Справа № 201/2783/17
провадження 2-з/201/97/2018
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення сплаченого авансу та штрафу відповідно до попереднього договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 березня 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про стягнення сплаченого авансу та штрафу відповідно до попереднього договору.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2018 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

16 березня 2018 року ОСОБА_1, звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь якій спосіб об'єкта нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить останній на праві приватної власності; заборонити органам державної реєстрації, державному реєстратору, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об'єкта нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить останній на праві приватної власності.

В обґрунтування зазначеної заяви, зазначає, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 умисно порушила умови попереднього договору від 30.10.2017 року, усіляко ухиляється від свого обов'язку щодо повернення їй подвійної грошової суми, сплаченої згідно п. 3 цього договору грошових коштів в розмірі 134 000 грн, а також враховуючи те, що ОСОБА_2 наразі вживає заходи щодо продажу вказаного об'єкта нерухомості іншим особам, що зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки остання уникає зустрічі із ОСОБА_1, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 добровільно виконає рішення суду в разі задоволення позову, про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. п. 1,2,10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у п.п. 1-9 цієї частини.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз'яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про стягнення несплаченого авансу та штрафу відповідно до умов попереднього договору від 30.10.2017 року та просить стягнути з останньої подвійну грошову суму, сплачених згідно п. 3 попереднього договору (забезпечувальний платіж) грошових коштів в розмірі 134 000 грн, що на момент укладання цього договору складало 5 000 долларів США за курсом ПАТ КБ «Приват Банк».

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно ( в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, зокрема відсутні докази, що свідчать про вчинення відповідачем дій спрямованих на відчуження майна. До того ж, суд вважає, що вимоги заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь якій спосіб об'єкта нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить останній на праві приватної власності; заборонити органам державної реєстрації, державному реєстратору, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об'єкта нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить останній на праві приватної власності, є неспівмірною із заявленими вимогами і може призвести до порушення прав відповідачів.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення сплаченого авансу та штрафу відповідно до попереднього договору, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь якій спосіб об'єкта нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить останній на праві приватної власності; заборонити органам державної реєстрації, державному реєстратору, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об'єкта нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить останній на праві приватної власності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев