Справа №: 398/95/17
провадження №: 2/398/136/18
"12" червня 2018 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,
з участю секретаря Шаповал І.Ф.,
в присутності позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування грошовими коштами, -
ІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідач ОСОБА_3 помер.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 29.01.2018 року до участі у справі в якості відповідача було залучено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є правонаступником ОСОБА_3
В судовому засіданні позивач підтримав збільшені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначену на 01.03.2018 року, 04.04.2018 року, 12.06.2018 року, жодного разу не з'явився. Повістки про виклики в судові засідання, які було направлено відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_4 повернулись на адресу суду з відмітками про неможливість їх вручення: на 01.03.2018р. та 04.04.2018 року - «відсутній адресат», на 12.06.2018р. -«інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення.» При цьому, як свідчить відмітка в паспорті ОСОБА_2, останній з 04.03.2014 року зареєстрований за вказаною адресою.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає ,що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 дві музичні колонки та монітор за 1200 грн., з чим погоджувався останній в своїх розписках про зобов'язання повернути суми боргу.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2011 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу було стягнуто 7818 грн. Зі змісту рішення вбачається, що вказана сума була стягнута в рахунок погашення боргу за придбаний товар з урахуванням відсотків за користування коштами та інфляційних нарахувань.

Відповідачем рішення суду виконано не було, а тому сума боргу з урахуванням відсотків за користування коштами збільшилась до 16360 грн., з чим ОСОБА_3 погодився власноручно в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 23.09.2013 року написавши розписку, в якій зобов'язався повернути вказану суму до 01.02.2014 року, а в разі прострочення виконання зобов'язання - сплатити відсотки з розрахунку 0.2 % від суми боргу за кожен день прострочення.

Оскільки ОСОБА_3 своє зобов'язання за розпискою від 23.09.2013 року не виконав, 07.04.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про зміну позиковим зобов'язанням боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_1, який станом час укладення договору становив 37857.04 грн. Згідно зазначеного договору позики ОСОБА_3 зобов'язався сплатити ОСОБА_1 в строк до 31.12.2015 року 37857.04 грн. та 126 % річних, тобто 0.35 % за кожен день користування позикою. Також сторони домовились про те, що у разі якщо курс гривні буде становити більше ніж 25.50 грн. за один долар США, то повна сума процентів, що підлягає сплаті на 31 грудня 2015 року має відповідати еквівалентові суми 1400 доларів США за середнім курсом продажу комерційних банків м.Олександрії.

Станом на 22.03.2016 року ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором позики не виконав, знову написав розписку, відповідно до якої підтвердив, що заборгував ОСОБА_1 84000 грн. з урахуванням відсотків за товар, який йому був переданий у вересні 2007 року та зобов'язався повернути вказану суму до 01.04.2016 року, а у разі прострочення - сплатити 0.25 % від загальної суми боргу за кожен день прострочення.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 29.07.2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 було стягнуто борг в сумі 76182 грн., при цьому вирахувано суму боргу, яку вже стягнуто за рішенням суду від 14.12.2011 року, а саме 7818 грн., а також відсотки за користування коштами на суму 6090грн. за період з 01.04.2016 року по 29.04.2016 року.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач, у своїй позовній заяві, яку було ним подано 13.01.2017 року, просив стягнути відсотки за користування коштами на суму 51450 грн. за період з 30.04.2017 року по 30.12.2017 року, однак в заяві про збільшення позовних вимог, зазначає, що загальна сума компенсації за користування грошовими коштами становить 76440грн. 00коп., з яких: 51240грн. - за період з 01.05.2016 року по 30.12.2016 року та 25200грн. - за період з 01.01.2017 року по 01.05.2017 року.

При цьому, предмет судового розгляду формується позовною заявою, у якій вказується вимога позивача. Суд, відповідно до ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст.ст.1046,1048 ЦК України.

Статтями 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 17.05.2017 року Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис 506.

Стаття 608 ЦК України передбачені випадки припинення зобов'язання смертю фізичної особи, а саме зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Порядок прийняття спадщини визначений Главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Як свідчить матеріали спадкової справи №217-2017 (індекс 02-14) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся син померлого ОСОБА_2.(заява №482 від 24.05.2017 року), батько померлого ОСОБА_6 від спадщини відмовився на користь ОСОБА_2 (заява № 483 від 24.05.2017 року).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 29.01.2018 року ОСОБА_2 було залучено в якості відповідача як правонаступника відповідача ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Разом з тим, згідно частини п'ятої зазначеної статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 ст.1269 ЦК України передбачено, що особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини(ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до матеріали спадкової справи №217-2017 (індекс 02-14) спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року, отже, строк для прийняття спадщини закінчився 13.11.2017 року. Протягом зазначеного строку ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини не відкликав, отже, вважається таким, що прийняв спадщину.

В матеріалах спадкової справи відсутні дані про те, чи отримував ОСОБА_2 свідоцтво про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, разом з тим, згідно зі статтею 1296 ЦК України отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину є його правом. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналогічні роз'яснення містяться й у постанові № 5 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин».

Враховуючи те, що спадкоємцем ОСОБА_2 було прийнято спадщину після смерті ОСОБА_3, він поміж спадщини також успадкував й обов'язки спадкодавця щодо зобов'язань за борговою розпискою, яку було написано спадкодавцем у вересня 2007 року, які також входять до складу спадщини, а тому несе відповідальність перед позикодавцем ОСОБА_1

Розрахунок заборгованості, поданий позивачем за період з 01.05.2016 року до 01.05.2017 року суд вважає правильним та бере до уваги (84000х0,25:100х(245+120)=76440).

Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи та представлені доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову повністю та про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача відсотки за користування грошовими коштами на суму 76440 грн. 00коп.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір 764грн. 40коп.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258,259,263,265,280-284,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування грошовими коштами задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсотки за користування грошовими коштами за період з 01 травня 2016 року по 01 травня 2017 року в сумі 76440 (сімдесят шість тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 551 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 213 грн. 19 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2018 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП-НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, місце проживання: АДРЕСА_5

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП-НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_3.

Суддя