Справа № 137/280/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
представника позивача - адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай),
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою мотивуючи її тим, що 25.03.2004 р. помер її батько ОСОБА_4, який на час смерті постійно проживав і був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем за законом і прийняла спадщину після останнього, оскільки постійно проживала разом з ним на протязі шести місяців після смерті батька не відмовилась від неї.
Після смерті спадкодавця заявник звернулася до нотаріуса щоб оформити спадщину, проте нотаріус повідомила, що позивач пропустила шестимісячний строк необхідний для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того нотаріус повідомила про розбіжність прізвища спадкодавця у свідоцтві про його смерть та свідоцтвом про народження позивача. Повідомлено про можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та продовження строку на прийняття спадщини. Одночасно позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця мотивуючи це втратою сертифіката на право на земельну частку(пай) яка перебувала у колективній власності СВАТ «Кожухівське» право на яку мав ОСОБА_4
У судовому засіданні Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задовольнити, пояснивши, що встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини позивачу необхідно для прийняття спадщини після смерті 25.03.2004 р. ОСОБА_4.
Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з'явився надіславши на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без представника сільської ради. У вирішення справи поклались на думку суду (а.с. 27).
Дослідивши матеріали справи та надані в ній заявником докази на обґрунтування заявлених вимог в частині встановлення факту родинних відносин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні впевнено ствердила, що працювала спільно із позивачем та підтвердила, що позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_4 являються дочкою та батьком. Підтвердила обставину спільного проживання ОСОБА_1 із батьком спочатку в с. Кожухів, а згодом с. Лисогірка Літинського району Вінницької області.
Свідок ОСОБА_6 також підтвердила суду, що ОСОБА_1 являється дочкою ОСОБА_4 пояснивши, що позивач на час смерті проживала із ОСОБА_7. Також зазначила, що саме позивач здійснювала поховання спадкодавця.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 388484, виданим повторно 18.10.2017 р. Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 помер 25.03.2004 р., актовий запис № 11 (а.с. 7).
Зі свідоцтва про народження позивача, виданого повторно 18.10.2017 р. Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, пояснюється наявність родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_8 та ОСОБА_1, як між батьком та дочкою. Матірю зазначено ОСОБА_9 (а.с. 8).
Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 341220, виданого 04.01.2016 р. виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_9 померла 01.01.2016 р. (а.с. 21).
Довідкою виданою ОСОБА_3 сільською радою Літинського району Вінницької області за № 29 від 16.01.2018 р. зазначається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 25.03.2004 р. до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований у будинку за адресою вул. Шевченка, 22, с. Кожухів Літинського району Вінницької області. Разом з ним за вищевказаною адресою проживала без реєстрації дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).
З виписки з погосподарської книги за № 449 від 17.05.2018 р. за 2000-2005 рр. виданої ОСОБА_3 сільською радою Літинського району Вінницької області вбачається, що в домогосподарстві по вул. Шевченка в с. Кожухів спільно проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Одночасно ОСОБА_4 зазначений головою домогосподарства, а ОСОБА_1 його дочкою (а.с. 44).
Довідкою ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області за № 448 від 17.05.2018 р. зазначається, що ОСОБА_1 дійсно похоронила свого батька ОСОБА_4, який помер 25.03.2004 р. за власний рахунок у с. Кожухів Літинського району Вінницької області (а.с. 43).
Пунктом 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав.
Заслухавши доводи заявника, пояснення свідків, які в судовому засіданні підтвердили, що померлий ОСОБА_4 являється рідним батьком позивачу ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження вищезазначених обставин, а відтак позов в частині встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення.
Щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Листом за № 92/02-17 від 22.01.2018 р. нотаріус Літинської державної нотаріальної контори повідомила ОСОБА_1 про те, що вона пропустила строк необхідний для прийняття спадщини та роз'яснила про порядок звернення до суду задля захисту своїх інтересів (а.с. 13).
Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», № 24-753/0/4-13, від 16.05.2013 р., щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.
Згідно ч.1 та ч.3 ст. 89 ЦПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином беручи до уваги, покази свідків та матеріали цивільної справи, в сукупності дозволяють стверджувати, що позивач ОСОБА_1 спільно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_7, відтак заява ОСОБА_1 в частині встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає до задоволення.
Що стосується вимоги позивача в частині визнання права на земельну частку (пай) .
Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого 28.10.2002 р. на ім'я ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі рішення Літинської районної державної адміністрації за № 231 від 05.07.2002 р., ОСОБА_4 належиться право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВАТ «Кожухівське» розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 11).
У відповідності до архівної довідки Літинської районної державної адміністрації за № 01-23/146 від 14.02.2018 р., ОСОБА_4 значиться під № 566 у списку громадян, які мають право на земельний пай у СВАТ «Кожухівське», затвердженого рішенням загальних зборів трудового колективу від 11.02.2002 р. і рішенням ОСОБА_3 сільської ради 1 сесії 4 скликання від 17.04.2002 р.№ 17. (а.с. 12).
Згідно оголошення у газеті "Літинський вісник" від 16.11.2017 р., втрачений сертифікат на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4 (а.с. 14).
Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку.
Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).
Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 за життя не отримав державного акту на земельну ділянку, хоча вона і передана останньому у приватну власність, то і позивач в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної ділянки з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для приватизації земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю.
Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що ОСОБА_4, який помер 25.03.2004 р. був батьком позивачу та йому належало право на земельну частку (пай), розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області, а позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом має намір успадкувати майно померлого батька, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому з метою захисту майнових прав позивача, за останньою слід визнати право на земельну частку (пай), розміром 1,85 га., право на яку належало ОСОБА_4, який помер 25.03.2004 р.
Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82,258-265, 268,293,294 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, беручи до уваги правові положення викладені у Постанові Верховного Суду України, "Про судову практику у справах про спадкування", № 7 від 30.05.2008 р., Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», № 5 від 31 березня 1995 року, листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., суд,
Позов задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, є рідною дочкою ОСОБА_4, який помер 25 березня 2004 року, в с. Кожухів Літинського району Вінницької області.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в с. Кожухів Літинського району Вінницької області на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_7, який помер 25 березня 2004 р.
Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 1,85 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 25 березня 2004 року, право на яку належало останньому згідно сертифікату серії РН № 993807 котрий виданий на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області 1 сесії 4 скликання за № 17 від 17 квітня 2002 р.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.