П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року місто Київ
Єдиний унікальний номер справи 757/36639/16-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4890/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І. М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,
при секретарі - Іваницькій О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» на рішення Печерського районного суду міста Києва, ухвалене під головуванням судді Писанець В.А. 19 грудня 2017 року, у справі за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» до ОСОБА_1 про припинення дії, яка порушує право,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.
Виходячи зі змісту пункту 8 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У липні 2016 року Печерська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» звернулись до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача припинити дії щодо використання квартири АДРЕСА_1 не за призначенням, а саме під розташування «хостелу» (для тимчасового проживання великої кількості людей, не пов`язаних родинними відносинами, за плату), а також зобов`язання відповідача привести спірну квартиру в стан, придатний для постійного проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини, судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги мотивували тим, що відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві» будинок АДРЕСА_2 було передано до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно п.10 Додатку 4 до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 січня 2011 року №121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», до повноважень районних в місті Києві державних адміністрацій відноситься облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Так, до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації постійно звертаються мешканці багатоквартирних будинків, як співвласники спільного майна багатоквартирного будинку, із скаргами щодо використання квартир в будинках не за призначенням, що викликає занепокоєння мешканців, створює їм незручності.
Розпорядженням голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 18 січня 2016 року №44 «Про створення робочої групи з розгляду питань щодо виявлення фактів використання не за призначенням квартир в багатоквартирних жилих будинках Печерського району міста Києва» створено робочу групу з розгляду питань щодо виявлення фактів використання не за призначенням квартир в багатоквартирних жилих будинках Печерського району міста Києва. Так, відповідно до Акту №16 від 22 березня 2016 року виходом на місце 22 березня 2016 року встановлено, що у трикімнатній квартирі АДРЕСА_3 , в житловому будинку АДРЕСА_2 , розміщено 20 ліжкомісць. Вказана квартира на праві власності належить ОСОБА_1 . Розташування даного «хостелу» є незаконним, оскільки це є нецільовим використанням квартири у багатоквартирному будинку. Такий «хостел» порушує норми цивільного та житлового законодавства, суперечить нормам ДБН, порушує житлові права інших мешканців житлового будинку.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні позову Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» (а. с. 73 - 74).
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» 23 січня 2018 року направили апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Судові витрати покласти на відповідача.
Апеляційну скаргу, мотивували, зокрема, тим, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення порушив норми законодавства, не надав належної оцінки нормам права, покладеним в основу обґрунтування позовної заяви, не врахував всіх обставин справи. Так, розпорядженням голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації «Про створення робочої групи з розгляду питань щодо виявлення фактів використання не за призначенням квартир в багатоквартирних жилих будинках Печерського району міста Києва» від 18 січня 2016 року № 44 створено робочу групу, що наділена повноваженнями проводити рейди з перевірки квартир, які використовуються під «хостели», за результатами обстеження складати акти. Відповідно до Акту № 16 від 22 березня 2016 року встановлено, що у спірній квартирі, яка належить ОСОБА_1 , розміщено 20 ліжко-місць.
Крім того, представниками ЖЕД «Печерська брама» було складено Акт від 05 жовтня 2017 року, відповідно до якого у вищевказаній квартирі розміщено 25 ліжко-місць, 4 санвузли, 4 душові кабінки, поряд з дверима вивішена табличка «Хостел», а в квартирі виявлено перебування невідомих осіб. Скаржник зазначає, що розташування «хостелу» або гуртожитку в квартирі багатоквартирного жилого будинку є нецільовим використанням квартири. Крім того, квартира технічно не пристосована для проживання в ній такої кількості людей, що не враховано судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення. Відмовляючи в задоволенні позову, суд фактично надав можливість відповідачу діяти без дотримання норм діючого законодавства України та позбавив органи державної влади можливості забезпечувати громадянам життя в правовій державі.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
В суді апеляційної інстанції представник Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Мітін І.І., підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. Крім того пояснив, зокрема, що скарги від мешканців будинку були лише в усному порядку.
Інші сторони та/або їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток-повідомлень рекомендованою кореспонденцією, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника Печерської РДА в м. Києві, який з`явився в судове засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27березня 2003 року.
Згідно Довідки ЖЕД «Печерська Брама» №782 від 23 травня 2016 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , без реєстрації (а.с.90).
Так, відповідно до п. 4.16 Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» районні в місті Києві державні адміністрації забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва.
Відповідно до п. 10 Додатку 4 до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 31 січня 2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» до повноважень районних в місті Києві державних адміністрацій відноситься облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням.
Як вбачається з Акту №16 від 22 березня 2016 року, складеного представниками (службовими особами) Печерської РДА в місті Києві, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», ЖЕД «Хрещатик», ЖЕД «Печерськжитло», ЖЕД «Липкижитлосервіс», ЖЕД «Печерська брама», Печерського районного у місті Києві військового комісаріату та Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, виходом на місце 22 березня 2016 року встановлено, зокрема, що квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , дана квартира є трикімнатною, в квартирі розміщено 20 ліжко-місць. Перебування великої кількості сторонніх людей у будинку створюють незручності, як для власників квартир будинку, так і для працівників комунальної системи, постійні скарги від мешканців до ЖЕД «Печерська брама» про порушення санітарних норм у під`їздах, збільшення експлуатаційних витрат на будинок (велика кількість сміття) та порушення громадського спокою у вечірні та нічні години (а.с.8).
Згідно Акту ЖЕД «Печерська Брама», складеного 05 жовтня 2017 року, проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 щодо функціонування у ній костелу. Виходом на місце 05 жовтня 2017 року встановлено, що поряд з дверима зазначеної квартири вивішена табличка « ОСОБА_2 ». Вказана квартира на праві власності належить ОСОБА_1 , а також інші невідомі особи, які не називались. Дана квартира є трикімнатною, в ній розміщено 25 ліжок, 4 санвузли, 4 душові кабінки, кімната для прання білизни, кухня загального користування, обладнана приладами обліку ГВП та ХВП (а.с.89)
Перевіркою НПУ ГУ НП у м. Києві Печерське управління поліції встановлено, згідно бази даних «АРМОР» мешканці будинку АДРЕСА_2 у 2017 році до Печерського УП з приводу порушення громадського порядку у вечірні та нічні години мешканцями квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку, не звертались (а.с.49).
Згідно Акту від 17 грудня 2017 року, складеного особами, постійно проживаючими в багатоквартирному будинку АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 , останній здає її в оренду, жодних претензій до ОСОБА_1 не мають, орендарі квартири громадський порядок і спокій не порушують, ведуть себе чемно. Злочинних дій з боку тимчасових мешканців зазначеної квартири не виявлено (а.с.67).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявність функцій контролю за використанням житлового фонду не може реалізовуватись у спосіб покладання на особу, за результатами розгляду цивільного позову субєкта владних повноважень, обовязку припинити нецільове використання власності, позивачами не доведено факту порушення відповідачем майнових та немайнових прав територіальної громади, жодних документів щодо порушених відповідачем прав позивачів суду не надано, документів на підтвердження повноважень позивачів діяти в інтересах інших осіб також не надано. Крім того, розміщення в квартирі місць для проживання інших осіб не свідчить про використання квартири не за призначенням. В ході розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували на порушення, не визнання або оспорення відповідачем прав, свобод чи інтересів, за захистом яких звернулись позивачі.
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Виходячи зі змісту ст.382 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.
Згідно роз`яснень п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України).Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, встановивши фактичні обставини справи, вірно виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, оскільки позивачами не надано жодних належних доказів щодо порушених відповідачем прав, свобод та інтересів мешканців будинку, інших осіб, а також доказів на підтвердження неможливості їх самостійної участі в судовому процесі.
Позивачами не обґрунтовано, які саме права власників квартир у багатоквартирному будинку, як співвласників приміщень загального користування, порушено відповідачем, та які дії відповідача перешкоджають вказаним особам здійснювати права користування та розпорядження своїм майном.
Доказів порушення відповідачем майнових та немайнових прав територіальної громади міста Києва суду не надано.
Розглядаючи зазначений позов, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив матеріали справи та надав оцінку письмовим доказам, вірно встановив обставини справи,в результаті ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Крім того, в ході перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено, а представником скаржника не доведено, що мешканці багатоквартирного будинку звертались до компетентних органів з приводу порушення громадського порядку мешканцями спірної квартири АДРЕСА_3 у вечірні та нічні години, а також не доведено, що мешканці будинку постійно звертаються зі скаргами про порушення санітарних норм у підїздах, збільшення експлуатаційних витрат на будинок з вини проживаючих у спірній квартирі АДРЕСА_3 .
Жодних доказів щодо порушених відповідачем прав позивачів також не надано.
Виходячи зі змісту ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова
Судді: Я.В. Головачов
О.В. Шахова

Повне судове рішення складено 14 червня 2018 року