Справа № 504/3639/17
Провадження № 2/504/894/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

при секретарі - Антиповій Л.В.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №4, позовну заяву ОСОБА_1 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на половину житлового будинку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, яким просила суд визнати за нею право власності на половину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., який належав ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадщину після смерті якого за заповітом прийняв його син- ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області не заперечував проти задоволення позову, подав заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні правовідносини:

За життя ОСОБА_2 згідно запису в погосподарській книзі № 01 за 1996-2000 роки особовий рахунок № 41 належав одноповерховий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, рік побудови 1955.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 (а.с.2).

У подружжя 04.02.1965 року народилась дитина - ОСОБА_4, що встановлено судом зі змісту св-ва про народження, виданого повторно 14.03.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про народження № 8 від 17.02.1965 року.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт від 26.01.2001 року, яким заповів належну йому половину вищевказаного житлового будинку своєму синові - ОСОБА_4

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_2 не змінений заповідачем, та не скасований.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що встановлено зі змісту св-ва про смерть, виданого 23.03.2001 року виконкомом Кіровської сільської ради Лиманського району Одеської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яку прийняв його син ОСОБА_4, що вбачається зі змісту спадкової справи № 289/2002, заведеної Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 04.07.2002 року.

За змістом цієї спадкової справи ОСОБА_4 за життя не оформив свого права на спадщину за заповітом.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після його смерті відкрилась спадщина.

За матеріалами спадкової справи № 56/2017, заведеної 17.02.2017 року Лиманською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, спадщину прийняла ОСОБА_1

Оформити своє право на спадщину, яка складається із половини вищевказаного домоволодіння ОСОБА_1 не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на домоволодіння, які передбачені чинним законодавством держави, а також в зв'язку із тим, що ОСОБА_4 так і не оформив за життя своє право на спадщину за заповітом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В силу положення ст. 529 ЦК УРСР ОСОБА_4 відноситься до спадкоємців пешої черги до майна ОСОБА_2

В силу положення ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».

Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_2, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Отже вказаний житловий будинок був успадкований у встановленому законом порядку ОСОБА_4 після смерті батька - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

ОСОБА_1 є такою, що своєчасно прийняла спадщину, яка залишилась після смерті сина- ОСОБА_4

В силу ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, в зв'язку із чим підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1216-1218, 1220, 1268 ЦК України, ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, 1927 року народження - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на одну другу частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., яка належала ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадщину після смерті якого за заповітом прийняв його син - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко