Справа № 199/1235/18
05 червня 2018 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.
за участю секретаря Терентієвої Я.О.,
за участю учасників справи:
представника третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав,-
У лютому 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, де третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову посилалася на те, що вона та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 07 травня 2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу між сторонами.
Після розірвання шлюбу спільна дитина проживає з позивачем. Відповідач проживає окремо та з часу розірвання шлюбу з дитиною не спілкується, не надає ні якої матеріальної допомоги.
На даний момент позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_5, від якого має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Всі питання щодо виховання доньки ОСОБА_4 вирішуються позивачем та її теперішнім чоловіком без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача.
Таким чином відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своєї дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкується з дитиною взагалі; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей.
Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо доньки, самоусунувся від виховання дитини, участі в її матеріальному забезпеченні. Взагалі не цікавиться життям доньки.
На підставі зазначеного, позивач просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою від 06 березня 2018 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 17 травня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 05 червня 2018 року.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Зокрема пояснила, що з моменту розірвання шлюбу, з 2010 року, відповідач донькою не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Вихованням, забезпеченням дитини займається вона та її теперішній чоловік.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Просила врахувати висновок органу опіки та піклування з питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дитини.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить оголошення на сайті суду, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за п.1,2,4 4 ч.1. ст. 280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що з 27 серпня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом по розірвання шлюбу, копія якого наявна в матеріалах справи.
Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 11.05.2018 за №4/4-691 визнано доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Факт ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків по вихованню його дитини, достовірно встановлено в судовому засіданні, при цьому ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, зокрема довідкою Комунального закладу освіти «Спеціалізована середня загальноосвітня школа №9» з поглиблення вивченням англійської мови Дніпровської міської ради» від 08.06.2017.
Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків.
Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.
Повний текст судового рішення буде складено 12 червня 2018 року.
Суддя О.Б.Подорець