Справа № 522/9396/16
Провадження № 6/522/235/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа по справі за позовом ОСОБА_3 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення авансу, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2016 року ОСОБА_3 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення авансу.

Заочним рішенням суду від 17 листопада 2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неповернутий аванс в сумі 54 453 грн., проценти за користування незаконно утриманими грошима в сумі 23 463 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання цього судового рішення, судом був виданий виконавчий лист № 522/9396/16-ц від 05.10.2017 року та відкрито виконавче провадження № 54865697 від 09.10.2017 року про примусове виконання рішення суду.

Судом установлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 знаходиться виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року за №522/9396/16 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 54453 грн. та проценти за користування 23463 грн.

На адресу відділу надійшла заява про відкриття виконавчого провадження за вищенаведеним виконавчим документом.

09.10.2017 року приватним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження відповідно до ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України "Про виконавче провадження" (далі- Закон). Постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана сторонам виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року за № 522/9396/16ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 54453 грн. та проценти за користування 23463 грн.

У листопаді 2017 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду.

Станом на сьогоднішній день вимоги виконавчих документів боржником не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а тому, вважає за необхідне звернутися до суду із даною заявою.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років) , вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

При розгляді заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження в праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, підлягає зясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання, оскільки державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Керуючись: ст. 3,4,10, 313, 441 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа по справі за позовом ОСОБА_3 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення авансу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: А.Ю. Бойчук

15.06.2018