Справа № 157/1734/17 Головуючий у 1 інстанції: Гордійчук В.М.
Провадження № 22-ц/773/703/18 Категорія: 30 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у квітні 2017 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що влітку 2012 року з метою ремонту свого будинку, який розташований по АДРЕСА_1, він найняв чотири бригади майстрів-будівельників. Першу бригаду організував ОСОБА_3, другу - ОСОБА_4, третю - ОСОБА_5, четверту - ОСОБА_2 У складі четвертої бригади були відповідач ОСОБА_2 та його односельчани ОСОБА_6, ОСОБА_7 Дані особи під виглядом досвідчених майстрів-теслярів підрядились швидко, якісно і недорого підняти будинок, поміняти нижні вінця (бруси) змурувати цоколь, залити відмостку, перекрити дах, розібрати два підсобних приміщення, перепланувати дві кімнати, покласти дощату, але істотно недоробили свою роботу, за яку отримали аванс. У зв'язку з викладеним, просить стягнути із відповідача на свою користь гроші в сумі 4814 грн. 50 коп. на відшкодування завданої йому майнової шкоди у зв'язку із неякісно проведеним ремонтом його будинку, компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 4814 грн. 50 коп. у зв'язку з неможливістю для нього, як власника житла, який є інвалідом першої групи, проживати в своєму будинку, користуватися житловими приміщеннями, проводити час на відкритому повітрі, 10900 грн. майнової шкоди, в зв'язку з не виконанням умов їхнього усного договору, яким передбачалося безоплатне усунення прихованих недоліків роботи, а всього 20529 грн. та визнати договір будівельного підряду недійсним, так як робота була прийнята під тиском.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору будівельного підряду недійсним та стягнення моральної шкоди завданої неналежним виконанням вказаного договору, яке ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року залишене без змін, в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю. У зв'язку з цим ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 квітня 2018 року провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 4814 гривень 50 копійок та визнання договору будівельного підряду недійсним закрито на підставі ст. 255 ч. 1 п. 3 ЦПК України.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 квітня 2018 року в даній справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 4814 гривень 50 копійок у зв'язку з неякісно проведеним ремонтом будинку та в розмірі 10900 гривень у зв'язку з невиконанням умов усного договору, яким передбачалося безоплатне усунення прихованих недоліків роботи, а всього 15714 гривень 50 копійок, відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, навівши в ній доводи ідентичні доводам позовної заяви та письмових пояснень, які подавались в суд першої інстанції.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзив в даній справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв'язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності недоліків у виконанні відповідачем ремонтно-будівельних робіт житлового будинку позивача, розміру майнової шкоди у зв'язку із неякісно проведеним відповідачем ремонтом, а також доказів на підтвердження майнової шкоди в зв'язку з не виконанням умов їхнього усного договору, яким передбачалося безоплатне усунення прихованих недоліків роботи. Такі твердження ґрунтуються на припущеннях, що не може бути прийнято судом в якості доказу.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Як убачається із матеріалів справи, зокрема із свідоцтв про право на спадщину (Т.1 а.с. а.с. 49, 50), позивач є спадкоємцем за законом та за заповітом житлового будинку на АДРЕСА_1.

Із пояснень сторін встановлено, що за досягнутою між ними восени 2012 року усною домовленістю ОСОБА_2 та залучені ним ОСОБА_6, ОСОБА_8 наприкінці того ж року перекрили дах будинку позивача, відбудували у ньому перестінок, залили кругом будинку відмостку, поклали у визначених кімнатах дощату підлогу, виконали інші ремонтно-будівельні роботи. Робіт по заміні брусів вони не проводили.

Оплата за роботу була визначена сторонами в сумі 200 грн. на кожного працівника за один день. Проектно-кошторисна документація на проведення ремонту будинку не виготовлялася. Ремонтно-будівельні роботи проводилися з використанням матеріалів, придбаних позивачем через довірених осіб.

Із складених відповідачем ОСОБА_2 розписок від 23 листопада, 8, 15 та 29 грудня 2012 року, 05 січня 2013 року (Т.1 а.с. а.с. 66, 71, 75, 79, 83) вбачається, що отримуючи від позивача кошти за відпрацьовані дні, він зобов'язувався на випадок виявлення недоліків у виконаних ремонтно-будівельних роботах безоплатно їх усунути.

Згідно з поясненнями ОСОБА_2 він та залучені ним особи якісно виконали обумовлені договором роботи, однак у зв'язку із заборгованістю позивача за частину робіт в сумі 1200 грн. вони відмовилися від подальшого проведення ремонту. Цвіль підлоги пов'язана з тим, що позивач, знаючи про відсутність продух та сирість дощок, з яких зроблена підлога, не опалював кімнат і не провітрював їх, хоча йому неодноразово наголошувалося на необхідності це робити.

Для визначення вартості використаних матеріалів та якості проведення ремонтно-будівельних робіт житлового будинку на АДРЕСА_1 за клопотанням позивача ухвалою суду від 17 жовтня 2017 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

У зв'язку з неможливістю експерта провести необхідні дослідження і дачі відповіді на поставлені в ухвалі суду питання через незабезпечення доступу до об'єкта дослідження, вищевказана експертиза не проводилася.

Крім того, ухвала про призначення експертизи позивачем була оскаржена до Апеляційного суду Волинської області, ухвалою якого від 14 червня 2017 року залишена без змін.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження розміру майнової шкоди, причинного зв'язку між шкодою та поведінкою відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 квітня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 червня 2018 року.

Головуючий

Судді