Постанова

Іменем України

07 червня 2018 року

м. Київ

справа № 369/7971/16-ц

провадження № 61-23151св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Благоустрій Крюківщини» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 березня 2017 року у складі судді Ігнатченко Н. В.,

встановив:

У серпні 2016 року комунальне підприємство «Благоустрій Крюківщини» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у складі судді Волчко А. Я. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

ОСОБА_4 оскаржив вищезазначену ухвалу в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 березня 2017 року у складі судді Ігнатченко Н. В. відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року на підставі статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав до суду касаційної інстанції касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Вважає ухвалу про відмову у прийнятті його апеляційної скарги незаконною, оскільки чинним законодавством не передбачено постановлення таких ухвал.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга та матеріали цивільної справи № 369/7971/16-ц надійшли до Верховного Суду.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення статей 293, 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції), виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, яка оскаржена не у зв'язку з порушенням правил підсудності, не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Колегія погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Установлено, що в апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати ухвалу місцевого суду про відкриття провадження у справі, посилаючись на те, що у провадженні цього ж районного суду перебуває справа між тими самими сторонами, з приводу того самого предмету і з тих же підстав. Крім того, зазначав, що суд першої інстанції порушив порядок надсилання сторонам копій ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Статтею 293 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) визначено перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в статті 293 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) відповідно до буквального змісту кожного із пунктів.

Чинним на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій ЦПК України не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з інших підстав, аніж у зв'язку з недотриманням правил підсудності.

При поданні особою апеляційної скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до статей 293 та 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги (пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»).

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року, оскільки вона оскаржена не у зв'язку з порушенням правил підсудності та відповідно до норм ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Доводи заявника про те, що апеляційний суд не має повноважень відмовляти у прийнняті скарг, є безпідставними з огляду на вищезазначене роз'яснення.

Крім того, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і підстави для скасування цієї ухвали відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат