Cправа №547/1182/17
Пров. №2/539/625/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Іващенка Ю.А.

при секретарі Карпенко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

У позові вказав, що 30.11.2016 року він звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача про вирішення спору щодо участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та усунення перешкод, які чинилися зі сторони відповідача та органів опіки та піклування Семенівської райдержадміністрації Полтавської області.

З метою вирішення даного питання він уповноважив адвоката Бондаренка С.Г. представляти його інтереси, як сторону позивача у судових засіданнях по вищевказаній справі. За оформлення відповідної довіреності з нього було стягнуто 300 грн. Вартість послуг адвоката у загальній сумі становила 5969 грн. Вказані витрати вважає матеріальною шкодою, яка спричинена йому з вини відповідача у частині вчинення йому перешкод у спілкуванні з сином.

Також з метою перебування в судових засіданнях він був змушений витрачати кошти на проїзд до суду та повернення до місця служби.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 19.04.2017 року частково зміненим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27.07.2017 року його позов про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини було задоволено частково.

Позивач також стверджує, що неправомірними діями відповідача щодо порушення його права на повагу честі та гідності, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях від неможливості спілкуватися із сином, вчиненні відповідачем необґрунтованих перешкод та порушення самого права дитини.

Враховуючи глибину його душевних страждань, отриманих при цьому захворювань та набутої сивини, ступеня вини відповідача та приниження його честі та гідності серед інших осіб, розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 50 180 грн.

На підставі вищевикладеного позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь 6269 грн. 00 коп. заподіяної матеріальної шкоди та 35 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральних збитків.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 30.11.2017 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди була передана на розгляд Хорольського районного суду Полтавської області (а.с.52-54).

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 15.03.2018 року дану цивільну справу було передано на розгляд Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у зв`язку з задоволенням клопотання позивача про відвід головуючої судді у справі (а.с.102-103).

В судове засідання сторони не з`явилися направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач на своїх позовних вимогах наполягає, а відповідач прохала позов залишити без задоволення (а.с.124,126).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно чч.1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2017 року зміненим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2017 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №547/1141/16-ц за його позовом до ОСОБА_2 та органів опіки та піклування: Богданівська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області, Семенівська селищна рада Семенівського району Полтавської області, Знам`янівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини (а.с.12-26).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що в ході розгляду вищевказаної цивільної справи №547/1141/16-ц ним були понесені витрати зі сплати вартості послуг адвоката на загальну суму 5969 грн. 00 коп. та 300 грн. 00 коп. за виготовлення довіреності на представлення останнім його інтересів у справі. Ці витрати в загальній сумі 6 269 грн. 00 коп. , а також кошти на проїзд до суду вважає матеріальною шкодою, заподіяною йому з вини відповідача.

Відповідно до ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд вважає, що вищезазначені кошти, тобто понесені позивачем витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката при розгляді іншої справи у порядку цивільного судочинства, а отже, вони є судовими витратами, які мають розподілятися між сторонами при розгляді справи по суті, і законодавством не передбачено можливості їх стягнення за окремим позовом до суду.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та яким передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом.

Види судових витрат (до яких віднесено витрати на професійну правничу допомогу ст. 137 ЦПК України) визначені у ст. 133 зазначеного Кодексу, а їх розподіл здійснюється судом відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом (статті 141 ЦПК України). Крім цього, суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, питання про розподіл судових витрат, про що зазначається в його резолютивній частині (ст. 264, ст. 265 цього ж Кодексу).

У разі невирішення питання про судові витрати суд, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України).

Таким чином, види, зміст судових витрат, порядок їх розподілу судом та оскарження ухвал суду з цього питання у цивільному судочинстві регулюються та підпорядковані нормам ЦПК України.

Згідно зі змістом зазначених положень ЦПК України вирішення судом питання про судові витрати відбувається лише в порядку, визначеному відповідними нормами вказаних процесуальних законів.

Отже, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката витрати, понесені особою у зв`язку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді справ у порядку цивільного судочинства, процесуальним законом віднесено до судових витрат. Вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, не є шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України і не можуть бути стягнуті за позовною вимогою про відшкодування шкоди.

Дана позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду України від 15 квітня 2009 року.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди неправомірними діями відповідача з підстав, наведених ним в позовній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, по суті ці підстави були предметом розгляду справи під час вирішення спору між сторонами щодо участі у вихованні дитини.

Суд вважає, що самі по собі певні результати розгляду цивільної справи не можуть свідчити про встановлений факт спричинення моральної шкоди тому, хто виграв справу, оскільки відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою в тому числі захисту порушених прав фізичних осіб. Факт наявності чи відсутності порушення права позивача сам по собі є спірним і встановлюється лише судовим рішенням, яке набрало законної сили.

При чому, відповідно до ст. 12 ЦПК України всі учасники справи мають рівні права в ході розгляду та вирішення справи.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А.Іващенко