Справа № 242/2192/18
Провадження № 2/242/961/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втративши право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, який він має намір продати. У будинку також зареєстрований його син - ОСОБА_2, який не мешкає у будинку, але не бажає знятися з реєстрації, що порушує право на вільне розпорядження своїм майном.

Просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тюмень Російської Федерації, втративши право користування жилим приміщенням у будинку, розташованому в АДРЕСА_1.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.05.2018 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу від 29.01.1994 р. ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно Акту від 03.05.2018 р. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але фактично не мешкає за зазначеною адресою з травня 2015 р.

Як вбачається з інформації Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради, згідно наявного картотечного обліку ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, з 14.12.2006 р. по теперішній час.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідач не проживає у будинку понад шість місяців, а згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з 2015 року, і це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, оскільки відповідач не мешкає за адресою реєстрації понад рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317, 319,391 ЦК України, ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, про визнання втративши право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тюмень Російської Федерації, втративши право користування жилим приміщенням у будинку, розташованому в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя