Справа № 12-97/2000
№ 4-с/183/23/18

У Х В А Л А
06 червня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Шевченко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_3,-

25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду зі скаргою, в якій просить суд:
-поновити строк на оскарження дій та постанов державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, винесених 23 квітня 2018 року;
-визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 23.04.2018 року щодо ОСОБА_1.
В обґрунтування своєї скарги заявник посилається на те, що Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 13.06.2000 року був виданий виконавчий лист № 12-97, яким з нього стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення нею повноліття на користь ОСОБА_3.
23.04.2018 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 було винесено вищезазначені постанови, які ОСОБА_1 отримав лише 23.05 2018 року безпосередньо у відділі ДВС, про що є відмітки. Тому строк оскарження постанов ним пропущено з поважних причин.
Скаржник вважає, що вказані постанови підлягають скасуванню, як такі що винесені у спосіб, що не передбачений Конституцією та Законами України і направлені на порушення його прав з огляду на наступне.
Зі змісту виконавчого листа №12-97, виданого 13.06.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області вбачається, що обов'язок ОСОБА_1 щомісячно сплачувати аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку припинився 04.12.2017 року внаслідок досягнення повноліття дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Разом з тим, ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" набула чинності лише 06.02.2018 року, в зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" № 2234-УІІІ від 07.12.2017 року.
Таким чином, оскільки станом на 23.04.2018 року, день винесення оскаржуваних постанов, у нього відсутній обов'язок щомісячно сплачувати аліменти, розмір його заборгованості не можливо визначити, як такий, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, оскаржувані постанови винесені з порушенням ст. 58 Конституції України, із застосуванням Закону, який станом на момент припинення обов'язку ОСОБА_1 щомісячної сплати аліментів, не мав законної сили. Тобто державний виконавець при винесені зазначених постанов не врахував конституційний принцип дії закону в часі, застосувавши закон, яким встановлена відповідальність до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом, що є незаконним.
Крім того, ОСОБА_1 на день звернення до суду заборгованість по аліментам сплачується добровільно та стягується з заробітної плати згідно ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином здійснено часткове погашення заборгованості. Підтвердженням вказаного є квитанція про сплату заборгованості від 10 травня 2018 року.
Також скаржник зазначає, що згідно Методичних рекомендацій щодо застосування виконавцями положень Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться в загальному порядку, визначеному Законом. Такі ж висновки зазначені і в пункті 9 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень. Тобто державний виконавець не мала права застосовувати обмеження у вигляді винесення вказаних вище постанов.
Зазначені обставини стали підставою для звернення заявника зі скаргою до суду.
В судове засідання скаржник не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати скаргу без його участі.
Державний виконавець Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, була повідомлена належним чином про час, дату і місце судового засідання, про що свідчить відмітка від 29.05.2018 року про отримання судового повідомлення та копії скарги з додатками.
Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду з клопотання про залишення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця без розгляду, оскільки скаржник достеменно знав про оскаржувані постанови 10.05.2018 року, коли звертався до начальника Новомосковського міськрайооного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 з заявою по їх скасування, тому десятиденний строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця сплив. Звертаючись з даною скаргою 25.05.2018 року скаржник приховав вказану інформацію, і поставивши відмітки в матеріалах виконавчого провадження про отримання оскаржуваних постанов штучно створив початок перебігу процесуального строку, таким чином ввів суд в оману щодо своєї необізнаності про нібито порушення своїх прав. Такі дії скаржника, на думку стягувача, мають ознаки зловживання процесуальними правами. Крім того, в порушення ч.3 ст. 175 ЦПК України у скарзі невірно вказана адреса стягувача, хоча в матеріалах виконавчого провадження є відповідна заява стягувача про зміну адреси проживання.
Розглянувши скаргу та подані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 23 квітня 2018 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесені постанови:
-про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.16);
-про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с.14);
-про тимчасове обмеження боржника у праві полювання (а.с.13);
-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с.15), у виконавчому провадженні ВП № 30873940, щодо виконавчого листа № 12-97 виданого 13.06.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів заробітку на користь ОСОБА_3.
У відповідності до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу,порушені їх права чи свободи.
Згідно п. а ч.1, ч.4 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Так, суд бере до уваги посилання стягувача - ОСОБА_3 у клопотанні стосовно того, що боржник звертався 10.05.2018 з заявою до начальника Новомосковського відділу ДВС про скасування заходів примусового впливу відносно нього, однак з самої заяви ОСОБА_1 від 10.05.2018 року не можливо встановити, що він просив скасувати саме постанови, які є предметом даної скарги. Натомість, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 22.05.2018 року про надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження № 30873940.
З огляду на відсутність інших матеріалів виконавчого провадження, крім заяви ОСОБА_1 від 22.05.2018 року, суд приходить висновку, що саме під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження останньому стало відомо про постанови державного виконавця від 23.04.2018 року, а тому суд вважає, що строк звернення зі скаргою пропущено з поважних причин, та може бути поновлений судом.
Зі змісту вищезазначених постанов державного виконавця від 23.04.2018 року, вбачається, що вони винесені у відповідності до п.п.1,2,4 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, якими встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупних доход яких перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії , - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Між тим, в зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" № 2234-УІІІ від 07.12.2017 року, частина 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" набула чинності лише 06.02.2018 року.
Як вбачається з виконавчого листа №12-97, виданого 13.06.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с.8), обов'язок ОСОБА_1 щомісячно сплачувати аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку припинився 04.12.2017 року, внаслідок досягнення повноліття дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Оскільки, станом на 23.04.2018 року, день винесення оскаржуваних постанов, у ОСОБА_1 відсутній обов'язок щомісячно сплачувати аліменти, розмір його заборгованості зі сплати аліментів не можливо визначити, як такий, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Між тим, з огляду на відсутність інших матеріалів виконавчого провадження, крім оскаржуваної постанови, суд приходить висновку, що постанова державним виконавцем винесена передчасно.
У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає певні права та обовязки державного виконавця, який:
1.зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії;
2. здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
3.під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Державним виконавцем не надано суду жодного доказу того, чи встановлено місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_6, чи є за місцем проживання чи перебування ОСОБА_6 належне йому на праві власності майно, чи викликався він до органу державної виконавчої служби, чи застосовувалися до останнього заходи примусового приводу.
Зазначений висновок узгоджується з позицією, викладеною у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, відповідно до якого виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із законом можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_3,- задовольнити.
Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження дій та постанов державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 23 квітня 2018 року.
Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 23.04.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 30873940, щодо виконавчого листа № 12-97 виданого 13.06.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів заробітку на користь ОСОБА_3;
Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 23.04.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 30873940, щодо виконавчого листа № 12-97 виданого 13.06.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів заробітку на користь ОСОБА_3;
Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника у праві полювання від 23.04.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 30873940, щодо виконавчого листа № 12-97 виданого 13.06.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів заробітку на користь ОСОБА_3;
Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 23.04.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 30873940, щодо виконавчого листа № 12-97 виданого 13.06.2000 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів заробітку на користь ОСОБА_3.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з моменту її оголошення.

Суддя Сорока О.В.