Справа №339/194/18
У Х В А Л А

15 червня 2018 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у заяву ОСОБА_1 про відвід судді, -

в с т а н о в и л а :

12.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Болехівської дитячої школи мистецтв, відділу культури Болехівського міськвиконкому про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати в суммі 1216.46 грн. за затримку проведення розрахунку в день звільнення в сумі 144364.82 грн.

Провадження в справі не відкрито.

Вказана справа згідно автоматичного розподілу поступила на розгляд судді Головенко О.С.

14.06.2018 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Головенко О.С., мотивуючи її недовірою з тих причин, що під її головуванням розглянута справа про звільнення з роботи . Вже після звернення на урядову лінію Управлінням праці проведено перевірку та виявлено порушення при проведенні розрахунку при звільненні та повний розрахунок проведено 28.03.2018 року. Тому просить передати справу в найближчий суд.

Дослідивши заяву, суд прийшов до наступного висновку.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі.

Відвід судді в цивільному процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ч.7 -9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, підставою для задоволення вимог ОСОБА_1 вважає те, що суддя, який вирішував справу щодо її звільнення з роботи не може розглядати справу про надання компенсації щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні з роботи.

Дійсно, під головуванням судді Головенко О.С. розглядалася справа за позовом ОСОБА_1 до Болехівської дитячої школи мистецтв про поновлення на роботі та стягнення заробітку за весь час вимушеного прогулу та рішенням суду від 31.01.2011року позивачу відмовлено у позові.

У вказаній справі предметом розгляду стало з"ясування правомірності винесення наказу про звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

У даній справі, яка поступила на розгляд, предметом спору є зовсім інші вимоги : стягнення компенсації за затримку при проведенні звільнення в порядку ст. 117 КзпП.

Отже, це , по-перше, різні цивільні справи із різним предметом спору, а, по-друге, в даній цивільній справі предметом перегляду є не рішення по суті щодо поновлення на роботі.

Окрім того, згідно вимог ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року" Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

З огляду на те, що обставини, на які посилається п позивач, не можть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді, не підтверджені жодними доказами, а тому є підстави відмовити в задоволенні заяви про відвід судді.

Частиною 1-5 ст.40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Встановлено, що в Болехівському міському суді згідного штатного розпису значиться три судді : Головенко О.С., Поляниця М.М. та Сметанюк В.Б.

На даний час Поляниця М.М. з 04 червня по 09 липня 2018року перебуває у щорічній відпустці згідно наказу від 04.05.2018 року.

У судді Сметанюк Б.В. 27 червня 2018 року закінчуються повноваження з відправлення правосуддя та з 27 квітня 2018року розподіл судових справ автоматизованою системою щодо нього не здійснюється.

Враховуючи, що у Болехівському міському суді здійснює правосуддя один суддя Головенко О.С., а тому відповідно до вимог ч.5 ст. 40 ЦПК України вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті головуючою у цій справі суддею Головенко О.С. без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, приходжу до висновку, що жодних обґрунтованих доводів, підтверджених належними та допустимими доказами ОСОБА_1 не наведено та не представлено суду, щодо наявності у судді Головенко О.С. особистої зацікавленості у результатах розгляду цивільної справи, суб'єктивної думки щодо особи позивача та упередженого ставлення до нього, чи інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в її неупередженості, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Приймаючи такий висновок, суд керується і тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як й незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Проте, у цій справі усі доводи ОСОБА_1 носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого об'єктивного обґрунтування та розумного пояснення, що могло б бути добросовісно сприйнято судом.

На підставі ст.36, 40ЦПК України,

П О С Т А Н О В И Л А :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Болехівської дитячої школи мистецтв, відділу культури Болехівського міськвиконкому про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати - відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - http://blm.if.court.gov.ua.

Ухвала окремо від рішення суду не підлягає оскарженню.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Головенко О.С.