Справа № 461/1511/18 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1086/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючоїсудді- Копняк С.М.,

суддів- Бойко С.М., ОСОБА_2,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Апеляційного суду Львівської області цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася в суд із скаргою на постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 від 01.12.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні за №53266873.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2018 року скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні повернуто скаржнику.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_3 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необгрунтованою, винесена з порушенням норм цивільного законодавства, відповідно підлягає скасуванню.

Зазначає, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 березня 2018 року залишено скаргу ОСОБА_3 без руху, надано строк десять днів на усунення недоліків. На виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху, 17 березня 2018 року заявник відправив до суду заяву про усунення недоліків. Проте, суд не взяв до уваги заяву та постановив ухвалу про повернення скарги, мотивуючи тим, що заявником не усунуто недоліки. Тому вважає ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2018 року незаконною. Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2018 року скасувати.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема у п. 6 ч. 1 ст. 353 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справарозглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приложить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про визнання скарги неподаною та повернення її скаржнику, з врахуванням приписів ч. 3 ст. 185, ст. 447 ЦПК України, виходив з того, що ОСОБА_3 у встановлений строк не усунуто недоліки скарги, які зазначені в ухвалі суду від 18 березня 2018 року про залишення скарги без руху.

Такі висновки суду зроблені з дотриманням норм процесуального права.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 від 01.12.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні за №53266873.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 07 березня 2018 року скаргу залишено без руху та надано скаржнику термін для усунення недоліків десять днів з дня отримання ухвали, проте вимоги ОСОБА_3 у встановлений строк не виконано.

Скаржником не виконано вимог ухвали судді від 07.03.2018 року про залишення скарги без руху.

При розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ст. 175, 177 ЦПК, та містити відомості, зазначені в п. п. 3 - 5 ч. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що заявником в порушення ч. 1 ст. 177 ЦПК України до скарги не додано її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

В той же час зі змісту скарги вбачається, ОСОБА_3 не вказано відомості про боржника.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Відповідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, перелічені в ч. 7 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб ДВС, до скарг сторін виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження рішень суду першої інстанції тощо.

Скарги розглядаються згідно з вимогами чинного законодавства та безпосередньо за правилами розділу VII ЦПК України, якщо вони стосуються примусового виконання документів, перелік яких наведений у ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", звернення - за правилами, встановленими Законом України "Про виконавче провадження", розглядаються згідно з вимогами ЦПК України, якщо цими й іншими актами законодавства передбачено вирішення судом порушуваних у зверненнях питань. Подання скарги про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб ДВС до начальника відповідного відділу або керівника вищого в порядку підлеглості органу цієї служби не позбавляє сторони виконавчого провадження одночасно подавати скаргу до суду.

Така позиція узгоджується із Постановою Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2013 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції не є абсолютним: воно має бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Тобто, норми, які визначають вимоги щодо форми та змісту скарги, служать меті належного здійснення правосуддя. Сторони, яких це стосується, можуть обґрунтовано очікувати, що ці правила будуть застосовуватись.

Аналізуючи положення ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що скарга з якою особа звертається до суду за захистом свого порушеного права, має відповідати вимогам, щодо її форми та змісту, встановленим цим кодексом, зокрема містити відомості про боржника. Крім того, до скарги повинно бути додано її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції керуючись нормами процесуального права, підставно, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, визнав скаргу неподаною та повернув скаржникам, оскільки останніми не було виконано вимог ухвали суду від 07 березня 2018 року про залишення скарги без руху.

В апеляційній скарзі не наводено жодної правової підстави, що передбачені ст. 379 ЦПК України, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом, і підстав для скасування ухвали Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2018 рокута задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч.5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 14 червня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_2