АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5288/17 22-ц/774/1017/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 212/5288/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2018 року, яке постановлено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що під час розгляду Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи № 214/2744/15ц ОСОБА_2, маючи статус представника відповідача ОСОБА_3, надав суду недостовірну інформацію про те, що позивачка разом із сином продали частину земельної ділянки по довжині садиби 2 метри сусіду, прізвище якого назвати точно не зміг. Позивачка ОСОБА_1 вважає, що оголошена в Саксаганському суді м. Кривого Рогу під час розгляду справи інформація представником відповідача ОСОБА_2 не відповідає дійсності. Також в позовній заяві зазначено, що в своїх поясненнях представник відповідача нібито звинуватив ОСОБА_1 разом із сином - ОСОБА_4 в захопленні землі комунальної власності, в продажі частини землі, яка ними раніше використовувалась за адресою: АДРЕСА_1 шляхом приєднання її до садиби АДРЕСА_2 - до сусіда ОСОБА_5 У якості доказів та спростування поширеної відповідачем інформації, яка не відповідає дійсності.

Позивач просила суд визнати недостовірним усне твердження ОСОБА_2 в судовому засіданні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу 21.06.2017 року по справі № 214/2744/15-ц про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 продали частину земельної ділянки сусіду ОСОБА_5

Визнати письмове пояснення відповідача ОСОБА_2 від 16.08.2017 року в судовому засіданні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу 21.06.2017 року по справі № 214/2744/15-ц про те, що: «продали частину землі, яка раніше використовувалась ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, шляхом приєднання її до садиби АДРЕСА_2: розміром 7.94 м х 22.53 м = 179.9 кв.м» - недостовірним.

Стягнути з ОСОБА_2 20000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1 та на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_4 по 627,68 грн. кожному за відрив від звичайних занять та по 30 грн. кожному судових витрат.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано та не надано належну оцінку тому, що представником відповідача по справі під час розгляду в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу цивільної справи № 214/2744/15ц, ОСОБА_2 розповсюдив недостовірну інформацію, а саме про те, що позивачка разом із сином продали частину земельної ділянки по довжині садиби 2 метри сусіду, прізвище якого назвати точно не зміг. Крім того, представник ОСОБА_2 звинуватив ОСОБА_1 разом із сином - ОСОБА_4 в захопленні землі комунальної власності, в продажі частини землі, яка ними раніше використовувалась за адресою: АДРЕСА_1 шляхом приєднання її до садиби АДРЕСА_2 - до сусіда ОСОБА_5

Позивач по справі зауважує на тому, що викладена відповідачем інформація є недостовірною та принижує її честь та гідність.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2018 року, та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 214/2744/15ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Виконком Саксаганської районної в місті Ради міста Кривого Рогу про зобов'язання поновити межу, зобов'язання відсторонити паркан, прибрати будівлі та насадження, стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат, та відновлення межі земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

До матеріалів справи, що розглядається Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у якості доказів поширення недостовірної інформації ОСОБА_2, представником позивача надано письмове пояснення, що було предметом розгляду у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 212/2744/15ц у якому зазначено, що (цитата): «позивачі продали частину землі, яка раніше використовувалась ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 шляхом приєднання її до садиби АДРЕСА_2: розміром 7,94 м х 22,53 м. = 178, 9 м2.» Саме цю інформацію ОСОБА_1 вважає недостовірною, такою, що принижує честь та гідність та просить суд її спростувати.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі не доведено тих обставин, на які вона посилається як на підставу задоволення вимог щодо спростування недостовірної інформації та не надано належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст.ст. 15, 16 глави 3 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд захищає цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом.

Способом захисту особистих немайнових прав фізичної особи, які порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, є спростування цієї інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

У ст. 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, критерієм розмежування фактичних тверджень і суб'єктивних думок є те, що останні не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Як вбачається із матеріалів справи, інформація, надана ОСОБА_2 під час розгляду цивільної справи № 214/2744/15ц в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не може бути визнана як недостовірна за результатами розгляду даної справи, оскільки відповідач, під час розгляду справи в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, реалізував своє процесуальне право. Достовірність або недостовірність наданої відповідачем інформації має встановити суд, в провадженні якого безпосередньо перебуває справа № 214/2744/15ц та надати отриманій інформації належну оцінку.

Відповідно п.3 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Згідно ч.2 статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Спростування недостовірної інформації відноситься до спеціальних засобів захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі.

Згідно ст. 270 ЦК України до особистих немайнових прав відноситься, зокрема, право на повагу до гідності та честі.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності та честі, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

У Постанові Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зазначено що в порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Якщо ж недостовірну інформацію було поширено в ході розгляду іншої справи зазначеними вище учасниками процесу відносно інших осіб, які не були учасниками процесу, то ці особи, якщо вони вважають, що така інформація порушує їх особисті немайнові права, вправі звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому процесуальними кодексами.

З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем по справі не доведено тих обставин, на які вона посилається, як на підставу задоволення вимог щодо спростування недостовірної інформації.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що представником відповідача по справі, під час розгляду в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу цивільної справи № 214/2744/15ц, ОСОБА_2 було розповсюджено недостовірну інформацію, а саме про те, що позивачка разом із сином продали частину земельної ділянки по довжині садиби 2 метри сусіду прізвище якого назвати точно не зміг та крім того, представник ОСОБА_2 звинуватив ОСОБА_1 разом із сином - ОСОБА_4 в захопленні землі комунальної власності, в продажі частини землі, яка ними раніше використовувалась за адресою: АДРЕСА_1 шляхом приєднання її до садиби АДРЕСА_2 - до сусіда ОСОБА_5, оскільки в даному випадку відповідач, під час розгляду справи в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу, реалізував своє процесуальне право та подав заперечення на пред'явлений позивачем позов, в якому висловив свою думку щодо заявлених позовних вимог.

Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що викладена відповідачем інформація є недостовірною та принижує її честь та гідність, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в даному випадку достовірність або недостовірність наданої відповідачем інформації має встановити суд, в провадженні якого безпосередньо перебуває справа № 214/2744/15ц та надати отриманій інформації належну оцінку за результатами розгляду вказаної цивільної справи.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: