку, ОСОБА_3, що мешкає в м. Харкові по вул. Федора Руденка,39 (а.с.20, 71).

Відповідно до технічного паспорту Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, виготовленого за станом на 17.08.2017 року домоволодіння №39 по вул. Руденка в м. Харкові складається: з житлового будинку з прибудовами літ. «Д-1», 1988 року побудови, загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 26,3 кв. м., господарських надвірних будівель і споруд: льох літ. «В», вбиральня літ «Г», душ літ «Е» та огорожі № 2, 5, 6 (а.с.16-19). З довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 17.08.2017 року за №1019544 вбачається, що житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 34,6 кв.м, житловою - 22,9 кв. м., знесено, право власності на житловий будинок літ. «Д-1» не оформлено, згідно п. 3.2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» побудований до 05.08.1992 року до складу самочинного не відноситься. Згідно реєстру назв урбанонімів м. Харкова, затвердженому рішенням 9-ї сесії Харківської міської ради 24-го скликання від 25.12.2002 року з подальшими змінами та доповненнями назва вулиці - ОСОБА_6 (колишня «Горянська») (а.с.15, 82).

Син позивача ОСОБА_3 помер 02.06.2013 року у місті Харків у віці 36 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 401977, виданого 04.06.2013 року, актовий запис №7628 (а.с. 24, 65).

07.08.2017 року після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа за № 61044040, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованому Пятою Харківською державною нотаріальною конторою (а.с. 26, 84).

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_14 звернулася до державного нотаріуса Пятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва їй було відмовлено на підставі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2017 року у звязку з тим, що спадкоємцем не надано документ, що підтверджує право власності на будинок №39 по вул. Руденка м. Харкова (а.с.27, 86).

З довідки, виданої Комітетом району в місті жителів приватного сектору Новобаварського району міста Харкова Харківської міської ради №75 від 22.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована та мешкає за адресою: м. Харків, вул. Ф.Руденко, №39 та має склад сім`ї одна людина (а.с.7).

В листі завідувача Пятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_16 за вих. №1276/01-16 від 11.05.2018 року вказано, що за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах Пятої ХДНК, після померлого 14 березня 1996 року ОСОБА_4, була заведена спадкова справа № 403/1996 року, а також після померлого 02 червня 2013 року ОСОБА_3, була заведена спадкова справа № 457/2017 року. В матеріалах спадкової справи № 403/1996 року після померлого ОСОБА_4 знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 640 від 20 липня 1996 року про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого Обласною туберкульозною лікарнею 13.05.1994 року за реєстром № 48 від ОСОБА_3, який мешкав в м. Харкові, вул. Ф. Руденко, буд. № 39. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 в матеріалах спадкової справи немає. Заповіт в матеріалах спадкової справи відсутній. В матеріалах спадкової справи № 457/2017 року після померлого ОСОБА_3 знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1079 від 07 серпня 2017року, з проханням видати Свідоцтво про право на спадщину від матері спадкодавця ОСОБА_1, яка мешкає в м. Харкові, вул. Ф.Руденко, буд. №39 (спадщину прийняла фактично,була зареєстрована та мешкала за однією адресою зі спадкодавцем); заява,зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції 15 грудня 2017 року за № 2660/02-14, від ОСОБА_14, що діє від імені матері спадкодавця - ОСОБА_1, на підставі довіреності, посвідченої 22 травня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_17 за реєстровим № 2185, з проханням видати Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться у м. Харкові, вул. Ф. Руденка, буд. № 39, на імя її довірителя; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зареєстрована в книзі реєстрації вихідної кореспонденції за № 2659/02-31 від 03 жовтня 2017 року, винесена 5 ХДНК ОСОБА_14 Вікторівні, що діє від імені матері спадкодавця - ОСОБА_1, про причини неможливості видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться у м. Харкові, вул. Ф. Руденка, буд. № 39, а саме, в звязку з ненаданням документу, що підтверджує право власності на вищезгаданий будинок. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.56-87).

Відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, також підтверджується і даними про смерть його сина ОСОБА_9, який помер 28.10.2007 року у віці 58 років у місті Харків, що вбачається зкопії відповідного свідоцтва серії 1-ВЛ №142396, виданого 05.11.2007 року (а.с.22).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності.

Статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зазначені положення закону узгоджуються зі змістом ст. 549 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року, яка була чинна до 01.01.2004 року якою визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Наказом Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» визначено, рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Враховуючи викладені положення закону на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що після смерті батька позивача ОСОБА_4 його онук Золочевський О.В. фактично прийняв спадщину за заповітом у вигляді житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у м. Харкові, вул. Ф. Руденка, буд. № 39 а також звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але спадкові права не оформив, право власності на зазначений будинок не зареєстрував і помер 02.06.2013 року. Після його смерті позивач ОСОБА_1, яка доводиться померлому ОСОБА_3 матірю, є спадкоємцем першої черги за законом, фактично прийняла спадщину після смерті сина у вигляді житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у м. Харкові, вул. Ф. Руденка, буд. № 39, оскільки позивач на час відкриття спадщини була зареєстрована та фактично проживала за вищевказаною адресою зі спадкодавцем, а також у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, в оформленні спадкових прав в позасудовому порідку позивачу відмовлено. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 і визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами, розташований в м. Харкові по вул. Федора Руденка, 39.

Судові витрати у вигляді судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є інвалідом 2 групи з 01.02.2007 року, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії ХАР-06 №018048 (а.с.8, 80) і звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 131, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами №39, розташований по вул. Федора Руденка в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 02.06.2013 року.

Судові витрати у вигляді судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МН №549497, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.11.2002 року, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 61061, м. Харків, вул. Федора Руденка, буд. 39;

Відповідач:Територіальна громада в особі Харківської міської ради, місцезнаходження: 61003, м. Харків, площа Конституції, буд. 7.

Повне рішення складено 18.06.2018 року.

Суддя Н.В. Баркова