Справа № 738/839/16-ц Провадження № 22-ц/795/694/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Лакіза Г. П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

секретар: Поклад Д.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області в складі судді Смаль І.А. від 26 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" про стягнення грошових коштів (безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі),

У С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 червня 2014 року за договором позики він позичив ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" грошові кошти у розмірі 82900 грн. на строк до 31 травня 2015 року, проте товариство не виконало взяті на себе грошові зобовязання і не повернуло грошові кошти у строк, визначений договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі неповернутої позики в сумі 82900 грн. (том 1, а.с.2)

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_2 остаточно просив стягнути з ТОВ "Березнянський цегляний завод - 2" на його користь 82900 грн. в рахунок повернення грошових коштів (безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі), інфляційні втрати в сумі 19067 грн. та три відсотки річних в сумі 4327 грн., а всього 106294 грн. (том 2, а.с.152-158), посилаючись на те, що він надав позику товариству, генеральним директором якого він був на той час, а саме безвідсоткову фінансову допомогу на зворотній основі у загальному розмірі 139715,00 грн., з яких товариство повернуло йому 56815 грн. в період з 04.06.2015 по 23.07.2015. Різниця між сумою наданої фінансової допомоги і повернутою сумою фінансової допомоги складає 82900 грн. Оригінал договору позики від 10.06.2014 був втрачений у звязку з рейдерським захопленням підприємства, але факт передачі ним грошових коштів товариству як безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі підтверджується оригіналами банківських документів, виписками по рахунку товариства, наданими банківською установою.

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 26 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 26 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не вірно та не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, обмежив позивача в допиту свідків.

ОСОБА_2 зазначає, що позовні вимоги доведені належними доказами: меморіальними ордерами ПАТ КБ "ПриватБанк", довідкою розрахункового центру ПАТ КБ "ПриватБанк", дублікатами квитанцій розрахункового центру ПАТ КБ "ПриватБанк", платіжними дорученнями та виписками по банківському рахунку ТОВ "БЦЗ-2". З Акту, наданого відповідачем до суду, вбачається, що ТОВ "БЦЗ-2" повернуло ОСОБА_2 грошові кошти, а саме безповоротну грошову допомогу, в сумі 56815 грн. в період з 04.06.2015 по 23.07.2015. Різниця між сумою наданої фінансової допомоги і повернутою сумою фінансової допомоги складає 82900 грн., що і є позовною вимогою. Відповідач у встановленому законом порядку не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у нього заборгованості перед позивачем, не долучив платіжних доручень про її погашення. Визнання відповідачем того, що частина фінансової допомоги була повернута, є належним підтвердженням існування договору фінансової допомоги.

Також ОСОБА_2 зазначає, що суд не врахував зміну ним підстав позову, оскільки він виклав свої вимоги згідно наданих доказів, якими є оригінали банківських документів, але суд на це не звернув уваги і в рішенні посилається тільки на договір позики, про що зазначалося в позовній заяві до зміни підстав позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З протоколу загальних зборів №1 ТОВ "БЦЗ-2" від 11.04.2014 вбачається, що ОСОБА_2 був призначений на посаду генерального директора ТОВ "БЦЗ-2" (т.1 а.с.63).

Згідно з наказом №1-к від 10.08.2015, з вказаної дати на посаду генерального директора ТОВ "Березнянський цегляний завод-2 " було призначено ОСОБА_5 (т.1 а.с.70).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом, посилався на те, що між ним та відповідачем був укладений договір позики та визначена дата повернення грошових коштів - до 31 травня 2015 року, проте відповідач взяті на себе зобовязання з повернення позики не виконав, у результаті чого утворилася заборгованість. На підтвердження цього позивачем надано копію договору 1/ФП-14 від 10.06.2014 року. (т.1 а.с.5).

Змінивши підстави позову, позивач зазначав, що через відсутність у нього оригіналу договору позики, він не може бути використаний як підстава для визначення обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, а тому він надав й інші докази надання ним товариству безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі - меморіальні банківські ордери, дублікати квитанцій, виписку по рахунку товариства у банківській установі (том 2, а.с.152-158).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт існування між сторонами правовідносин з надання фінансової допомоги має бути підтверджено договором. Оскільки позивачем не надано суду договір позики №1/ФП-14 від 10.06.2014 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, а відповідач заперечує існування між сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні існування між сторонами договірних відносин, а саме договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, і що кошти, які перераховувалися відповідачу, є поворотною фінансовою допомогою, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі) необхідно відмовити.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися апеляційний суд, зважаючи на таке.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судами встановлено, що на рахунок ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" у ПАТ КБ «ПриватБанк» №7286 були перераховані грошові кошти з призначенням платежу "Фінансова допомога безвідсоткова зворотна фінансова допомога від ОСОБА_2", а саме: 16.04.2015 в сумі 2250 грн., 27.04.2015 в сумі 3310 грн., 29.04.2015 в сумі 26000 грн., 19.05.2015 в сумі 8675 грн. та 28.05.2015 в сумі 3480 грн., з рахунку №8105 та 10.06.2015 в сумі 36 000 грн., 07.07.2015 в сумі 55 000 грн. та 27.07.2015 в сумі 5000 грн, з рахунку №0110, а всього на суму 139715,00 грн.

Відповідно до п. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

З рахунку ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" у ПАТ КБ «ПриватБанк» №7286 ОСОБА_2 на рахунок №3074 були перераховані грошові кошти з призначенням платежу "Повернення зворотної фінансової допомоги згідно дог. № 1/ФП-14 від 10.06.2014 року. Без ПДВ": 04.06.2015 в сумі 1855 грн., 14.07.2015 20000 грн., 21.07.2015 в сумі 7050 грн., 22.07.2015 в сумі 13900 грн., 22.07.2015 в сумі 7510 грн., 23.07.2015 в сумі 6500 грн., всього на суму 56815,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються меморіальними ордерами ПАТ КБ "ПриватБанк" (т.1 а.с.28-29, 43-44, т.2 а.с.3-4), довідкою від 05.10.2016 №11574482/5991334 філії розрахункового центру ПАТ КБ "ПриватБанк" (т.1 а.с.223), дублікатами квитанцій філії розрахункового центру ПАТ КБ "ПриватБанк" (т.1 а.с.224-227, т.2 а.с.5-8), платіжними дорученнями (т.2 а.с.9-15), випискою по рахунку відповідача №7286, наданою ПАТ КБ "ПриватБанк" за період з 16.04.2015-27.07.2015 (т.2 а.с.42-54,62-67).

З акту з додатком ТОВ "Березнянський цегляний завод 2" від 25.11.2015 (т.1 а.с.65,66) вбачається, що згідно банківських виписок ТОВ "БЦЗ-2" повернуло ОСОБА_2 поворотну безвідсоткову допомогу в сумі 58815 грн. в період з 04.06.2015 по 23.07.2015.

Різниця між сумою наданої фінансової допомоги та сумою повернутої фінансової допомоги складає 82900,00 грн.

Виконуючи вказівки, що містяться в ухвалі суду касаційної інстанції (том 2, а.с.122-124), апеляційний суд встановив, що укладення між сторонами договору позики у формі саме поворотної фінансової допомоги підтверджується внесенням позивачем на рахунок відповідача грошових коштів на суму 139715,00 грн. із позначкою в банківських документах про призначення платежу «поворотна безвідсоткова фінансова допомога», та частковим поверненням позивачу відповідачем в період з 04.06.2015 по 23.07.2015 зворотної фінансової допомоги на суму 56815 грн., що знайшло своє підтвердження належними та допустимими доказами.

Отже, висновки суду першої інстанції про не доведення позивачем існування між ним та відповідачем договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги суперечать положенням частини другої статті 1047 ЦК України та дослідженим у справі доказам.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки строк повернення позики сторонами не був визначений, належить обчислювати цей строк протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про повернення боргу.

З претензії-вимоги від 23.12.2015, яка була направлена позивачем на адресу відповідача та отримана останнім 05.01.2016, вбачається, що позивач просить повернути борг в сумі 82900 грн. протягом семи днів (т.1 а.с.6-7).

Отже, порушення строку повернення позики починається з 05 лютого 2016 року.

Кількість прострочених днів в межах позовних вимог за період з 05.02.2016 по 01.11.2017 складає 635 днів. Враховуючи суму заборгованості 82900 грн., 3% річних складає 4327 ,00 грн.

З урахуванням суми боргу 82900 грн. та індексів інфляції (лютий 2016 99,6%, березень 2016 101%, квітень 2016 103,5%, травень 2016 100,1%, червень 2016 99,8%, липень 2016 99,9%, серпень 2016 99,7%, вересень 2016 101,8%, жовтень 2016 102,8%, листопад 2016 101,8%, грудень 2016 100,9%, січень 2017 101,1%, лютий 2017 101,0%, березень 2017 101,8%, квітень 2017 100,9%, травень 2017 101,3%, червень 2017 101,6%, липень 2017 100,2%, серпень 2017 99,9%, вересень 2017 102,0%, жовтень 2017 101,2%), сума відшкодування втрат від інфляції складає 19067,00 грн.

Також з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" на користь ОСОБА_2 належить стягнути 2657 грн. 35 коп. в рахунок відшкодування сплаченого ним судового збору в суді першої (1062,94 грн.) та апеляційної інстанцій (1594,41 грн.).

Посилання представника відповідача на те, що підприємство звернулось до правоохоронних органів із приводу вчинення кримінального правопорушення апеляційний суд вважає таким, що не спростовує вищевказаних висновків за відсутності відповідного вироку суду, але у разі постановлення вироку це може бути підставою для перегляду рішення апеляційного суду відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374 п.2 ч.1, 376 п.п.1,3,4 ч.1, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 26 березня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" про стягнення грошових коштів (безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" на користь ОСОБА_2 82900 (вісімдесят дві тисячі дев'ятсот) грн. в рахунок повернення грошових коштів (безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі), інфляційні втрати в сумі 19067 (дев'ятнадцять тисяч шістдесят сім) грн. та три відсотки річних в сумі 4327 (чотири тисячі двадцять сім) грн., а всього 106294 (сто шість тисяч двісті дев'яносто чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Березнянський цегляний завод - 2" на користь ОСОБА_2 2657 грн. 35 коп. в рахунок відшкодування сплаченого ним судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 13.06.2018 року.

Головуючий:Судді: