СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/540/18
05 червня 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря судового засідання Чернишук К.О.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Святошинський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення та висилення,
У грудні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд усунути позивачу перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідача із вищезазначеного приміщення та зняти її з реєстраційного обліку, а також просив вселити його до вказаного житлового приміщення, посилаючись на ті підстави, що позивач є власником спірної квартири, однак він немає можливості у ній проживати так як її зайняла відповідач, яка являлася дружиною його брата, що помер 01.08.2005 але згоди на її вселення він не надавав. Відповідач у спірному приміщенні не проживає, однак на даний час вона замінила замки у вхідних дверях, через що позивач не може зайти до власної квартири, а також в ній проживати.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 21).
Третя особа у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про слухання справи без представника адміністрації (а.с. 40).
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні надала пояснення, в яких вона зазначила, що відповідач не проживає за спірною адресою вже довгий час.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 - ? частина та ОСОБА_5 - ? частина квартири на праві спільної (сумісної часткової) власності на підставі свідоцтва про право власності на житло» і записана у реєстраційну книгу №6481 (а.с. 4).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.2016, спадкоємцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
Згідно довідки Форми №3 від 25.11.2016 за адресою: АДРЕСА_3 проживають та зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).
Висновком від 20.12.2016 ДОП Святошинського УП ГУНП у м. Києві, встановлено, що під час виїзду працівників поліції був виявлений громадянин ОСОБА_7, який повідомив, що в квартирі в якій він проживає разом з родичами без його відома змінили замки вхідних дверей (а.с. 32).
Актами від 30.11.2017, 23.05.2018 та 05.03.2018 складеними майстром технічної дільниці ЖЕД-3 було виявлено, що ОСОБА_3 даний час не проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 4-46).
У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
А у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
У даному випадку право власності на квартиру виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку.
Відповідач є колишнім членом спірної квартири і разом із членами своєї родини мала право користування житловим приміщенням в цій квартирі та право проживання в ній лише на час, коли вона була дружиною померлого брата позивача, який як зазначив позивач не надав згоди на її проживаня.
Тобто, в даному випадку право користування житловим приміщенням в спірній квартирі для відповідача є похідним від існування у позивача права власності на цю квартиру.
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Аналізуючи зазначені вище правові норми, суд приходить до висновку, що оскільки шлюб між подружжям є припиненим і її та членів її родини похідне право користування житловим приміщенням в цій квартирі, тобто, відповідач користується житловою площею в цій квартирі без відповідної правової підстави.
Як встановлено в судовому засіданні, незважаючи на відсутність законних правових підстав, відповідач не допускає до неї позивача.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Положення ч. 1 ст. 405 ЦК України гарантують права на користування приміщенням тільки членам родини власника.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у певний спосіб. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що обґрунтовані на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню, враховуючи те, що виселення відповідача відбувається в порядку захисту права власності позивача на спірну приміщення згідно норм цивільного законодавства, а не норм ЖК України, які передбачають виселення без надання іншого жилого приміщення, а тому суд вважає за необхідне не зазначати таке формулювання в рішенні суду по даній справі.
Згідно ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві суму сплаченого судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 136 ГК України; ст.ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Третя особа: Святошинський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення та виселення задовольнити.
Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 із житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.
Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1.
Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір по справі у розмірі 1102 грн 42 коп.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул'яновська
Повний текст судового рішення складено 05.06.2018.