№ 207/538/17
№ 2/207/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Куцевол Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» 10.08.2005 року було укладено кредитний договір № DZH0GF00770093, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 16 640 доларів США, з якої 13 000 доларів США на придбання нерухомості, а 3 640 доларів США на сплату страхових платежів, строком до 09.08.2025 року, з виплатою 0,92 % на місяць річних. В якості забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 10.08.2005 року було укладено договір поруки. Також для забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ КБ „Приватбанк 10.08.2005 року було укладено договір іпотеки. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у позичальника ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 9 442,00 долари США , за курсом 27,18 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.01.2017 року складає 256 633, 56 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав та подав заперечення на позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк".

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про місце, час, дату судового розгляду, відзиву або заперечення на позовну заяву не надав.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно довіреності ОСОБА_3 позов підтримала, в судовому засіданні пояснила, що ПАТ КБ „Приватбанк за кредитним договором № DZH0GF00770093 від 10.08.2005 року свої зобов'язання виконало повністю та надало кредит в сумі 16 640 долари США. З приводу розрахунку заборгованості позивач зауважив, що відсоткова ставка в розрахунку складає 11.04 % річних, яку позивач отримав шляхом множення місячної ставки на 12 місяців. З приводу доказів по видачі кредиту представник позивача зауважила, що згідно заяви про видачу кредиту ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 16 640 доларів США з рахунку 0857, однак договору на відкриття даного рахунку вона пред'явити не може, в той же час вважає, що пояснення представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не отримував кредит є хибними, так як, на її думку, ОСОБА_1 на протязі 11 років сплачував кредит, що свідчить про те, що останній отримав кредитні кошти.

Представник відповідача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 просила суд відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 влітку 2005 року, маючи намір отримати кредит, звернувся з заявою до банку про надання йому кредиту в сумі, що еквівалентна 13 000 доларів США. Він не просив позивача надати йому кредит в розмірі 16 640 доларів США. Після оформлення всіх документів, укладання договорів іпотеки, поруки, договорів страхування він сподівався, що позивач надасть йому кошти, однак, кошти видані не були, що підтверджується наданими в якості доказів документами в матеріалах справи. Представник відповідача пояснив, що ОСОБА_1 не сплачував до банку кошти, тому що він їх не отримував, а від так вважає, що подані докази є недостовірними, та не заслуговують на увагу суду.

Також представник відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_4, пояснила, що в силу ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з часу надання коштів. Так як кошти не були надані, то договір кредиту не набрав чинності, а від так є не чинним. Згідно ст. 548 ЦК України порукою та іпотекою забезпечується тільки чинне зобов'язання. Так як кредитний договір є не чинним, то і договори забезпечення також є не чинними.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ "Приватбанк" не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу.

Згідно ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ).

Згідно ч. 1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суд встановив, що 10.08.2005 р. між ПАТ КБ " Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DZH0GF00770093, згідно з якого позивач взяв на себе зобов'язання надати кредит через касу банку в сумі 16 640 доларів США, з яких 13 000 доларів США на придбання квартири, а 3 640 доларів США на сплату страхових платежів, на строк до 09.08.2025 року під 0,92 відсотків річних і сплати щомісячної комісії 0,18 відсотків від суми виданого кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 надав банку в заставу нерухомість: квартиру загальною площею 49,00 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, 10.08.2005 р. в забезпечення виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, між банком та манзюк С.І. було укладено договір поруки, за яким поручитель ОСОБА_2. взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання умов кредитного договору щомісяця з 20 по 25 число зобов'язаний сплатити позичальником ОСОБА_1

Згідно умов п. 1.1 місячний платіж в розмірі 160,00 доларів США для погашення заборгованості за кредитом та процентами.

Згідно поданого банком розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 9 442,00 долари США. В той же час позивач в своїх проясненнях зауважив, що поданий банком розрахунок заборгованості не є доказом та позивач не посилається на розрахунок заборгованості, як на доказ, а від так відсутні докази наявності заборгованості за кредитним договором.

Також представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернула увагу суду на той факт, що 19.02.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відступило право вимоги компанії ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC

На підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав до суду :

- договір відступлення права вимоги від ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 до компанії "ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC від 19.02.2007 року. Суд звернув увагу на той факт, що ОСОБА_1 не отримував жодного повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором даній компанії. В матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують право компанії "ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC на прийняття платежів від ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору № DZH0GF00770093 від 10 серпня 2005 року та облік заборгованості. Також представник відповідача ОСОБА_1 звернула увагу суду, що ОСОБА_1 не відкривалось жодного рахунку для обліку заборгованості, так як дана компанія не є резидентом України, а відтак і приймати платежі від резидента України ОСОБА_1. не може.

- договір зворотнього викупу права вимоги від компанії "ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC до ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.04.2016 року. Представник відповідача ОСОБА_1 звернула увагу суду , що ОСОБА_1 не було повідомлено про зворотній викуп права вимоги за кредитним договором № DZH0GF00770093 від 10 серпня 2005 року.

- копії меморіальних ордерів та виписок по рахункам, що не відповідають рахункам передбаченим умовами Кредитного договору № DZH0GF00770093 від 10 серпня 2005 року на 312 арк. Стосовно меморіальних ордерів суд дослідив: ордери без підписів посадових осіб та печаток Банку ОСОБА_1, в яких зазначено час проведення операції, що не відповідає робочим годинам Банку ОСОБА_1; Даний факт порушує чинне законодавство України: ЗУ «Про електронний цифровий підпис», ЗУ «Про інформацію»ст.1, ДСТУ № 4163-2003 ЗАТВЕРДЖЕНО Наказ Держспоживстандарту України 07.04.2003 N 55, в частині належного оформлення електронних документів, а також Закон України « Про електронні документи та електронний документообіг»:

Стаття 5. Електронний документ. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документів. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Стаття 6. Електронний підпис. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Стаття 7. Оригінал електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис.

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред'явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку ( 680-2004-п ), встановленому законодавством.

З наданих меморіальних ордерів чітко вбачається відсутність підписів ОСОБА_1 та Банку , також відсутня печатка Банку , тобто ці документи не можуть бути доказами по даній цивільній справі.

- виписки по рахункам :

0857, який не передбачений умовами кредитного договору, а також ОСОБА_1 жодним чином не повідомлено про зміну рахунку, а відтак і рух коштів по ньому незрозумілий та не є належним та допустимим доказом по справі;

3512 також не передбачений умовами кредитного договору і незрозуміло кому відкритий та для яких цілей, що суттєво порушує Постанову НБУ №492.

418000200924 не передбачений умовами кредитного договору відноситься до Клас 8. Управлінський облік згідно інструкції НБУ про план рахунків № 280 та по незрозумілим причинам відображає нарахування % та компанію "ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC.

0067 не передбачений умовами кредитного договору та відображає погашення заборгованості та компанію "ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC.

3778 відображає погашення заборгованості з 23.09.2005 по 27.08.2012 з різних рахунків, хоча згідно з інструкцією НБУ №280 :

Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку

Призначення рахунку: облік сум іншої кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку, наприклад, невиплачені перекази для бенефіціарів, які не мають рахунку в банку; суми коштів, що отримані для зарахування на вклади клієнтів банку.

За кредитом рахунку проводяться суми кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.

За дебетом рахунку проводяться суми погашення кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.

Суд звернув увагу на той факт, що виписки по рахункам, які не передбачені умовами кредитного договору № DZH0GF00770093 від 10 серпня 2005 року, які надано банком на 312 арк. неможливо вважати належним та допустимим доказом по справі, а відтак і підтвердженням позовних вимог та дотримання умов свого ж договору з наданих доказів не вбачається.

Щодо заяви на видачу готівки, яка міститься в кредитній справі та письмових поясненнях представника позивача судом встановлено наступне:

Банк посилається на п.2.3.9 кредитного договору, в якому зазначено, що він має право поступати право вимоги, але письмово повідомивши позичальника, чого Банк не зробив. Права можуть перейти до нового кредитора, за умови, що він є резидентом України, а компанія "ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC. не є резидентом України, а відтак викликає сумнів законність переходу права вимоги.

Судом встановлено, що будь-яка угода між компанією "ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC та ОСОБА_2 з приводу порядку погашення заборгованості за кредитом відсутня.

Судом встановлено, що наданий до суду оригінал кредитної справи ОСОБА_1 не містить доказів надання Позивачем кредитних коштів, так як заява на видачу готівки не відповідає вимогам чинного законодавства, на ній не міститься цифровий код валюти, рахунок 0857, з якого видано кредит як стверджує Позивач не включений до переліку рахунку для бухгалтерського обліку операцій банків з готівкою. Таким чином, провести таку операцію банк не міг в силу вимог постанови НБУ №337 від 2003 року.

Копій квитанцій ОСОБА_1, згідно яких він сплачував кредит як стверджує представник позивача до суду надано не було, а відтак недоведеним є факт сплати позичальником ОСОБА_1 заборгованості згідно умов кредитного договору № DZH0GF00770093 від 10 серпня 2005 року.

Згідно п.3, п. 5, п.п., ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість : роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Доказами згідно ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 78 ЦПК України закріплює, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування факту суми заборгованості за кредитним договором мають бути письмові докази, акти перевірок, акти звірки, розрахунок заборгованості, квитанції, виписки по кредитним та особовим рахункам, платіжні доручення, меморіальні договори, тощо.

Згідно ст. 95 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі або в належним чином завіреній копії. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Суд повинен до уваги прийняти тільки первинні докази, які засвідчують господарсько-цивільні операції з фінансовим ресурсами. У відповідності до Наказу Міністерства фінансів України № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку»

?Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

?Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності,що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

?Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

?Первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

?Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підписабо інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно умов кредитного договору п. 1.1 Кредитного договору банк зобов'язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку.

Згідно ст. 55 ЗУ»Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З приводу бухгалтерського обліку операцій клієнтів та з клієнтами, то це питання врегульоване ЗУ „ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та постановами НБУ № 22 від 21.01.2004 „Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, постанова НБУ „Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах від 12.11.2003№ 492, постанова НБУ Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України від14.08.2003 №337, постанова НБУ Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України від 20.10.2004 №495, постанова НБУ , Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку операцій в іноземній валюті та банківських металах у банках України від17.11.2004 № 555, постанова НБУ Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування та використання резервів під кредитні ризики в банках України від15.09.2004№435 та інші.

Згідно п. 1.1. Постанови НБУ № 435 від 15.09.2004 „ Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України ця Інструкція визначає порядок відображення в бухгалтерському обліку інформації про надання (отримання) кредитів, гарантій, авалів, поручительств, здійснення факторингових операцій, операцій репо, врахування векселів, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України.

У відповідності до п. 1.4 Постанови НБУ № 435 від 15.09.2004 кредитні та вкладні (депозитні) операції відображаються за відповідними рахунками Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою НБУ від 17.06.2004 N 280, залежно від категорії контрагентів, виду кредиту/вкладу (депозиту) та строків їх використання.

Пунктом 2.1 Постанови НБУ № 435 від 15.09.2004 надання кредиту відображаються в бухгалтерському обліку наступною проводкою:

Дебет

Рахунки для обліку наданих кредитів;

Кредит

Рахунки клієнтів, рахунки для обліку грошових коштів та банківських металів.

Згідно п. 4 Глави 3 Розділі ІІІ Постанови НБУ N 337 від 14.08.2003 „Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України (надалі - Постанова НБУ № 337 від 14.08.2003) видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами:

за заявою на видачу фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо.

Згідно постанови НБУ Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України від 20.10.2004 №495 п. 1.2. ця інструкція визначає порядок відображення в бухгалтерському обліку банками України (далі - банки) типових операцій з готівкою в національній та іноземній валютах під час здійснення касових операцій з приймання та видачі готівки клієнтам, у тому числі із застосуванням платіжних карток, операцій з інкасації готівки, підкріплення банків готівкою національної валюти, під час передавання готівки між банками, вилучення з обігу сумнівних банкнот (монет) та надсилання їх на дослідження, здійснення валютно-обмінних операцій банку, операцій з пам'ятними монетами та банківськими металами в касах банків.

П. 2.1 постанови НБУ № 495 Порядок здійснення банками касових операцій з клієнтами визначається законодавством України з питань регулювання готівкових розрахунків в Україні та валютного регулювання.

П.2.3 постанови НБУ № 495 операції з видачі клієнтам готівки в національній та

іноземній валютах з кас банків відображаються в бухгалтерському обліку на підставі відповідних видаткових документів, визначених Інструкцією про касові операції, такими бухгалтерськими проводками:

видача готівки юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних та інших рахунків:

Дебет - 2520, 2530, 2600, 2650;

Кредит - 1001, 1002;

видача готівки фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків:

Дебет - 2620, 2630, 2635;

Кредит - 1001, 1002.

З поданої до суду заяви на видачу готівки, як доказу видачі кредиту, видно, що за цією операцією кошти були видані з рахунку 0857. Згідно п. 1.2 постанови НБУ № 495 рахунок 0857 не включений до переліку рахунку для бухгалтерського обліку операцій банків з готівкою. Таким чином, провести таку операцію банк не міг в силу вимог постанови НБУ №337 від 2003 року.

Згідно листа НБУ від 02.10.2003 N 12-111/1313-7205 зважаючи на те, що розпорядником кредитних рахунків є банк, який відображає за ними свої вимоги до позичальника, то зазначені рахунки належать до внутрішньобанківських, а від так не є рахунками клієнтів, що свідчить про неможливість видати кошти в готівковій формі з каси банку з рахунку 0857. Також позивачем не надано доказів, що рахунок 0857 належить ОСОБА_2 та відкритий на підставі договору, як це передбачено п. 1.4-1.6 постанова НБУ „Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах від 12.11.2003р. №492 та Глави 72 ЦК України.

У відповідності до п. 1 Постанови НБУ № 555 від 17.11.2004 „Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку операцій в іноземній валюті та банківських металах у банках України ця інструкція визначає методологічні засади відображення в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземній валюті та банківських металах (крім операцій з похідними фінансовими інструментами), що здійснюють банки України відповідно до вимог законодавства України.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Постанови НБУ № 555 від 17.11.2004 перелік рахунків, які використовуються для відображення в бухгалтерському обліку операцій банків в іноземній валюті та банківських металах, наведено в додатку до цієї Інструкції. Згідно даного додатку рахунок 0857, не включений до даного списку, а від так не може використовуватися під час бухгалтерського обліку операцій в іноземній валюті. Таким чином поданий представником позивача ОСОБА_4 як доказ заява на видачу готівки, за якою кошти були видані з рахунку 0857 є невідповідний законодавству та не створює жодних прав та обов'язків, тим паче, що за даним платіжним документом не можливо виконати дану операцію, через його невідповідність вимогам діючого законодавства та постановам НБУ.

Як вже вище зазначалося, видати кошти з каси банку можна з рахунку клієнта, а це рахунок 2620, 2630, 2635. Відкриття рахунків відбувається на договірній основі згідно Глави 71 ЦК України та Постанови НБУ № 492 від 12.11.2003. таким чином банк мав надати договір банківського рахунку на відкриття рахунку 0857. ПАТ „Приватбанк повідомив суд, що договорів банківського рахунку у банка не має, таким чином банк не може довести кому саме належить рахунок 0857, а будучи внутрішньобанківським рахунком, фактично не доводить факту заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором.

В той же час суд звертає увагу на те, що з виписок по рахунку N 0020, який не передбачено умовами Кредитного Договору № DZH0GF00770093 від 10 серпня 2005 року чітко вбачається, що 01 березня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало від компанії "ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ"(UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC грошові кошти в сумі 12721.70 дол. США, що еквівалентно 64 244.59 грн., де в графі «Призначення платежу «вказано «Перечисление средств согласно договора от 19.02.2007», що свідчить, що заборгованість була погашена.

Розрахунок заборгованості, поданий банком, не є первинним доказом та суд не вважає його належним доказом. В поданому розрахунку заборгованості містяться відомості, які не відповідають умовам кредитного договору, так в якості відсоткової ставки зазначена ставка, 11.04, яка не відповідає умовам кредитного договору п. 1.1. Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що банк в розрахунку використовував відсоткову ставку на прострочену сплату тіла кредиту в розмірі 27.12, що не відповідає умовам п. 3.2 кредитного договору.

Згідно постанови НБУ Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах від12.11.2003№492 та глави 71 ЦК України всі рахунки клієнтів відкриваються на підставі договору, однак договорів банківського рахунку позивач не надав.

Згідно Постанови НБУ № 280 від 17.06.2004 операції з клієнтами проводяться за рахунками Класу 2 „ Операції з клієнтами.

Судом встановлено, що згідно поданого розрахунку заборгованості, позивач проводив нарахування комісії у іноземній валюті. Згідно листа НБУ від 09.11.2005 N 13-135/5657-11177 комісія обчислюється та сплачується у національній валюті. Таким чином, перевірити правильність нарахування та обчислення комісії без подачі розгорнутого рахунку заборгованості неможливо, так само як і неможливо перевірити правильність нарахування відсотків , а тому суд не може перевірити дані обставини, а тому вважає, що дані обставини не знайшли свого підтвердження в жодному з наданих доказів.

Також судом досліджено та встановлено той факт, що відповідно до п. 1.22 Постанови правління НБУ № 255, - Для обрахування процентних доходів і витрат застосовуються такі методи визначення кількості днів:

метод "факт/факт" - передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році;

метод "факт/360" - передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів;

метод "30/360" - передбачає, що для розрахунку використовується умовна кількість днів у році - 360, у місяці - 30.

В п. 3 Кредитного договору зазначено, що Річна база нарахування процентів: 360 (триста шістдесят) календарних днів у році.

При таких розрахунках відсотків, банк додатково отримує відсотки за 5 або 6 днів на рік в залежності від того чи високосним є рік.

Відношення факт/360 не буде дорівнювати «1», створено арифметичне викривлення відношення кількості днів у рік (тобто принцип 360 днів застосовано лише у знаменнику, а в чисельнику застосовані кількість календарних днів), а саме:

- 365/360 х 100 - 100 = 1,39%

- чи 366/360 х 100 - 100 = 1,67%.

Таким чином, відсотки за кредитним договором були штучно збільшені на 1,39% чи 1,67% у високосний рік.

Пояснення позивача про те, що ОСОБА_1 погашав заборгованість не знайшло свого підтвердження. Позивач не надав жодного доказу про проведення відповідної господарської операції в касі банку. Надана банком в якості доказу на підтвердження факту погашення заборгованості виписка по рахунку 2909 не засвідчує того, що саме ОСОБА_2 проводив операції по погашенню заборгованості по цьому кредиту. В той же час, рахунок 2909 згідно Постанови НБУ № 280 від 17.06.2004 є пасивним рахунком для обліку іншої кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку. Призначення рахунку: облік сум іншої кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку, наприклад, невиплачені перекази для бенефіціарів, які не мають рахунку в банку; суми коштів, що отримані для зарахування на вклади клієнтів банку. За кредитом рахунку проводяться суми кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку. За дебетом рахунку проводяться суми погашення кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку. Сам по собі рахунок 2909 є пасивним, та не є рахунком клієнта а від так не може слугувати для бухгалтерського обліку активних операцій. Згідно п. 4 Постанови НБУ № 280 від 17.06.2004 під поняттям кредиторської заборгованості розуміється сума зобов'язань банку юридичним і фізичним особам на певну дату щодо надання активів, послуг тощо. Таким чином даний рахунок належить банку та не є рахунком клієнта. Таким чином, наданий до суду як доказ виписка про рух коштів за рахунком 2909 не відображає по суті погашення зобов'язань, а відображає облік заборгованості банка перед клієнтом, що в свою чергу не може враховуватись як доказ погашення заборгованості, через те, що в такому разі розмір заборгованості позичальника перед банком збільшується, що не відповідає реальній ситуації.

Посилання Позивача на те, що рахунок 2909 призначений саме для проведення кредитних та транзитних операцій є не що інше як введення суд в оману. В своїх поясненнях позивач посилався на п. 2.5,2.8 постанови НБУ № 495 від 20.10.2004 де зазначив про правила проходження коштів у іноземній валюті по рахунках 2909 як по кредитному рахунку.

В той же час, згідно п. 2.5 операції з приймання готівки в національній валюті від фізичних та юридичних осіб та готівки в іноземній валюті від фізичних осіб для здійснення переказу без відкриття рахунку та виплати переказу отримувачу готівкою відображаються такими бухгалтерськими проводками:

Дебет - 1001, 1002;

Кредит - 2902, 2909;

видача переказу клієнту без відкриття рахунку в банку:

Дебет - 2902, 2909;

Кредит - 1001, 1002.

Згідно Постанови НБУ № 280 від 17.06.20045 рахунок 2902 це рахунок для обліку кредиторської заборгованість за прийняті платежі Призначення рахунку: облік сум платежів, які за дорученням клієнтів мають бути перераховані за призначенням отримувачам платежів. За кредитом рахунку проводяться суми податкових, страхових, комунальних платежів, виручка торговельних та побутових організацій, добровільні внески від населення та організацій, суми держмита, інші платежі, які надалі підлягають зарахуванню на рахунки отримувачів. За дебетом рахунку проводяться суми, що перераховані за призначенням на відповідні рахунки отримувачів коштів, або суми повернених клієнтам коштів.

Згідно ж п. 2.8 Банк має відображати в бухгалтерському обліку операції зі списання коштів з рахунку клієнта та видачі готівки у підзвіт відповідальній особі для подальшої виплати за призначенням такими бухгалтерськими проводками:

списання коштів з рахунків клієнтів відображається такою бухгалтерською проводкою:

Дебет - 2620;

Кредит - 2909;

одночасно:

видача готівки відповідальній особі:

Дебет - 1007;

Кредит - 1001, 1002;

після виплати коштів на підставі документів, що підтверджують отримання сум одержувачами коштів:

Дебет - 2909;

Кредит - 1007;

Згідно Постанови НБУ № 280 від 17.06.20045 рахунок 1007 призначений для обліку Банкнот та монет в дорозі Призначення рахунку: облік готівки в національній та іноземній валюті, яка відправлена банком (філією, відділенням). За дебетом рахунку проводяться суми готівки, яка відправлена банком (філією, відділенням) до установ Національного банку України, до філії (банку), відділення банку, до іншого банку (філії, відділення), до обмінних пунктів, до банкоматів. За кредитом рахунку проводяться суми готівки, що надійшла за призначенням.

З огляду на п. Постанови НБУ № 495 від 20.10.2004 свідчить, що банки можуть використовувати рахунки 2909 для обліку своїх зобов'язань, що чітко підтверджується п. 2,5 та п. 2,8 та не заперечувалося відповідачем, в той же час рахунок 2909 не може були використаний для обліку кредитних операцій. Так, зокрема у разі надходження коштів на рахунок 2909 не можливо встановити куди саме, на які рахунки та в якій сумі будуть розподілені кошти.

Також, згідно п. 2.2. Постанови НБУ № 495 від 20.10.2004 року операції з приймання готівки в національній та іноземній валютах від клієнтів через каси банків України відображаються в бухгалтерському обліку на підставі відповідних прибуткових касових документів, визначених нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок ведення касових операцій у банках України, такими бухгалтерськими проводками.

приймання готівки для зарахування на розподільчі рахунки в іноземній валюті у випадках, передбачених законодавством України:

Дебет - 1001, 1002;

Кредит - 2603;

приймання готівки від фізичних осіб для зарахування на поточні, вкладні (депозитні) рахунки:

Дебет - 1001, 1002;

Кредит - 2620, 2625, 2630, 2635;

приймання готівки від фізичних та юридичних осіб для зарахування на рахунки інших юридичних та фізичних осіб:

Дебет - 1001, 1002;

Кредит - 2520, 2530, 2600, 2620, 2650, 2902.

З огляду на вищезазначене, суд встановив, що операція по погашенню заборгованості шляхом внесення готівки в касі банку на рахунок 2909 не передбачена відповідними постановами НБУ, а відтак дані обставини свідчать про відсутність доказів про те, що ОСОБА_2 певний час виконував зобов'язання за кредитною угодою та погашав кредит.

Невиконання ухвали суду суд розцінює як відсутність належних доказів у позивача. Розглядати справу на підставі копій документів суд позбавлений такої можливості у відповідності до вимог ст. 76, 77, 95 ЦПК України, через відсутність можливості перевірити належність та допустимість пред'явлених позивачем копій документів.

Витрати, пов'язані з розглядом справи, суд вважає за необхідне покласти на позивача за первісним позовом. На підставі викладеного, керуючись ст..ст.526-530,610,611,1046 УК України ст.ст. 12, 13, 18, 82, 141, , 259, 89, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DZH0GF00770093 від 10 серпня 2005 року відмовити.

Витрати, пов'язані з розглядом справи у вигляді судового збору 3849,50 грн., суд вважає за необхідне покласти на позивача.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Тюлюнова