Справа № 191/4643/17
Провадження № 2/191/1983/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11.06.2018 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кухар Д.О.
за участю секретаря Яніної О.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : Відділ реєстрації Синельниківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ,-
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа : Відділ реєстрації Синельниківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2001 року вона набула права власності на квартиру, розташовану за адресою : АДРЕСА_1.. В даній квартирі зареєстрований та постійно проживає її брат ОСОБА_3. 17.10.2011 року вона, на прохання свого брата, дала дозвіл на реєстрацію місця проживання у вищезазначеній квартирі її племіннику ОСОБА_2. Цього ж року відповідач, як їй відомо, виїхав до Російської Федерації, м. Москва, де оформлює відповідну документацію на постійне місце проживання. Отже, відповідач з 2011 року не проживає в її квартирі, місце його постійного проживання їй не відомо. Своєю бездіяльністю відповідач порушує її законні права та інтереси, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири, не приймає участі у спільному побуті, не є членом її сімї.
У звязку з цим, позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою : АДРЕСА_2, внаслідок відсутності понад встановлені законодавством строки; зобовязати Відділ реєстрації Синельниківської міської ради зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою.
Позивач в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак до початку судового засідання надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Заперечень до вимог позивачки не мають, просить прийняти рішення на розсуд суду.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.
Згідно копії договору купівлі-продажу від 06.03.2001 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купила однокімнатну квартиру № 112, розташовану за адресу : Дніпропетровська область, м. Синельникове, по вул. Миру,37, жилою площею 16,9 кв.м.. Зазначена квартира зареєстрована Синельниківським МБТІ за ОСОБА_1 на праві приватної власності.
З акту ЖЕК-2 від 29.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3, з 17.10.2011 року, але фактично не проживає за вказаною адресою з 2011 року по теперішній час.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності.
Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Вказана стаття також закріплює вичерпний перелік причин відсутності громадянина понад 6 місяців, що є підставою для збереження житла за відсутнім наймачем.
Відповідно стаття 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
З норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Із вищевикладеного вбачається, що відповідач дійсно не проживає більше шести місяців за адресою реєстрації без поважних причин, що створює перешкоди у здійсненні позивачем її права користування та розпоряджання належним їй майном, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов в цій частині підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, то вони задоволенню не підлягають, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319,405 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.12, 13, 77, 78, 259, 263, 264, 280- 282 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою : АДРЕСА_3.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_5