У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 червня 2018 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Харечко С.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» про визнання майнових прав та заборону вчинення дій по передачі майнових прав,

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Рівненського міського суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама», в якому просить:

1. Визнати майнове право ОСОБА_1 на квартиру будівельний номер №59, загальною проектною площею 47,6 м.кв. на першому поверсі в другій секції кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м. Рівному.

2. Заборонити Обслуговуючому кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» та будь-яким іншим особам, у тому числі правонаступникам Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама», вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на квартиру будівельний №59 загальною проектною площею 47,6 м.кв. на першому поверсі в другій секції кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у місті Рівне.

3. Визнати майнове право ОСОБА_2 на квартиру будівельний номер №60, загальною проектною площею 40,74 м.кв. на першому поверсі в другій секції кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м. Рівному.

4. Заборонити Обслуговуючому кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» та будь-яким іншим особам, у тому числі правонаступникам Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама», вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на квартиру будівельний №60 загальною проектною площею 40,74 м.кв. на першому поверсі в другій секції кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у місті Рівне.

Згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачі вважають, що за заявленими ними позовними вимогами, вони звільнені від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вони є замовником послуг у сфері будівництва, у яке інвестував грошові кошти з метою набуття права власності на обєкт нерухомості, а тому вони є споживачами таких послуг.

Так, відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

У даному випадку Закон України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюється, оскільки укладені між сторонами договори пайової участі в будівництві № 59/2 від 05 лютого 2016 року та № 60/2 від 05 лютого 2016 року є договором про спільну інвестиційну діяльність і передбачає обєднання внесків сторін з метою будівництва будинку, внаслідок чого позивачі отримують у власність квартири, а не надання послуг за змістом п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно наявних у справі копій договорів пайової участі №59/2 від 05 лютого 2016 року та №60/2 від 05 лютого 2016 року їх предметом є не надання позивачу певних послуг, а надання позивачем власних грошових коштів для будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м.Рівне, які відповідач використовує для забезпечення, фінансування, будівництва обєкта будівництва, по закінченню якого та введення до експлуатації відповідач зобовязується передати позивачам квартири. З огляду на те, що у даному випадку відповідач не підрядився виконувати певну роботу за завданням позивача, яку позивач зобовязаний прийняти та оплатити, не можна вважати, що вказані договори є договором підряду, який передбачений ст. 837 ЦК України, або побутового підряду, ст. 865 ЦК України, чи будівельного підряду, ст. 875 ЦК України.

Виходячи зі змісту укладених між сторонами договорів, передбачених в них прав та обовязків, порядку їх виконання, їх слід віднести до договору про інвестиційну діяльність, передбачений ст.ст. 1, 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року N 1560-XII.

Так, згідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року N 1560-XII інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Інвестиційна діяльність здійснюється на основі, зокрема, спільного інвестування, що здійснюється юридичними особами та громадянами України, юридичними особами та громадянами іноземних держав.

У даному випадку в результаті вкладання обумовлених договорами грошових коштів сторони домовилися, що позивачі після закінчення будівництва та прийняття обєкта будівництва до експлуатації отримають у власність квартири. Така діяльність сторін має соціальне значення, оскільки вирішуються потреби суспільства у забезпеченні кожного громадянина житлом, для чого держава створює необхідні умови згідно до ст. 47 Конституції України. При цьому відповідач від здійснення інвестиційної діяльності, внаслідок якої здійснюється будівництво, як господарюючий субєкт отримує певний дохід, що в цілому відповідає змісту інвестиційної діяльності.

Поняття споживача визначено в пункті 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

В даному випадку підставою заявленого позивачами позову є не виконання відповідачем договірних умов, зокрема, договору пайової участі в будівництві № 59/2 від 05 лютого 2016 року та договору пайової участі в будівництві № 60/2 від 05 лютого 2016 року.

Таким чином, навіть, виходячи з юридичного визначення поняття споживача, позивачі не відповідають його критеріям, передбаченим в пункті 22 частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно не є споживачами в розумінні вказаного вище Закону.

Таким чином, до спірних правовідносин не може бути застосована частина 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки в заявленому позові позивачі виступають не як споживачі і позов подано не на захист його прав споживача.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.2 ч.7 ст..6 закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Позивачами в позовній заяві заявлено по дві позовні вимоги немайнового характеру, тому кожен з позивачів має сплатити судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 185 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» про визнання майнових прав та заборону вчинення дій по передачі майнових прав - залишити без руху.

Надати позивачам строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали, а саме:

- здійснити кожному з позивачів оплату судового збору в розмірі по 1409,60 грн;

Розяснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Харечко С.П.