Справа № 597/530/18
Провадження № 2/597/212/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Шевчук В.М.

за участю секретаря Николайчук З.М.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування Заліщицької РДА Кондуб І.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Заліщики справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та третьої особи - органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та третьої особи - органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 13.09.2008 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5 На даний час син проживає разом з нею, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток сина, не надає їм жодної допомоги, як моральної так матеріальної, повністю самоусунувся від виховання та догляду за сином, а тому, виходячи з інтересів дитини, просить суд позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просять суд задовольнити їх в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, однак подав письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та згідний на позбавлення батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації Кондуб І.І. вважає, що позов підлягає до задоволення, так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_5.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації Кондуб І.І., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 розірвано 13 вересня 2008 року та зроблено актовий за № 104.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації народжень складено відповідний актовий запис за № 10.

Згідно довідки № 359 від 03.04.2018 року, виданої Касперівською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області, та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання матері ОСОБА_1 від 12.03.2018 року, неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом зі своєю матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ОСОБА_4 не проживає в даному господарстві, з 18.09.2008 року не бере участі у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки № 29 від 13.03.2018 року, виданої дирекцією загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю, яка займається його вихованнням, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та класу. Батько вихованням дитини не займається, у школі жодного разу не був.

З матеріалів справи вбачається висновок органу опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації № 01-11/2/757-29 від 26.04.2018 року, в якому вважається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як ОСОБА_4 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, матеріально не забезпечує, не цікавиться його навчально-виховним процесом.

Таким чином, суд вважає дані обставини беззаперечним доказом того, що батько ОСОБА_4 самовільно усунувся від обов'язків по догляду за сином.

Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.

Ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для її природніх здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Невиконання вищезазначених батьківських обов'язків одним із батьків є підставою для встановленого законодавством кола осіб звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не отримує належного батьківського піклування.

Відповідно до положень Пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справ, зокрема, ставлення батьків до дітей.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають грунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем ОСОБА_4 суперечить вимогам закону.

У зв'язку з наведеним суд прийшов до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків, а тому, вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, не піклується про нього, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. А тому, захищаючи права та інтереси дитини, слід позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не просить стягувати їх в її користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 76, 81, 200, 206, 211, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, ч.1 п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.19, 150, 151, 164, 166 СК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та третьої особи - органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

В. М. Шевчук