СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр.№6/759/271/18
ун.№759/7323/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, стягував Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», заінтересована особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовними вимогами Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищезазначенеа заява в якій представник заявника просить виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м. Києва 16.03.2011 по цивільній справі №2-4120/2010 про стягнення заборгованостіз ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на ті підстави, що 16.03.2011Святошинськийм районним судом м. Києва видано виконавчий лист по цивільній справі №2-4120/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». 15.08.2017 державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно подав заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі даного виконавчого листа. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №55597081 та зобов'язано ОСОБА_1 погасити заборгованість. Представник зазначає, що стягувачем пропущено термін пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому він вважається таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим представник звернувся до суду з даною заявою.

15.12.2017 набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним, про причини неявки суду не повідомлено.

Згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2010 рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково (а.с. 35-37).

16.03.2011 представником позивача було отримано виконавчий лист на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києві від 21.12.2010 (а.с. 39).

15.08.2017 старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Костенко А.О. було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 97-98).

27.12.2017 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» до Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про скасування постанови державного виконавця було залишено без розгляду (а.с. 83).

24.01.2018 Святошинським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №55597081 на підставі виконавчого листа №2-4120/2010 виданого 16.03.2011 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості (а.с. 94).

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги пятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Згідно з п. 4 ч. першої ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року № 606-ХІV), скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Крім того, згідно з ч. 2 і ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Станом на час надходження до суду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та на час вирішення судом цієї заяви, до суду не надходив ні виконавчий лист з відміткою про його виконання, ні постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Посилання заявника на те, що стягувач пропустив строк для подання виконавчого листа до виконання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та не є іншою причиною в контексті частини другоїх статті 432 ЦПК України.

Крім того, вирішення питання про прийняття виконавчого документу до виконання та перевірка дотримання строків пред'явлення виконавчого листа до виконання належить до компетенції державного виконавця.

А тому заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 432, 353, 354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, стягував Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», заінтересована особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовними вимогами Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: