Справа № 127/9589/18
Провадження № 22-ц/772/1362/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуСправа № 127/9589/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Берегового О.Ю., Марчук В.С.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року про забезпечення позову, постановлену у приміщенні суду в м. Вінниці під головуванням судді Борисюк І.Е.,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним. Позов мотивований тим, що 28 березня 2006 року померла мати позивача ОСОБА_6 Спадкоємцями за законом після її смерті був позивач ОСОБА_3 та його сестра ОСОБА_7 За життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_3 Оскільки позивач із матірю не проживав, то звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини за заповітом на користь сестри ОСОБА_7 При цьому за домовленістю із сестрою в майбутньому успадковане нею майно мало бути передано позивачу. Після смерті матері ОСОБА_7 успадкувала земельну ділянку площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 27/50 часток житлового будинку з прибудовами № 74, що розташовані по вул. Нагірній у м. Вінниці. 05 березня 2016 року померла сестра позивача ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі й на житловий будинок № 74 по вул. Нагірній у м. Вінниці. Зясовуючи у нотаріуса питання щодо спадкового майна, позивачу стало відомо про наявність заповіту ОСОБА_7 від 06 квітня 2015 року, яким вона усе своє майно заповіла проживаючому з нею останні роки ОСОБА_5 Позивач вважає цей заповіт недійсним, оскільки ОСОБА_7 важко хворіла, внаслідок хвороби не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час складення заповіту. Отже її волевиявлення не було вільним і не відповідало її волі. За таких обставин позивач просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_7, посвідчений 06 квітня 2015 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 1-248.

03 травня 2018 року представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок №74А по вул. Нагірній в м. Вінниці. Викладаючи у даній заяві фактичні обставини справи, представник позивача посилається про ймовірність відчуження відповідачем після прийняття спадщини вказаного житлового будинку, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду та захист прав позивача на спадкове майно. При цьому зазначено, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, оскільки відповідач ОСОБА_5 їх не надає. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на будинок відсутні.

Зустрічне забезпечення у справі не застосоване.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року заява представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволена частково. Накладено арешт на усе майно, що належало померлій 05 березня 2016 року у м. Вінниці ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини і увійшло до її складу (а. с. 29-31).

Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, відповідач ОСОБА_5 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Скаржник посилається на постановлення оскаржуваної ухвали до відкриття провадження у справі, наведення у ній мотивів, які не відповідають дійсності без зазначення достатніх даних про необхідність забезпечення позову (а.с.48-50).

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення, яким є також судова ухвала, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову відповідає зазначеним вимогам з огляду на наступне.

Частково задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, суд першої інстанції, посилаючись на норми статей 149-154, 157 ЦПК України, визнав необхідним відмовити у задоволенні заяви в частині вимог щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту на будинок №74А по вулиці Нагірній в м. Вінниці, оскільки такі вимоги є необґрунтованими. Предметом спору є недійсність заповіту ОСОБА_7, яка померла 05 березня 2016 року. Доказів того, що будинок, на який заявник просить накласти арешт, на момент відкриття спадщини належав спадкодавиці і увійшов до складу спадкового майна, не надано. Обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, що вказують на належність будинку ОСОБА_7 на праві власності, за відсутності належних та допустимих доказів такого є припущенням заявника. При цьому, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, суд першої інстанції визнав необхідним забезпечити позов про визнання заповіту недійсним шляхом накладення арешту на усе майно, яке належало спадкодавиці ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини і увійшло до її складу.

Відповідно до норм статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті четвертому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскаржуючи судову ухвалу віди 03 травня 2018 року, ОСОБА_5 наголошує, що на момент постановлення цієї ухвали позовна заява ще не була прийнята судом до розгляду, провадження у справі не було відкрито. Сама заява не вмотивована, а доводи заявника не підтверджені доказами. Крім цього, Вінницьким міським судом Вінницької області уже розглядався позов ОСОБА_3 до скаржника про визнання заповіту ОСОБА_7 недійсним, який залишений судом без розгляду через повторну неявку в судове засідання позивача та його представника.

Мотиви апеляційної скарги не можна визнати такими, що є достатніми, безспірними і на задоволення її вимог тягнуть скасування законної судової ухвали з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З матеріалів контрольного провадження у даній цивільній справі убачається, що між сторонами справи має місце спір щодо складеного ОСОБА_7 заповіту на все належне їй майно, у тому числі на будинок №74А по вул. Нагірній в м. Вінниці. Враховуючи предмет спору, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу, де, посилаючись на норми статей 149-154, 157 ЦПК України, зазначив про можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення можливо порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, зокрема, і шляхом відчуження відповідачем нерухомого майна.

Такий висновок суду першої інстанції у даний час спростувати неможливо. Вжиття обраного виду забезпечення позову за тих наявних фактичних обставин, які мають місце у справі, є доцільним і необхідним. При цьому слід мати на увазі, що накладення арешту на все майно, яке належало спадкодавиці ОСОБА_7, у звязку з розглядом судом спору про визнання заповіту останньої недійсним, хоч і впливає на реалізацію прав скаржника як її спадкоємця, але в той же час сприяє подальшому захисту інтересів обох сторін у справі, служить схоронності, збереженню цілісності цього майна. За викладених скаржником мотивів апеляційної скарги, зокрема, щодо іншої справи, позов у якій судом залишений без розгляду, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати незаконною, необґрунтованою та безпідставною.

Щодо посилання скаржника на забезпечення позову до відкриття провадження у справі, то судом не порушено норм процесуального права, оскільки згідно частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Інші можливі розяснення цього питання суперечать вказаній нормі Закону.

Апеляційний суд дійшов висновку, що застосований судом вид забезпечення позову у цій цивільній справі відповідає обсягу заявлених позовних вимог, він гарантує реальну можливість захисту прав і інтересів усіх учасників справи у спорі, що має, наразі, місце у даний час.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність та обґрунтованість постановленої оскаржуваної ухвали, апеляційний суд не знаходить законних підстав для задоволення скарги, тому відповідно до норм статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду без змін.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 381, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 червня 2018 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_9 ОСОБА_2

Судді: Підпис О.Ю. Береговий

ОСОБА_10 Марчук

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Т.О. Денишенко