Справа № 525/597/18
Провадження №2/525/232/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2018 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши на підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про встановлення факту, що породжує юридичні наслідки та продовження права на приватизацію на земельні ділянки в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_3 вбачається, що 05.11.2006 року помер її чоловік ОСОБА_5, останнє місце проживання та реєстрації якого було с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№19. На момент смерті проживав разом з позивачкою по справі, його дружиною ОСОБА_3. До складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшли земельні ділянки: 1) земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№19, що була передана у власність рішенням №18 від 28.02.1995 року виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_6 (матері чоловіка позивачки), спадщину після смерті якої 10.02.2004 року чоловік позивачки фактично прийняв шляхом постійного з нею проживання на момент смерті, але юридично її не оформив (не виготовив державного акту); 2) земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,38 га, що була передана у власність рішенням №18 від 28.02.1995 року виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_6 (матері чоловіка позивачки), спадщину після смерті якої 10.02.2004 року чоловік позивачки фактично прийняв шляхом постійного з нею проживання на момент смерті, але юридично її не оформив (не виготовив державного акту). На сьогодні це дві земельні ділянки, одна площею 0,26 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№19, інша площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№46.

Позивач стверджує, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_5, вже отримала ряд спадкових документів, а саме свідоцтво про право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями. Як зазначає позивач, за життя мати її чоловіка ОСОБА_6, на імя якої були передані у власність земельні ділянки по рішенню сільської ради склала заповіт на чоловіка позивачки, але заповітом був охвачений тільки житловий будинок з господарськими будівлями, інше майно у заповіт не увійшло, а саме земельні ділянки. Свідоцтво про народження чоловіка позивачки, з якого вбачається, що його матірю є ОСОБА_6, є «ветхим», що не читається. Дубліката позивачка отримати не може, про що відділ РАЦС йому повідомив, що такі відомості відсутні, оскільки не зберігся архів. Інших спадкоємців першої черги немає.

Позивач вказує, коли вона звернулась до державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, то нотаріус відмовив їй в звязку з тим, що, по-перше, на дані земельні ділянки немає правовстановлюючих документів, окрім рішення про передачу у власність, по-друге, що спадкові земельні ділянки заповітом не охвачені, а щоб довести, що її чоловік був сином ОСОБА_6 потрібно встановити даний факт в судовому порядку.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки на сьогодні неможливо отримати, оскільки її чоловік та свекруха померли, тому вона змушена звернутися до суду з позовом, у якому просить: встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 10.02.2004 року, останнім місцем проживання якої було с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 05.11.2006 року, як між матірю та сином; визнати за ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів в порядку спадкування після смерті 05.11.2006 року її чоловіка ОСОБА_5 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№19, що була передана у власність рішенням №18 від 28.02.1995 року виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_6, спадщину після смерті якої 10.02.2004 року чоловік позивачки фактично прийняв, але юридично її не оформив; визнати за ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів в порядку спадкування після смерті 05.11.2006 року її чоловіка ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,26 га, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№19, що була передана у власність рішенням №18 від 28.02.1995 року виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_6, спадщину після смерті якої 10.02.2004 року чоловік позивачки фактично прийняв, але юридично її не оформив; визнати за ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів в порядку спадкування після смерті 05.11.2006 року її чоловіка ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№46, що була передана у власність рішенням №18 від 28.02.1995 року виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_6, спадщину після смерті якої 10.02.2004 року чоловік позивачки фактично прийняв, але юридично її не оформив (а.с.а.с.5-7).

До проведення підготовчого судового засідання у справі від відповідача у справі ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області надійшов лист про те, що даний відповідач по суті визнає заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_3 і просить провести відповідне засідання у їх відсутність (а.с.43).

Відповідач у справі має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В підготовчому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали доводи та обґрунтування позовної заяви, в своїх поясненнях посилалися на обставини, що викладені в позові і просили позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_1, пояснення представника позивача ОСОБА_2, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, що надані сторонами у справі на засадах змагальності і диспозитивності, давши всім доказам у справі належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про встановлення факту, що породжує юридичні наслідки та продовження права на приватизацію на земельні ділянки в порядку спадкування підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що громадянка ОСОБА_6 (а.с.а.с.14,15), останній постійним місцем проживання якої було с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області померла 10.02.2004 року, про що ОСОБА_4 сільською радою Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.9).

Судом встановлено, що чоловік позивача по справі ОСОБА_3 (до укладення шлюбу Даценко) ОСОБА_7 ОСОБА_5 (а.с.14) помер 05.11.2006 року, про що виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.10).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З копії заповіту від 20.05.1985 року, складеного ОСОБА_6, жит. ІНФОРМАЦІЯ_4 та посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №37 вбачається, що остання на випадок смерті належні їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, розташованими в с. Суржки Великобагачанського району заповідає ОСОБА_5. Заповіт станом на 19.06.2006 року не відмінено і не замінено іншим (що вбачається з напису на даній копії заповіту (а.с.11).

З доводів заяви ОСОБА_3 та наявних матеріалів справи слідує, що свідоцтво про народження чоловіка позивачки ОСОБА_5, з якого вбачається, що його матірю є ОСОБА_6, є по суті «ветхим» (а.с.15), що майже не читається. Дубліката позивачка отримати не може, про що відділ РАЦС йому повідомив, що такі відомості відсутні, оскільки не зберігся архів, що слідує з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану №6 від 13.04.2018 року (а.с.16).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2018 року, посвідченого виконуючою обовязки державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 05.11.2006 року, є його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: житлового будинку, зазначеного в плані літ. «А-1», розмір житлової площі якого в цілому становить 21,5 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м. та господарських будівель і споруд: літня кухня «Б», погріб вхідний «В», сарай «Г», гараж «Д», навіс «д», сарай «Ж», колодязь питний №1, що знаходиться за адресою: с. Суржки, вул. Козацька (Леніна), 19 Великобагачанського району, який належав на праві свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради 09.09.1988 року та зареєстрованого КП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» у реєстрову книгу №1 за реєстровим №52, ОСОБА_6, яка померла 10.02.2004 року, спадкоємцем якої згідно заповіту був її син ОСОБА_5, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Дане свідоцтво зареєстроване в реєстрі під №198 (а.с.а.с.12,13).

З довідки, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №133 від 29.03.2018 року вбачається, що гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, на день смерті 10.02.2004 року, була зареєстрована і постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_8. Разом з ОСОБА_6 станом на 10.02.2004 року за вказаною адресою були зареєстровані і проживали: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 син; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, невістка (а.с.17). Тобто вбачається, що ОСОБА_5 по даних ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району рахувався як син ОСОБА_6.

З довідки, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №134 від 29.03.2018 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,26 га для ведення особистого підсобного господарства, які передавались у власність ОСОБА_6 рішенням №18 виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району знаходяться за адресою: с. Суржки, вул. Козацька, 19 Великобагачанського району. Земельна ділянка площею 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства, яка передавались у власність ОСОБА_6 рішенням №18 виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району знаходяться за адресою: с. Суржки, вул. Козацька, 46 Великобагачанського району (а.с.18).

З довідки, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №135 від 29.03.2018 року вбачається, що в с. Суржки Великобагачанського району вулиця Леніна перейменована на вулицю Козацька (а.с.19).

З архівного витягу з протоколу №2 засідання виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів Великобагачанського району від 28.02.1995 року вбачається, що ОСОБА_6, жительці с. Суржки, передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування особистого жилого будинку та 0,38 га землі по вул. Леніна для ведення особистого підсобного господарства (а.с.21).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказали про те, що їм відомо та підтвердили, що ОСОБА_5 був сином ОСОБА_6, вони проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_4, в т.ч. і на час смерті останньої.

З постанови в.о. державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 19.04.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріусом було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування особистого житлового будинку, площею 0,26 га для ведення особистого селянського господарства,що знаходяться за адресою: с. Суржки, вул. Козацька, 19 Великобагачанського району та земельну ділянку площею 0,12 га для ведення підсобного господарства,що знаходиться за адресою: с. Суржки, вул. Козацька, 46 Великобагачанського району після померлого 05.11.2006 року ОСОБА_5 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.22).

Отже, у звязку з даною відмовою нотаріуса (яка є чинною і на даний час) та необхідністю встановлення певною юридичного факту, ОСОБА_3 була змушена звернутися до Великобагачанського районного суду з відповідною заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

З повідомлення в.о. в порядку заміщення державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 31.05.2018 року №01-09/526, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) та копій документів зі спадкової справи вбачається, що у Великобагачанській державній нотаріальній конторі після померлої 10.02.2004 року ОСОБА_6 заведена спадкова справа №149/2004; спадщину після неї прийняв ОСОБА_5, заяви від інших спадкоємців та претензій від кредиторів не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалося (а.с.а.с.44-47).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки…».

Отже, проаналізувавши всю сукупність письмових доказів по справі, враховуючи також і не заперечення заінтересованої особи у справі щодо задоволення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, з огляду на наявні письмові докази, а також показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 жителів с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області суд приходить до висновку, що представниками заявника ОСОБА_3 доведено суду, що ОСОБА_6, народження, яка померла 10.02.2004 року, останнім місцем проживання якої було с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 05.11.2006 року, є матірю та сином відповідно, і цей факт повинен бути встановлений судом (заявлені позовні вимоги позивача, що викладені в п.1 прохальної частини позовної заяви).

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

З листа виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №91/02-23 від 29.03.2018 року вбачається, що дана сільська рада не має можливості надати дозвіл на виготовлення технічної документації на земельні ділянки ОСОБА_3, спадкоємцю після ОСОБА_6, а саме: 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,38 га для ведення особистого підсобного господарства, оскільки вище згадані земельні ділянки були передані у власність рішенням виконавчого комітету №18 від 28.02.1995 року ОСОБА_6 (а.с.20).

Відповідно п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Згідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, що перешкоджає позивачу ОСОБА_3 вирішити це питання у позасудовому порядку, тому в даний час позивач не має можливості виготовити правовстановлюючі документи на імя померлогої, які необхідні для оформлення свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_12 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування передбачено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Широкодинська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області рішення про завершення приватизації спадкоємцем померлого ОСОБА_5 ОСОБА_3 не приймала. Право на завершення приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлому ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до спадкоємця за законом позивача у справі ОСОБА_3

При таких обставинах, коли відповідач у справі по суті не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з огляду на сукупність досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16,328,392,1216-1218,1220,1261,1268,1296,1297 ЦК України, ст.3 СК України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,197,200,206,259,263-265,315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про встановлення факту, що породжує юридичні наслідки та продовження права на приватизацію на земельні ділянки в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6, яка померла 10.02.2004 року, останнім місцем проживання якої було с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 05.11.2006 року, як між матірю та сином.

Визнати за ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів в порядку спадкування після смерті 05.11.2006 року її чоловіка ОСОБА_5 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№19, що була передана у власність рішенням №18 від 28.02.1995 року виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_6, спадщину після смерті якої 10.02.2004 року чоловік позивачки фактично прийняв, але юридично її не оформив.

Визнати за ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів в порядку спадкування після смерті 05.11.2006 року її чоловіка ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,26 га, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№19, що була передана у власність рішенням №18 від 28.02.1995 року виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_6, спадщину після смерті якої 10.02.2004 року чоловік позивачки фактично прийняв, але юридично її не оформив.

Визнати за ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів в порядку спадкування після смерті 05.11.2006 року її чоловіка ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою: с. Суржки Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Козацька (колишня Леніна), буд.№46, що була передана у власність рішенням №18 від 28.02.1995 року виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_6, спадщину після смерті якої 10.02.2004 року чоловік позивачки фактично прийняв, але юридично її не оформив.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_3, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_11, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії КН №687865, виданий Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області 17.07.1998 року; представник позивача адвокат ОСОБА_1, місце знаходження селище ОСОБА_13, вулиця Каштанова, 20 Полтавської області; представник позивача ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання селище ОСОБА_13, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; відповідач ОСОБА_4 сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, місце знаходження с. Широка Долина, вул. Миру, 8 Великобагачанського району Полтавської області, .

Повний текст рішення складений 14 червня 2018 року.

Суддя В.В.Хоролець