Постанова

Іменем України

18 травня 2018 року

м. Київ

справа № 536/2658/15-ц

провадження № 61-12487св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

відповідач - ОСОБА_5;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Триголова В. М., Одринської Т. В., від 4 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 8 серпня 2015 року її сусід - ОСОБА_5, на ґрунті неприязних відносин між ними спричинив їй легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта Кременчуцького міжрайонного відділення обласного бюро судово-медичних експертиз департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації від 25 вересня 2015 року № 938. Унаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона була вимушена проходи лікування у неврологічному відділенні Кременчуцької центральної районної лікарні Полтавської області з 10 серпня по 17 серпня 2017 року та витрачати кошти на призначені їй медичні препарати. Зазначеними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінювала у розмірі 15 тис. грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_5 завдану їй майнову шкоду у розмірі 1 490 грн 98 коп. та моральну шкоду у розмірі 15 тис. грн.

Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області у складі судді Бондаренка О. В. від 16 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 490 грн 98 коп. майнової шкоди та 15 тис. грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 7 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_5 на рахунок держави судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що дії відповідача, внаслідок яких позивачці було спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта за своїм характером відносяться до легких, є неправомірними, чим порушенні її законні права та інтереси. При визначенні майнової шкоди суд виходив із поданих доказів, а при визначенні моральної шкоди зазначив, що враховує засади розумності, виваженості та справедливості.

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 4 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року змінено. Зменшено суму майнової шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, до 799 грн 85 коп., а суму моральної шкоди - до 500 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідач своїми незаконними діями завдав позивачці майнової та моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Разом з тим позивачка не довела належними та допустимими доказами розміру завданої їй майнової шкоди, а розмір моральної шкоди апеляційний суд вважав зменшити, виходячи із обставин справи та вимог розумності та справедливості.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправомірно зменшив на 591 грн 13 коп. розмір майнової шкоди у вигляді вартості придбаних ліків при повторному курсі лікування та проведення реабілітації, оскільки згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення від 17 серпня 2015 року та запису в її амбулаторній картці вона проходила повторний курс лікування у грудні 2015 року - січні 2016 року, який пов'язаний із завданням їй тілесних ушкоджень, та придбавала ліки на суму 591 грн 13 коп., що підтверджено відповідними чеками та квитанціями. Крім того, апеляційний суд, зменшуючи розмір моральної шкоди, не звернув уваги на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-2203цс15 від 2 грудня 2015 року, згідно якої розмір моральної шкоди визначається не менше, ніж розмір мінімальної заробітної плати щомісячно, встановленої на момент скоєння протиправної дії та завдання моральної шкоди, кратний часу протягом якого така шкода завдавалась, та тривали моральні страждання.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних права, має право на їх відшкодування.

Згідно із частиною першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За таких обставин суди (апеляційний суд зменшив розмір майнової та маральної шкоди) дійшли правильного висновку, про те, що дії ОСОБА_5, унаслідок яких ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта за своїм характером відносяться до легких, є неправомірними, чим порушенні її законні права та інтереси, а тому вимоги позивачки про відшкодування понесених нею витрат на лікування та спричинених їй моральних страждань підлягають задоволенню.

Зменшуючи розмір майнової шкоди, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, вірно виходив із того, що позивачка не довела причино-наслідкового зв'язку між спричиненням їй тілесних ушкоджень у серпні 2015 року та понесених нею витрат на лікування у грудні 2015 року, так як наявність рекомендацій щодо повторного лікування у медичній документації, не може визнаватися належним доказом, оскільки вони мають характер припущень та не виключають виникнення інших обставин, які сприяли виникненню у позивачки хворобливого стану.

При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд виходив із обставин конкретної справи, зазначив, що районний суд стягнув завищену суму і керувався принципами розумності та справедливості.

Посилання касаційної скарги про те, що апеляційний суд, визначаючи розмір моральної шкоди, не врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-2203цс15 від 2 грудня 2015 року, згідно якої розмір моральної шкоди визначається не менше, ніж розмір мінімальної заробітної плати щомісячно, безпідставні, так як зазначена правова позиція стосується інших фактичних і правових обставин, а саме відшкодування моральної шкоди за час перебування особи під слідством чи судом і ці відносини врегульовані спеціальним законодавством.

Інші доводи касаційної скарги по суті стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Полтавської області від 4 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк