АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/3673/2018 Доповідач- Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки , -

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову Банк вказував на те, що 01 березня 2010р. між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 910.70104, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 194 209 грн. на придбання транспортного засобу з відсотковою ставкою 28% річних на строк до 01 березня 2015р. Позичальник ОСОБА_2 зобов'язувався сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтентних платежів (щомісячнихплатіжів) в терміни та сумами, визначеними у Графіку щомісячних платежів, що є додатком до договору.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між Банком і позичальником було укладено договір застави транспортного засобу № 910.70104, відповідно до якого відповідач передав позивачу в заставу автомобіль марки «SKODA Oktavia» А5 1.6, 2010р. випуску, д.н. НОМЕР_1.

Банк надав позичальнику кредитні кошти згідно з умовами договору, за які було придбано відповідачем вказаний автомобіль. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_2 своїх зобов'язань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним не виконує, внаслідок чого станом на 17 листопада 2015р. утворилась заборгованість в загальному розмірі 520 412,01 грн.

Посилаючись на викладене, Банк просив задовольнити позов: вилучити у відповідача транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль «SKODA Oktavia» А5 1.6, 2010р. випуску, д.н. НОМЕР_1 та передати його в управління позивача на період його реалізації; в рахунок погашення кредитної заборгованості в сумі 520412,01 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль «SKODA Oktavia» А5 1.6, 2010р. випуску, д.н. НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля позивачем будь-якій третій особі - покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати Банку усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо) та стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2013 року позов задоволено.

Вилучено у відповідача предмет застави -транспортний засіб, автомобіль марки «SKODA Oktavia» А5 1.6, 2010р. випуску, д.н. НОМЕР_1 та передано його в управління позивача на період його реалізації;

- в рахунок погашення кредитної заборгованості в сумі 520 412,01 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «SKODA Oktavia» А5 1.6, 2010р. випуску, д.н. НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати Банку усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач підтримвав свою апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XIIПрикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 01 березня 2010р. між ПАТ «Плюс банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 194 209,0 грн. на строк 60 місяців, з процентною ставкою 28,0% річних для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки «SKODA Oktavia» А5 1.6, 2010р. випуску у сумі 190400,0 грн., фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника - 3 809,0 грн. Роздрібна ціна автомобіля становить 272 000 грн. Позичальник власними силами сплачує продавцю частину ціни транспортного засобу в сумі 81 600 грн.

Згідно § 4 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів на рахунок № НОМЕР_3 в терміни та сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком № 1 до цього договору.

Банком були виконані зобов'язання та надані позичальнику кредитні кошти у розмірі, визначеному кредитним договором, доказом чого є копія меморіального ордеру № 1 від 02 березня 2010р. та копіїя меморіального ордеру № 910.40104 від 28 лютого 2010р. (а.с. 14, 24).

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Плюс банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу, за умовами якого відповідач як заставодавець передав у заставу заставодержателю вищевказаний транспортний засіб марки «SKODA Oktavia», зареєстрований ВРЕР-5 УДАІ м. Києва 25 лютого 2010р., який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого ВРЕР-5 УДАІ м. Києва 20 лютого 2010р.

За згодою сторін оціночна вартість предмету застави встановлена в розмірі 272000,0 грн. (п. 2 §1 договору застави).

З довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_2 вбачається, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує. Так, загальний розмір заборгованості станом на 17 листопада 2015р. становить 520 412,01 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 194 209,0 грн., прострочених процентів в розмірі 323377,66 грн., строкових процентів в розмірі 2 825,35 грн. (а.с.26).

Відповідно до п. 1 § 5 договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, а окрім того - також до настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, у разі настання однієї з обставин: 1) порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором; 2) порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором; 3) виявлення заставодержателем погіршення стану предмету застави, або зменшення його вартості понад нормального фізичного зносу, або фактичної часткової відсутності предмету застави; 4) смерті заставодавця; 5) встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться в кредитному договорі або договорі застави; 6) в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 2, § 5 договору застави визначено, що звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі-покупцю.

Пунктом 5 § 5 договору застави визначено, що ціна продажу предмета застави визначається відповідно до п.4 § 5 договору застави.

Згідно з пунктом 4 § 5 договору застави ціна предмету застави визначається відповідно до незалежної (експертної) оцінки на момент фактичної передачі автомобіля заставодержателю.

Отже, ціну предмету застави має бути визначено відповідно до п. 4 § 5 договору застави, а інше її визначення буде суперечити умовам укладеного між сторонами договору.

Частиною першої ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом (ст. 611 ЦК України).

За правилом ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ч.1 та 2 статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на

предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають

задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета

забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з

процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають

задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та й прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову ПАТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави в зв»язку з неналежними виконанням відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитними договором.

Доводи позивача в апеляційній скарзі на те, що він не підписував ні кредитний договір, ні договір застави, у нього відсутній технічний паспорт на автомобіль марки «SKODA Oktavia» А5 1.6, 2010р. випуску, д.н. НОМЕР_1, виданий на його ім»я, і даним автомобілем він ніколи не користувався. 14 жовтня 2010 року було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, оскільки перевіркою встановлено, що 01 березня 2010 року невстановлена особа, перебуваючи в приміщенні відділення ПАТ «Плюс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», по пр-ту Маяковському в м. Києві, підробивши у кредитному договорі на придбання у ТОВ «Автохаус Київ» автомобіля «Шкода Актавія» підпис ОСОБА_2, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ПАТ «Плюс-Банк» в сумі 194 209 грн.

Разом з тим вказані доводи не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кродексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнани або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З Постанови про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та про порушення кримінальної справи від 14 жовтня 2010 року слідує, що підставою для винесення такої постанови стала заява ОСОБА_2 щодо злочинних дій регіонального менеджера з кредитування ПАТ «Плюс-Банк» ОСОБА_3, який 01 березня 2010 року у приміщенні відділення ПАТ «Плюс Банк» по пр-ту Московському, 8 в м. Києві шляхом підробки підпису заявника ОСОБА_2 у кредитному договорі з вказаним Банком на придбання автомобіля, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ПАТ «Плюс Банк» в сумі 194 209 грн. Досудове слідство по кримінальній справі на даний час зупинено у зв»язку з невстановленням особи, яка скоїла злочин (а.с.75,76).

Отже, ще в жовтні 2010 року відповідачу було відомо про наявність укладеного від його імені кредитного договору і договору застави. Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів про те, що він звертався до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про визнання вказаного кредитного договору та договору застави недійсними.

Не надано суду доказів на підтвердження й того, що ОСОБА_2 звертався з відповідними заявами в органи ДАЇ щодо неправомірної реєстрації автомобіля марки «SKODA Oktavia» А5 1.6, 2010р. випуску, д.н. НОМЕР_1 на його ім»я, оскільки він не є власником зазначеного автомобіля і не користується ним.

За змістом ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якшо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2013 року було задоволено позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором.

Вказаним рішенням було встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», 01 березня 2010 року було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 194 209,0 грн. на строк 60 місяців, з процентною ставкою 28,0% річних для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу всумі 190 400,0 грн., фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника - 3809,0 грн.

Як видно з пояснень відповідача, дане судове рішення у встановленому законом порядку не скасовано та ним не виконано.

Згідно статті 14 ЦПК України (2004 року) судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України ( 2004 року).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 листопада 2014 року № 6-75цс14; від 3 лютого 2016 року № 6-2017цс15; від 6 липня 2016 року № 6-1199цс16.

Оскільки вказаним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2013 року, що набрало законної сили, задоволено вимоги ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором й під час розгляду вказаної справи було достовірно встановлено укладення між сторонами кредитного договору, тому доводи відповідача про те, що він не підписував кредитний договір є неспроможними й не доказується при розгляді даної справи.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд безпідставно розглянув справу у його відсутність, не повідомивши його про час та місце розгляду справи, не заслуговують на увагу й спростовуються рекомендованим повідомленням про вручення відповідачеві 20.02.2016 р. судової повістки про виклик в судове засідання на 31.03.2016 р., проте ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про причини неяки не повідомив, тому суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують й не містять підстав для скасування законного рішення суду.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 14 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: