Справа № 361/4170/17 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/1758/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 07.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 червня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 17 липня 2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики, до укладення якого відповідач запевнив її, що зможе позичити їй після підписання договору грошові кошти в розмірі 500 000 грн., при цьому ОСОБА_3 переконав ОСОБА_2, що вона на забезпечення виконання договору позики має передати йому в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок №16 по вулиці Перемоги в селі Плоске Броварського району Київської області.

17 липня 2014 року між сторонами було укладено договір позики та договір іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 за реєстровими №№ 1481 та 1483 відповідно. Разом з тим, грошові кошти в обумовленому сторонами розмірі 500 000 грн., відповідач позивачу не передав ні під час укладення договорів, ні після цього.

05 грудня 2016 року позивач дізналась про те, що належний їй на праві власності житловий будинок №16 по вулиці Перемоги в селі Плоске Броварського району Київської області був переоформлений на відповідача ще 23 березня 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28898583 від 23.03.2016 року приватного нотаріуса ОСОБА_6 Ірпінського міського нотаріального округу Київської області.

Оскільки договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а відповідачем грошові кошти відповідно до умов договору позики позивачу так передані і не були, що підтверджується фактом відсутності складеної ОСОБА_2 розписки про одержання грошей, позивач просила суд визнати укладений між нею та відповідачем 17 липня 2014 року договір позики недійсним.

Крім того, позивач просила суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, яким є договір іпотеки від 17 липня 2014 року, укладений між сторонами, оскільки цей договір був укладений на виконання основного зобовязання, яке є недійсним з моменту його укладення (ч. 2 ст. 548 ЦК України). Враховуючи викладене, позивач просила скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок №16 за адресою: Київська область, Броварський район, село Плоске, вулиця Перемоги за ОСОБА_3, що зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28898583 від 23.03.2016 року приватного нотаріуса ОСОБА_6 Ірпінського міського нотаріального округу Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення, посилаючись на те, що договір позики був укладений без отримання від ОСОБА_3 обумовленої в договорі суми позики в розмірі 500 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечували та просили рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 17 липня 2014 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого позикодавець ОСОБА_3 при укладанні цього договору передав у власність позичальникові ОСОБА_2 строком до 01 грудня 2014 року, а позичальник прийняв від нього у власність грошові кошти в розмірі 500 000,00 грн. Таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобовязується повернути позикодавцеві не пізніше 01 грудня 2014 року. Грошова сума, вказана в п.1 цього договору, передана позикодавцем позичальнику безпосередньо під час оформлення цього договору. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики. Договір позики посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №1481 (а.с.9).

В забезпечення повернення позики ОСОБА_2 надала в іпотеку (заставу) ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Плоске Броварського району Київської області по вул. Перемоги, будинок №16, та земельну ділянку за тією ж адресою, на якій він розташований, шляхом укладення договору іпотеки. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №1483 (а.с.10-11).

06 березня 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 із заявою про надіслання позичальнику повідомлення письмової вимоги про усунення порушень, сплату суми боргу 500 000,00 грн. з урахуванням штрафу у сумі 25 000,00 грн., пені у сумі 75 000,00 грн., інфляційних втрат у сумі 46 000,00 грн. та 3% річних у сумі 3 750 грн., на загальну суму 649 750,00 грн. У випадку невиконання вимоги у визначений законом термін, ОСОБА_3 просив вчинити виконавчий напис (а.с.31).

06 березня 2015 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_2 направлено лист про те, що у звязку із настанням терміну повернення суми позики 01 грудня 2014 року, їй надається термін на сплату суми боргу 500 000,00 грн., штрафу у сумі 25 000,00 грн., пені у сумі 75 000,00 грн., інфляційних втрат у сумі 46 000,00 грн. та 3% річних у сумі 3 750 грн., на загальну суму 649 750,00 грн. протягом 30 днів (а.с.32-33). Вищевказаний лист був отриманий ОСОБА_2 14.03.2015 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.33).

Відповідно до розписки від 06 квітня 2015 року чоловіка позивача та третьої особи по справі ОСОБА_4, останній зобовязувався виконати умови договору застави майна перед ОСОБА_3 та повернути кошти в повному обсязі, що складає 100 000 доларів США до 30 травня 2015 року (а.с.35).

11 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 із нотаріально посвідченою та зареєстрованою в реєстрі за №1295 письмовою вимогою про виконання порушеного зобовязання, забезпеченого іпотекою в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (а.с.34).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 29 листопада 2016 року, право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Плоске Броварського району Київської області по вул. Перемоги, будинок №16, та земельну ділянку за тією ж адресою, на якій він розташований, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки, серія та номер 1483, виданого 17.07.2014 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_5 Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28898583 від 23.03.2016 р. 18:11:10, приватний нотаріус ОСОБА_6, Ірпінський міський нотаріальний округ Київської області (а.с.12-13).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст.77 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З наявних в справі письмових доказів вбачається, що при укладенні сторонами договору позики від 17 липня 2014 року, між ними було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов даного договору, що підтверджується підписами сторін у ньому та тим, що жодних зауважень щодо його змісту ними не заявлялось. Доказом, що спростовує доводи позивача про безгрошовість договору позики, укладеного між нею та відповідачем 17 липня 2014 року, є факт укладення між сторонами в цей же день договору іпотеки, який укладався на забезпечення виконання ОСОБА_2 обовязку по поверненню суми позики в розмірі 500 000 грн. в строк не пізніше 01 листопада 2014 року саме за укладеним між нею та ОСОБА_3 договором позики. Відсутність розписки про одержання грошових коштів, про яку йдеться в п. 6 договору позики, не спростовує всіх наявних в справі письмових доказів, оскільки умовами договору позики чітко передбачено, що грошова сума, вказана в п. 1 договору, передана позикодавцем позичальнику безпосередньо під час оформлення цього договору. При цьому слід також зазначити, що позивач ОСОБА_2 з приводу неправомірних дій відповідача ОСОБА_3, які полягали у ненаданні їй обумовленої у договорі позики суми грошових коштів, до правоохоронних органів не зверталась, а до суду з позовом про визнання договору позики недійсним саме з підстав неотримання нею грошових коштів звернулась 14 липня 2017 року, тобто майже через три роки після укладення договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи обставини справи, суд першої інстанції, повно, всебічно та обєктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_2 обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, та відмову в звязку з цим в задоволенні її позову.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_2 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: