Справа № 766/2740/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
18.06.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником однокімнатної квартири № 287 загальною площею 30,7 кв.м., в тому числі житловою площею 17,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Дорофєєва, 20. Крім неї в квартирі з 2012 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який в квартирі не проживає та не є членом сімї позивача.
У звязку з викладеним просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 287, розташованою по вул. Дорофєєва, 20 в м. Херсоні.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.03.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 19.03.2018 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи надав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, у вирішенні справи покладався на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від №112206791 від 30.01.2018 року.
Як вбачається з довідки про склад сімї від 15.02.2018 року № 70 за адресою: АДРЕСА_1 крім позивача зареєстрований ОСОБА_2.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд.
Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська