Постанова

Іменем України

14 червня 2018 року

м. Київ

справа № 592/1574/17

провадження № 61-8415св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: служба у справах дітей Сумської міської ради, служба ювенальної превенції Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 серпня 2017 року в складі судді Косолап М. М. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Собини О. І., Кононенко О. Ю., Хвостика С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: служба у справах дітей Сумської міської ради, служба ювенальної превенції Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною.

Позовна заява мотивована тим, що сторони по справі є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ковпаківського районного суду місті Суми від 22 червня 2016 року зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у спілкуванні з дочкою, визначено час спілкування кожного вівторка та четверга з 16.00 год. до 20.00 год. та кожної суботи з 10.00 год. до 20.00 год. у присутності матері дитини при умові, що дитина не хворіє, у разі відсутності дитини за місцем реєстрації замінено побачення телефонною розмовою або відозв'язком. Відповідач рішення суду не виконує, передає дитину стороннім особам.

На підставі викладеного, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив виключити з актового запису про народження дитини та зобов'язати РАЦС Сумського МУЮ у Сумській області внести відповідні зміни з зазначенням прізвища, імені та по батькові дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати відповідача не чинити перешкод у вільних систематичних побаченнях, спільного відпочинку, відвідування місця проживання з малолітньою донькою кожного понеділка, вівторка, четверга з 16.00 год. до 20.00 год. та кожної суботи з 10.00 год. до 20.00 год., якщо інше не узгоджено з письмовою згодою батьків; покласти контроль за виконанням даного рішення на відділ виконавчої служби Сумського обласного управління юстиції в місті Суми.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 серпня 2017 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у визначений рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 22 червня 2016 року час: кожного вівторка та четверга з 16.00 год. до 20.00 год., кожної суботи з 10.00 год. до 20.00 год. з урахуванням стану здоров'я дитини та її бажанням, з обов'язковим дотриманням режиму дня у присутності матері, у місці попередньо погодженому сторонами. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 320 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час зустрічей за місцем проживання відповідача разом з дочкою на проїзді Урицькому, 9 у місті суми виникають конфлікти, що супроводжується викликом поліції та негативно впливає на емоційний стан ОСОБА_6 Місце зустрічей сторони повинні попередньо узгоджувати шляхом конструктивного діалогу з урахуванням віку дитини, її розпорядку дня та необхідності фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зважаючи на малолітній вік доньки сторін, враховуючи особливості психічного розвитку дитини, її інтереси, її прихильність до матері, з урахуванням усіх досліджених у справі доказів, відсутні підстави для зміни існуючого графіку спілкування та зустрічей батька з дитиною. Присутність сторонньої особи при побаченнях з батька з дитиною, а також його побачення з дитиною у відсутність матері не відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_6, яка більш прихильна до матері, з якою проживає і спілкується багато часу.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що при вирішенні спорів між батьками дитини і наявності у них рівних прав відносно своїх неповнолітніх дітей пріоритетне значення все ж мають права дитини, яка внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження що відповідає принципам закладеним у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Оскільки РАЦС Сумського МУЮ у Сумській області, на який ОСОБА_4 просить покласти зобов'язання вчинити певні дії, до участі у справі в якості відповідача позивачем не залучався, тому місцевим судом обґрунтовано було відмовлено в задоволенні цих вимог. Із зазначених вище підстав обґрунтовано відмовлено місцевим судом і в задоволенні позовних вимог в частині покладення контролю за виконанням даного рішення на відділ державної виконавчої служби Сумського обласного управління юстиції у місті Суми.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди поставили під сумнів рівність батьків в участі у вихованні дитини. Суд намагався надати достатні підстави для відмови батьку у вихованні дитини. Суди діяли виключно в інтересах матері та позбавив батька права на спілкування та виховання доньки.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

29 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 22 червня 2016 року зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 у спілкуванні з малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено ОСОБА_4 час спілкування з донькою: кожного вівторка та четверга з 16.00 год. до 20.00 год. та кожної суботи з 10.00 год. до 20.00 год. у присутності матері дитини при умові, що дитина в той день не хворіє, у разі відсутності дитини за її місцем реєстрації замінити побачення телефонною розмовою протягом півгодини або відеозв'язком.

Між сторонами склалися неприязні стосунки та вони не можуть з'ясовувати спірні питання відносно спілкування та виховання дитини в позасудовому порядку.

Встановлено, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів щодо неправомірних дій відповідача з метою чинення перешкод у спілкуванні батька з дитиною.

Згідно з частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (статті 157 СК України).

Згідно з частиною першою статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що зважаючи на малолітній вік доньки сторін, враховуючи особливості психічного розвитку дитини, її інтереси, її прихильність до матері, з урахуванням усіх досліджених у справі доказів, відсутні підстави для зміни існуючого графіку спілкування та зустрічей батька з дитиною. Оскільки РАЦС Сумського МУЮ у Сумській області, на який ОСОБА_4 просить покласти зобов'язання вчинити певні дії, до участі у справі в якості відповідача позивачем не залучався, тому місцевим судом обґрунтовано було відмовлено в задоволенні цих вимог. Із зазначених вище підстав обґрунтовано відмовлено місцевим судом і в задоволенні позовних вимог в частині покладення контролю за виконанням даного рішення на відділ державної виконавчої служби Сумського обласного управління юстиції у місті Суми.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Визначений судом графік побачення батька з донькою відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Доводи касаційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки такі аргументи втрачають правовий сенс за встановлених судами обставин.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк