Постанова

Іменем України

19 червня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/5125/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді- Мазурик О.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

в складі судді Арапіної Н.Є.

від 02 травня 2018 року

по справі № 755/13403/17 Дніпровського районного суду м. Києва

за скаргою ОСОБА_1

на бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Богдана Ігоревича,

боржник - Компанія JC&ag=;AA Kings Capital Limited (Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал»),

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду зі скаргою на бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, Відділ) Гоція Б.І., в якій просила визначити неправомірною бездіяльність начальника Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Гоція Б.І. по виконавчому провадженню № 26783762 щодо виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва по цивільній справі від 23.04.2010 № 2-554/1-2010; постановити ухвалу про визнання невиконання Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві рішення Дніпровського районного суду м. Києва по цивільній справі від 23.04.2010 № 2-554/1-2010; визнати протиправною бездіяльність Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо ненадання відповіді на клопотання і заяву ОСОБА_1 від 07.07.2017 вх. № 11585 про виконання судових рішень і надання інформації по виконавчому провадженню № 26783762 щодо повноти проведених виконавчих дій і не вжиття заходів примусового виконання рішень суду, виявлення майна, зобов'язання усунути порушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що у Шевченківському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-554/1-2010, виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з Компанії JC&aм ;AA Kings Capital Limited (Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал»), в особі уповноваженого представника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 внеску у розмірі 61 000 доларів США, відсотків у розмірі 21 930,00 доларів США, неустойки у розмірі 1043,00 доларів США, та судових витрат у розмірі 30,00 грн.

31 травня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також винесено постанову про накладення арешту на майно боржника, та постанову про заборону державному реєстратору прав на нерухому майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

07 липня 2017 року заявником направлено до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві заяву та клопотання про виконання судового рішення та надання інформації по виконавчому провадженню № 26783762.

Зазначила, що станом на 30 серпня 2017 року, на вказані заяву та клопотання, відповіді вона так і не отримала.

Також, вказувала, що 30 серпня 2017 року їй стало відомо, що ухвала Дніпровського районного суду від 24 березня 2010 року не виконана, а земельну ділянку та квартиру, що підлягають вилученню та стягненню, в котрий раз відчужено на користь третіх осіб.

За наведених обставин вважала, що мало місце порушення чинного законодавства з боку боржника та/або інших осіб, які приймали участь у правочинах по відчуженню майна боржника, про що було повідомлено Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про зазначені порушення в клопотанні від 07 липня 2017 року, однак відповіді станом на 30 серпня 2017 року останнім не надано.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року скаргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилалась на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення скарги на бездіяльність виконавчої служби.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що встановлені судом першої інстанції обставини щодо пропущення заявником строку на звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Судом неправильно встановлено, що про порушення своїх прав та законних інтересів заявник дізнався 21.08.2017, тоді як матеріалами справи підтверджується, що 30.08.2017.

Судом проігноровано подані заявником вчасно докази про продовження строку на подання скарги.

Вказувала, що не відповідають дійсності посилання суду на те, що заявник звернувся до суду зі скаргою 06.09.2017.

Також, вказувала на те, що їй не зрозуміло, за правилами якого Цивільного процесуального кодексу України суд першої інстанції проводив судові засідання та постановив оскаржувану ухвалу.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначала на те, що якщо судом першої інстанції розглянуто скаргу за правилами ЦПК України в редакції 2004 року, то ним порушено положення ст. 157, ч. 3, ст. 158, ч. 2, ч. 3 ст. 160, ч. 2 ст. 173, ч. 6 ст. 176, ч. 1, ч. 2 ст. 179, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 209, ст. 218 ЦПК України, а якщо за правилами ЦПК України в новій редакції, то положення ч. 1 ст. 121, ч. 1, ч. 3 ст. 189, ч. 1, ч. 2 ст. 196, ч. 1, ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 198, ст. 200, 222, 229, 257, 275, 279 ЦПК України.

Крім цього, як на підставу скасування ухвали суду посилалася на те, що судом першої інстанції не взято до уваги положення діючого законодавства, якими визначено обов'язковість рішення суду, та не враховано, що рішення суду не виконується протягом семи років.

За наведених обставин просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2018, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Інші учасники справисвоїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник заявника - ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ У м. Києві, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Боржник - Компанія JC&ant;AA Kings Capital Limited (Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал»), належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності боржника та державного виконавця.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника стягувача - ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернувся до суду зі скаргою з пропуском строку для звернення до суду, та не надав доказів поважності причин пропуску такого строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положення ст. 447 ЦПК України в новій редакції кореспондуються з положеннями ст. 383 ЦПК України (в редакції на час звернення до суду зі скаргою).

Частиною 1 статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Такий же строк було передбачено і ст. 385 ЦПК України (в редакції на час звернення до суду зі скаргою).

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з клопотанням про виконання судових рішень і надання інформації по виконавчому провадженню № 26783762 щодо повноти проведених виконавчих дій і не вжиття заходів примусового виконання рішення суду, виявлення майна та зобов'язання усунути порушення (т. 1, а.с. 16). Клопотання зареєстровано під вх. № 11585.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною статті 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

З огляду на те, що із клопотанням та заявою ОСОБА_1 звернулася 07.07.2017, то про своє порушене право повинна була дізнатися 08.08.2017.

З матеріалів справи вбачається, що зі скаргою на бездіяльність Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 звернулася 06.09.2017, тобто з порушенням строку, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що скаргу на бездіяльність державного виконавця було подано до суду 05.09.2017, оскільки як вбачається з матеріалів справи скаргу подано ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_5 06.09.2017 безпосередньо до суду через канцелярію. На скарзі міститься штамп суду з вх. № 48651 від 06.09.2017.

Разом з цим, як то передбачено ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця є процесуальним, та можебути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника.

Законодавцем не встановлено перелік поважних причин, за яких суд поновлює строк на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Вирішуючипитання про поновлення строку суд з'ясовуює поважні причини, у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 одночасно подала клопотання про поновлення строку на подання скарги.

В обґрунтування клопотання посилалась на те, що її права і законні інтереси було порушено дізналася 30.08.2017.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що причина, на яку вказує заявник, як на підставу поновлення пропущеного строку, не є поважною, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу із заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження № 26783762 (т. 1, а.с. 22).

У даній заяві ОСОБА_1 зазначила, що 07.07.2017 вона зверталася до Відділу з клопотання вх. № 11585. Після подання клопотання вона протягом двох тижнів приходила на особистий прийом до державного виконавця, після чого отримала усну відповідь, що клопотання буде розглянуто не раніше 20.08.2017.

Отже, звернувшись 21.08.2017 до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 було відомо про порушення її права, у зв'язку з порушенням строку розгляду клопотання від 07.07.2017.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неповажність вказаних заявником причин пропуску подання скарги на бездіяльність начальника Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо не розгляду заяви та клопотання від 07.07.2017.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 20 червня 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

В.А. Кравець