Справа №560/630/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

представника заявника - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її матір ОСОБА_6 Починаючи з квітня місяця 2012 року до дня смерті матері вона проживала без реєстрації разом із нею будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 Після смерті матері відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, до складу якої входить житловий будинок в АДРЕСА_1 Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області ві 04 жовтня 2017 року за нею було визнано право власності на вищевказаний будинок. В квітні місяці 2018 року вона звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування спадкового житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого на ім'я спадкодавця ОСОБА_6 Однак при ознайомленні із документами, нотаріус повідомив їй, що вона та мати зареєстровані за різними адресами та відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У судовому засідання заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали, а також повідомили, що заінтересована особа ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала та пояснила, що дійсно її сестра ОСОБА_2 проживала разом із матір'ю ОСОБА_6 в будинку останньої, яку вона доглядала, вела спільне господарство та поховала. Також повідомила, що ОСОБА_3 дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що дійсно ОСОБА_2 проживала разом із своєю матір'ю ОСОБА_6 в будинку останньої до дня її смерті, вела з нею спільне господарство та доглядала її, яку і поховала.

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованої особи ОСОБА_4, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності інших заінтересованих осіб, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги заявниці не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір заявниці ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2017 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на вищевказаний житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Згідно акту підтвердження факту спільного проживання та користування майном спадкодавця ОСОБА_6 від 13 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 спільно проживала без реєстрації разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6 в її будинку за адресою: АДРЕСА_1, в якою вела спільне спільне господарство та доглядала її, до дня смерті останньої (а.с.6).

Згідно довідки №791 від 20 квітня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Сварицевицької сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с.7).

Відповідно до вимог частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1296 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому, важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 стмтті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Наявні у матеріалах справи докази, підтверджують в повному обсязі той факт, що заявниця ОСОБА_2 проживала із спадкодавцем ОСОБА_6 в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 та вела з нею спільне господарство.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення, в тому числі і постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявника має юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи у суду наявні законні підстави встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 13, 81, 89, 259, 263-265, 294, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини разом із її матір'ю - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в будинку останньої, що розташований в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 частини 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 18 червня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.