АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/3945/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

представника позивача ОСОБА_1 (ОСОБА_2)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року постановлену під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О.

по цивільній справі № 755/17643/17 за скаргою ОСОБА_2 на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль».

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. Посилаючись на незаконне відкриття виконавчих проваджень, оскільки у виконавчому провадженні не співпадають дані боржника. Крім того, встановлений судом порядок стягнення, накладення арешту на все майно, яке йому належить, не грунтується на чинному законодавстві.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, де ставилось питання про її скасування та задоволення скарги у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, а саме: не взяття судом до уваги того, що відповідно до ст. 26 Закону України „ Про виконавче провадження " державний виконавець повинен відмовити у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам ст. 18 цього Закону. За даною нормою права у виконавчому документі зазначаються власне ім'я та по-батькові боржника - ОСОБА_2, яке - не збігається, в графі «інформація про боржника» за виконавчим листом зазначений ОСОБА_4. І виконавче провадження було відкрито за №45629282 відносно саме боржника ОСОБА_4.

Крім того, державний виконавець Федорчук М.Ф. помітивши невідповідність даних боржника своєю постановою від 21.08.2017 року вніс зміни до виконавчого документа №2-223/1-11 від 01.06.2011 виданого Дніпровським районним судом м.Києва чим порушив ст.432 ЦПК України. Оскільки помилки у виконавчому документі виправляються тільки судом.

Також згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11.01.2011 року визначено, що стягнення заборгованості відбуватиметься шляхом звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки MITSUBISHI PAJEROSPORT2.5 ТD, тип ТЗ легковий універсал, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, та задоволення вимог ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку заставленого майна. Тобто, рішенням суду чітко встановлений спосіб та порядок його виконання. Звернення стягнення на інше майно, яке належить ОСОБА_2 можливо лише в порядку ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити.

Представники ВДВС та зацікавленої особи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили ( а.с. 103 -104).

Колегія суддів вважає за можливе заслухати справу у їх відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві судом вказувалось на те, що відділом ДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві здійснені всі дії, необхідні для примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» грошових коштів. Зокрема, зазначив, що відповідно до ч.3 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.06.2015 року), начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 08 жовтня 2015 року представник «Райффайзен Банк Аваль» Сергієнко Н.О. звернувся із заявою на адресу Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-223/1-11, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 01 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції 188 471,72 гривень шляхом звернення стягнення на предмет застави - автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Рудьковською О.С. відкрито виконавче провадження та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду до 26 листопада 2015 року.

20 листопада 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Рудьковською О.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення - 188 471,72 гривень.

Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДСВ м. Київ ГТУЮ у м. Києві Федорчук М.Ф. винесено постанову про виправлення помилки, змінено відомості про боржника з ОСОБА_4 на ОСОБА_2.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Федорчука М.Ф. від 21 липня 2017 року оголошено розшук майна боржника ОСОБА_2.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді скарги не було взято до уваги те, що відповідно до положень ст. 385 ЦПК України ( в редакції 2004 року діяла на час звернення до суду зі скаргою) зазначалось про те, що скарга може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Дані норми кореспондуються з нормами ЦПК України у редакції Закону № 2147 - VIIIвід 03 жовтня 2017 року, що діють на час розгляду справи ( ст.448, ст. 449 )

Згідно ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається із матеріалів справи звертаючись до суду зі скаргою скаржник ( ОСОБА_2) вказував на те, що 05 жовтня 2017 року він отримав від Головного територіального управління юстиції у місті Києві лист з постановою Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві від 21.08.2017 року щодо змін відомостей про боржника. (а.с.5)

17 листопада 2017 року ОСОБА_2 подано до суду скаргу на дії державного виконавця відповідно до ст. 383 ЦПК України ( тобто з пропуском строку на оскарження).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Однак, скаржник при зверненні до суду з клопотанням ( заявою) про поновлення строку не звертався.

Отже, судом першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги не звернуто уваги на те, що право на звернення до суду зі скаргою є строковим. Пропуск строків визначених законодавчо, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки такі строки можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин. Тому скарга подана після закінчення відповідного строку, залишається без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нового судового рішення про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України в редакції Закону № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року скасувати.

Скаргу на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: