Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/986/18
Справа № 279/1432/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Прокопчук І.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу №279/1432/18 за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач як балансоутримувач квартири АДРЕСА_1 звернувся з позовом про визнання відповідача та її малолітньої дитини ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою, оскільки відповідач ордер на проживання в квартирі не отримувала, в ній не проживає понад 6 років без поважних причин, не утримує її в належному стані. Посилаючись на положення ст.71 ЖК України, просив визнати відповідача та її малолітню дитину такими, що втратили право користування нею.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що відповідач, яка є онукою особи, якій було виділено для проживання спірну квартиру як працівникові позивача, після смерті попереднього квартиронаймача понад 6 років не проживає в ній без поважних причин, в трудових відносинах з позивачем не перебуває, оплату за користування квартирою не проводить, що підтверджено актами, складеними позивачем, тому втратила право користування нею.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що в квартирі проживав її батько, з яким була зареєстрована і вона. Досягнувши повноліття, після смерті батька вона вселилась в квартиру та проживала в ній, однак квартира не обладнана опаленням, електро - та водопостачанням, каналізацією, тому проживання в ній в зимовий період не можливе. Створивши сімю, вона по мірі своїх фінансових можливостей почала проводити в квартирі ремонт, оскільки в даний час вона повністю непридатна для проживання. Збирає кошти на заміну вікон, облаштування опалення. Оскільки в неї у 2016 році народилась дитина, то проживати з дитиною в неналежних умовах не можливо, однак вона проводила оплату за квартиру, неодноразово зверталась до відповідача з клопотаннями про дозвіл приватизувати квартиру, однак отримала відмову. В даний час з родиною змушена проживати в будинку матері, іншого житла не має. Про те, що вона заінтересована в проживанні в квартирі, уповноважена особа позивача нею неодноразово повідомлялась. Будь-яких обстежень квартири ніхто не проводив. Зауважила про те, що подані позивачем акти складені працівниками позивача та близькими їм особами.

Залучена судом третя особа - орган опіки та піклування, свого відношення до позову в частині інтересів малолітньої дитини не висловила.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу права користування житловим приміщенням, який регулюється ст.71,72 ЖК України.

Відповідно до ст.71,ч.1 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Позивач є балансоутримувачем квартири АДРЕСА_1, яка була виділена для проживання дідові відповідача ОСОБА_5 та його родині. Батько відповідача ОСОБА_6 зареєстрував відповідача в квартирі. В даний час в квартирі зареєстрована і малолітня дитина відповідача. Відповідач не заперечує, що з 2016 року в квартирі вона не проживає, однак це повязано не з тим, що вона не заінтересована в проживанні в ній, а з тим, що квартира перебуває в непридатному для проживання стані, який не пов'язаний з діями відповідача. Вказана обставина позивачем не спростована. Отже, відповідач з малолітньою дитиною не проживає в непридатному для проживання житловому приміщенні з поважних причин. В той же час, вона має інтерес та потребу в збереженні права користування квартирою, оскільки іншого житла не має, проводить оплату за неї, робить посильний її фінансовим можливостям ремонт.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, ст.71,72 ЖК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог про втрату права користування житловим приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_7 підприємства "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України", місце знаходження: м.Житомир, вул.Перемоги,75, .

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: с.М.Зубівщина Коростенського району Житомирської області, вул.Перемоги,2, РНОКПП НОМЕР_1.

Повне рішення виготовлено 15.06.2018 року.

Суддя Волкова Н.Я.

Копія згідно оригіналу