Справа № 737/256/18
Проваждення № 2/737/289/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяУсенко Л.М.
секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного справу№ 737/256/18
за позовомОСОБА_3
до Куликівської селищної ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачаГоловне управління Держгеокадастру в Чернігівській області
провизнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування
учасники справи та представники:
позивачне з'явився
відповідачне з'явився
третя особане з'явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4. Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого, окрім іншого, належить право на земельну частку (пай) площею 6,87 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Дрімайлівської сільської ради Куликівського району, і яка належала ОСОБА_6, спадкоємцем якого була ОСОБА_4, але не оформила своїх спадкових прав. За життя мати залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Вона звернулась до нотаріуса з метою успадкування та оформлення права на земельну частку (пай), але їй було відмолено, оскільки оригінал Сертифікату про право на земельну частку (пай) загубився. Також позивач звернулась до відділу у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з проханням видати дублікат вищевказаного Сертифікату, але одержала відмову, так як дублікати на ім'я померлої особи не видаються. Як наслідок вона не може успадкувати і оформити право власності на вищевказану земельну частку (пай).

Посилаючись на норми ст. 328 ЦК України, вважає, що за похідними підставами має право на набуття права власності на земельні ділянки, та просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) площею 6,87 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Дрімайлівської сільської ради, і яка належала ОСОБА_6 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, спадкоємцем якого була ОСОБА_4, але не оформила спадкових прав.

Учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач, звертаючись із позовом, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_7 не було допущена до участі в судовому засіданні з огляду на закінчення терміну дії довіреності (а.с. 17) та ненадання нової.

Куликівською селищною радою надано суду відзив на позовну заяву, якому відповідач заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, розглядати справу просить у відсутності представника селищної ради (а.с. 25).

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 27).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (а.с. 5), а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с. 6), які за життя були подружжям (а.с. 7) та батьками позивача (а.с. 8). Позивач після укладення шлюбу має прізвище «ОСОБА_3» (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай). Так, відповідно до інформаційної довідки від 08.06.2017 року № М-30/0-0.29-30/138-17 відділу у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_6 дійсно значиться у списках громадян Дрімайлівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай), у додатку до державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.. Леніна с. Дрімайлівка серія НОМЕР_2 від 23.11.1995 року за номером 108. На ім'я ОСОБА_6 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Леніна с. Дрімайлівка площею 6,87 га умовних гектарів на підставі рішення Куликівської райради від 07.04.1997 року № 92 серії НОМЕР_1, зареєстрований за № 116 від 27.05.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Дрімайлівській с/р (а.с. 14).

З довідки виконкому Куликівської селищної ради № 265 від 03.04.2018 р. вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на день смерті був постійним жителем с. Дрімайлівка Куликівського району Чернігівської області і був зареєстрований в АДРЕСА_1, разом з ним була зареєстрована дружина ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

З копії спадкової справи № 46/2000 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (а.с. 34-36) вбачається, що спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4. За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповіла все своє майно, що буде їй належати на день смерті, дочці ОСОБА_3. Заповіт складений 08 серпня 2000 року, посвідчений секретарем Дрімайлівської сільської ради, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 63 (а.с. 11) та внесений до Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 40532203 (а.с. 57-58).

З довідки виконкому Куликівської селищної ради № 266 від 03.04.2018 р. вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на день смерті була постійною жителькою с. Дрімайлівка Куликівського району Чернігівської області і була зареєстрована в АДРЕСА_2, одна (а.с. 12).

Отже, позивач являється спадкоємцем померлої матері за заповітом.

З копії спадкової справи № 37/2015, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 38-54) вбачається, що спадщину прийняла її донька ОСОБА_3, яка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна.

Однак, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), отримала відмову. Так, постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В.О. від 27.10.2017 року № 762/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) з причини відсутності відповідного сертифікату на земельну частку (пай) (а.с. 10).

30 березня 2018 року в № 13 газети «Поліська правда» було опубліковане оголошення про втрату сертифікату серії НОМЕР_1, виданого 27.05.1997 на ім'я ОСОБА_6 (а.с. 15).

Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб'єктивного земельного права, суб'єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.

Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

За життя спадкодавця отримала право на земельну частку (пай), а порядок виготовлення дублікатів сертифікатів чинним законодавством не врегульований, тому позивач не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця.

Разом з цим, з огляду на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред'явлення конкретних вимог та прохання застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи і інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Тому позовні вимоги, які за своїм змістом не відповідають матеріально - правовим способам захисту порушеного права, визначених законом чи договором, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, тобто відмови в захисті порушеного права в непередбачений законом чи договором спосіб.

Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Тобто право вибору підстав позовних вимог та способу захисту порушеного права належить виключно позивачеві і суд не може самостійно змінювати підставу і той спосіб захисту права, який позивач обрав.

За таких умов, не зважаючи на те, що померлій ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) площею 6,87 га умовних гектарів, що розташована на території с. Дрімайлівка Куликівського району Чернігівської області, а позивач звернулась із позовом про визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 83, 89, 141, 258, 259, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 18 червня 2018 року.

Суддя Л.М Усенко