РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3890/17

провадження у справі № 2/0285/1819/17

07 червня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючої судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новограді-Волинському

за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_2, про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати недійсними з моменту укладення п.2.10. кредитного договору № 0010/08/101-N від 01.04.2008 року та п.4 Додаткового договору № 1 до кредитного договору № 0010/08/101-N від 22.10.2012 року, укладених між ним та ПАТ «Банк Форум» та стягнути судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та ПАТ «Банк Форум» 01.04.2008 року був укладений кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США зі строком повернення до 31.03.2018 року зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання вказаного договору між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки та в іпотеку передане нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Пунктом 2.10 договору встановлений обовязок позичальника у перший місяць кредитування за обслуговування кредиту сплатити кошти на користь банку у розмір 1,5% від суми кредиту. Пунктом 4 Додаткового договору встановлена комісія у день підписання договору у розмірі 500 грн. Позивач звернувся до ТОВ «ЮК «Рігор Юріс» та 30.10.2017 року отримав правовий висновок про невідповідність вказаних умов договору чинному законодавству України. Банк не повинен був включати у договори умови, які є несправедливими. Оскільки обслуговування кредиту та внесення змін у договір є супутніми послугами, тому вимоги банку сплачувати комісію за послуги, які є невідємною частиною кредитування є незаконними. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та третя особа наполягали на задоволенні позову, з підстав у ньому зазначених.

Представник відповідача надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі за безпідставністю. Судове засідання провести без його присутності.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши думку позивача та третьої особи, суд дійшов до наступного висновку.

З кредитного договору № 0010/08/101-N (а.с. 8-9 копія) вбачається, що 01.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 (позичальником) укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 30 000,00 дол. США 00 центів на строк по 31.03.2018 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 12,0 % відсотків річних.

Згідно п. 2.10 кредитного договору за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування позичальник в день отримання кредиту сплачує банку кошти в розмірі 1,5% від суми кредиту.

З метою забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором, 01.04.2008 року між відповідачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 44-0010/08/101-N, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 0010/08/101-N від 01.04.2008 року.

22.10.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум» укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 0010/08/101-N, відповідно до якого позичальнику здійснено реструктуризацію боргу. Відповідні зміни 22.10.2012 р. внесено додатковим договором № 1 до договору поруки № 44-0010/08/101-N від 01.04.2008 р. з ОСОБА_2 (копія а.с. 6-7).

Згідно п.4 Додаткового договору № 1 від 22.10.2012 року за внесення змін до первинного кредитного договору в день підписання цього додаткового договору позичальник ОСОБА_1 сплачує банку комісію у сумі 500 грн.

Також позивач надав правовий висновок ТОВ «Юридична компанія «Рігор Юріс» від 30.10.2017 року, що встановлені в п. 2.10 кредитного договору від 01.04.2018 року та п. 4 Додаткового договору № 1 положення щодо комісії за обслуговування кредиту та внесення змін до кредитного договору є супутніми послугами, та такими, що суперечать чинному законодавству.

Відповідачем же долучено розписку про отримання ОСОБА_1 інформації про сукупну вартість кредиту на момент його оформлення, в яку включена сума п. 2.10 кредитного договору, що становить1,5% від суми кредиту в перший місяць обслуговування, також витрати на послуги нотаріуса та страхування. Під розписку позичальник ознайомився з даними відомостями, отримав повний графік погашення кредиту (а.с. 38-40).

Вимоги законодавства, що стосуються чинності кредитних договорів, їх дійсності встановлені як ЦК України (статті 215, 1048-1052, 1054), так і Законом України від 12 липня 2001 р. № 2499-VI «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтями 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до загальних вимог цивільного законодавства сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Крім того, кредитний договір має укладатись обовязково у письмовій формі, недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що повязані з його нікчемністю (ст. 1055 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для визначення, чи укладено кредитний договір, необхідно встановлювати такі обставини: досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору (мета, сума і строк кредиту); умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобовязань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на момент укладання договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 цього Закону, підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовий висновок ТОВ "Юридична компанія "Рігор Юріс" суд оцінює в сукупності з іншими письмовими доказами по справі, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись принципом верховенства права, відповідно до вимог закону та і приходить до висновку, що вказаний документ являє собою суб'єктивне трактування юридичною особою питань права та не є достовірним та достатнім доказом по справі.

Позивач не довів, що оспорювані пункти укладених договів порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві, а також того, що договір було укладено з використанням нечесної підприємницької практики.

Позивачем також не доведено обставин вчинення відносно нього будь-яких протиправних дій з боку співробітників ПАТ «Банк Форум» наявності обмежень або перешкод в отриманні інформації, введення працівниками банку його в оману при укладенні договору чи примушення до отримання кредитних коштів за несправедливими чи невигідними для нього умовами.

Позивач добровільно погодився на укладення спірного правочину та отримання кредитних коштів саме на встановлених банком умовах, потім, маючи значний борг по зобовязаннях, позивач сам звернувся до банку з заявою про реструктуризацію простроченої заборгованості.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що п. 2.10 кредитного договору та п.4 додаткового договору не суперечать вимогам чинного законодавства, позичальником був підписаний як первинний договір, так і додатковий, що повністю відповідає положенням ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів та "Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затвердженим постановою Правління національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 10, 76-81, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_2, про захист прав споживача відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 12.06.2018 року.

Головуюча Т.Г. Заполовська