Справа №560/893/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання незаконним наказів про накладення дисциплінарних стягнень, наказу про звільнення, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Пунктом 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області та просить:

- визнати незаконним та зобов'язати ОСОБА_3 сільську раду скасувати розпорядження сільського голови ОСОБА_3 сільської ради №62 від 22 травня 2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2А.";

- визнати незаконним та зобов'язати ОСОБА_3 сільську раду скасувати розпорядження сільського голови ОСОБА_3 сільської ради №66 від 30 травня 2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2А.";

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради №30 від 23 червня 2017 року "Про розірвання контракту та звільнення директора Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області;

- поновити його на посаді директора Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_3 сільської ради;

- стягнути з ОСОБА_3 сільської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 червня 2017 року роботи до дня поновлення на роботі;

- стягнути із ОСОБА_3 сільської ради на його користь допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в сумі 4464 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 сільської ради на його користь моральний збиток в сумі 30000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі на посаді директора Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_3 сільської ради;

- судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 01 червня 2016 року між ним та Управлінням освіти, молоді та спорту Дубровицької райдержадміністрації був укладений контракт про призначення його на посаду Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дубровицької районної ради Рівненської області терміном на п'ять років з 01.06.2016 року до 31.08.2021 року. У зв'язку із створенням в 2016 році ОСОБА_3 об'єднаної територіальної громади Дубровицького району Рівненської області Вербівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" із комунальної власності Дубровицької районної ради переданий у комунальну власність ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району. 22 травня 2017 року розпорядженням сільського голови ОСОБА_3 сільської ради №62 від 22.05.2017 року його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв'язку з неналежним виконанням посадових обов'язків, а саме невжиття заходів щодо безпечної організації навчального процесу та перебування дітей у школі, внаслідок неповідомлення про існування відкритої штучної водойми, як джерела небезпеки на території школи, в результаті чого стався інцидент з учнем 4 - го класу ОСОБА_4 через що дитина перебувала на лікуванні і про це не було повідомлено виконавчий комітет ОСОБА_3 сільської ради. Таке розпорядження сільського голови вважає незаконним. Будучи керівником навчального закладу, він неодноразово звертався в Управління освіти, молоді та спорту Дубровицької РДА, та після передачі навчального закладу у комунальну власність ОСОБА_3 сільської ради до завідувача сектором освіти, молоді та спорту ОСОБА_5 (подання №02-03/92 від 24.03.2017 року) та голови ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_6 (подання №02-03/201 від 06.04.2017 року) про надання коштів чи виділення матеріалів для огородження ставка, який використовувався як протипожежна водойма. Однак, позитивної відповіді не отримав. Отже його вини в необгороджені водойми немає. Крім того, з моменту отримання ОСОБА_3 сільською радою заяви ОСОБА_7 пройшло більше одного місця, а отже сільською радою порушено порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачений ст.148 КЗпП України.

30 травня 2017 року розпорядженням голови ОСОБА_3 сільської ради №66 від 30 травня 2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2А." його повторно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, як вказано в мотивувальній частині розпорядження, у зв'язку з порушенням трудової дисципліни, а саме: відсутність на роботі 03 травня 2017 року з 09 год. по 18 год. 15 хв. без поважних причин. Підставою накладення на нього дисциплінарного стягнення є акт про відсутність на роботі від 03.05.2017 року та його пояснення від 10.05.2017 року надані ним голові ОСОБА_3 сільської ради. Однак, дане розпорядження вважає незаконним. У своєму поясненні він вказав, що 03 травня 2017 року займався виконанням своїх службових обов'язків, пов'язаних із функціонуванням навчального закладу, а саме перебував з 09 год. 30 хв. до 12 год. 20 хв. на прийомі в голови Дубровицької РДА ОСОБА_8 Після прийому, він перебував в приміщенні МЧС м.Дубровиця, де вирішував питання, пов'язані із функціонуванням на території навчального закладу ставка, який використовується пожежною службою в якості пожежної водойми. З 16 год. 30 хв. перебував у ОСОБА_3 сільській раді, де також вирішував питання, пов'язані із функціонуванням навчального закладу. Про те, що 03.05.2017 року він буде перебувати на прийомі в голови Дубровицької РДА, він напередодні письмово повідомив завідувача сектором освіти, молоді та спорту ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_5 Отже, 03 травня 2017 року ним не скоєно прогулу, так як він виконував свої посадові обов'язки.

23 червня 2017 року рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області №30 від 23.06.2017 року "Про розірвання контракту та звільнення директора Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області його звільнено з посади директора Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" за п.3 ст.41 КЗпП України за вчинення особою, яка виконує виховні функції аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи. Підставою такого звільнення є матеріали службового розслідування від 15.06.2017 року. У самих матеріалах розслідування висловлені не реальні факти нібито його аморальних проступків, а лише припущення членів комісії, які проводили службове розслідування про можливість таких дій з його сторони, сприймаючи інформацію із заяв батьків, які є голослівними і не підтверджені будь-якими фактами. Із прізвищ батьків, як фігурують в матеріалах службового розслідування видно, що із даними особами в нього виникли певні конфліктні ситуації у зв'язку з їх неправомірними діями на території школи та діями їх дітей. Комісія за результатами службового розслідування встановила факт побиття ним неповнолітнього учня ІНФОРМАЦІЯ_1, по вказаному інциденту проводиться розслідування Дубровицьким ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області і остаточне рішенням має бути прийнято або поліцією або судом. При проведенні службового розслідування, комісія не брала від нього будь-якого пояснення щодо фактів, які викладені у висновку службового розслідування, як такі, що вказують на аморальну поведінку.

До того, на момент звільнення, повний розрахунок роботодавця з ним так і не було проведено. Звільнений він був 23 червня 2017 року, а розрахункові йому було виплачено лише 29 червня 2017 року.

Крім матеріальної шкоди порушенням його трудових прав: незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та незаконне звільнення, йому завдано і моральної шкоди. Незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган спричинило йому душевні страждання пов'язані з почуттям вседозволеності роботодавців принижувати керівника навчального закладу без будь-яких об'єктивних причин і реального вивчення матеріалів, які стали підставою для притягнення до юридичної відповідальності. Незаконне звільнення з роботи вимагає від нього додаткових зусиль, так як на його утриманні фактично перебувають неповнолітні син та дочки, які позбавлені зі сторони його, як глави сімейства, матеріального забезпечення. На ґрунті психологічного переживання погіршився і його душевний спокій.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

При цьому, представник позивача ОСОБА_9 додав, що є незрозумілим, яке повідомлення мав ОСОБА_2 подати в сільську раду щодо інциденту із ОСОБА_4, коли інцидент відбувся в листопаді 2016 року, а НВК перейшов у підпорядкування ОСОБА_3 сільської ради в січні 2017 року. ОСОБА_3 сільська рада сприйняла заяву ОСОБА_7 щодо інциденту з її сином, як надзвичайну ситуацію (нещасний випадок) не перевіривши чи може такий випадок відноситись до нещасних випадків відповідно до чинного законодавства. Як видно із довідки, виданої фельдшером, з 05 грудня 2017 року по 09 грудня 2017 року ОСОБА_4 був хворий з діагнозом ГРЗ. Медичний термін ГРЗ (гостре респіраторне захворювання) - це інфекційне захворювання дихальних шляхів, яке викликається вірусами, бактеріями та іншими інфекційними агентами та передається повітряно-крапельним і/або контактно-побутовим способом. Тому яке відношення може мати вказаний діагноз до того, що ОСОБА_4 у водоймі намочив ногу. Отже, будь-якого ні логічного, ні юридичного підґрунтя, щодо винесення догани ОСОБА_2 розпорядженням голови сільської ради №62 від 22.05.2017 року немає.

Другий раз позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани по причині відсутності на роботі 03 травня 2017 року. Однак, не дивлячись на пояснення позивача, роботодавець, на якого законодавцем покладено обов'язок доказати вину працівника при порушенні ним трудової дисципліни, не здійснював перевірку викладених позивачем фактів, а зробив висновок, що він був відсутній у навчальному закладі без поважних причин. До матеріалів справи долучені документи, які свідчать про те, що за межами навчального закладу ОСОБА_2 знаходився 03 травня 2017 року в питаннях доручення, яке надавалось роботодавцем, що стосується пожежної водойми на території навчального закладу та інших питаннях, які стосуються функціонування навчального закладу.

Що стосується рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області №30 від 23 червня 2017 року "Про розірвання контракту та звільнення директора Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_3 сільської ради Дубровицькго району Рівненської області за п.3 ст.41 КЗпП України за вчинення особою, яка виконує виховні функції аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, то таке рішення виконавчий комітет міг прийняти лише після завершення досудового розслідування чи рішення суду, так як по факту нібито нанесення легкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 позивачем, провадиться досудове розслідування. При проведенні службового розслідування, комісія не брала від ОСОБА_2 будь-якого пояснення щодо фактів, які викладені у висновку службового розслідування, як такі, що вказують на його аморальну поведінку, а перебравши на себе функції правоохоронних і судових органів, зробила висновок про побиття ОСОБА_2 ОСОБА_10 Отже, виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради необґрунтовано прийнято рішення про звільнення ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_11 заявлені позовні вимоги позивача не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості, про що наголошують ч.ч.1 - 4 ст. 12 ЦПК України.

З наявного у матеріалах справи контракту (а.с.62-70 Т.2) вбачається, що такий був укладений між Управлінням освіти, молоді та спорту Дубровицької РДА та позивачем ОСОБА_2 про роботу на посаді директора Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дубровицької районної ради Рівненської області терміном на 5 років з 01.06.2016 року до 31.08.2021 року.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується рішенням ОСОБА_3 сільської ради №80 від 23.12.2016 року "Про прийняття безоплатно освітніх закладів та їх майна у комунальну власність ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області" (а.с.26 Т.3) Вербівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" переданий у комунальну власність ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району після створення ОСОБА_3 об'єднаної територіальної громади Дубровицького району.

22 травня 2017 року розпорядженням сільського голови №62 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2А." (а.с.14 Т.1) ОСОБА_2, директору Вербівського навчально-виховного комплексу оголошено догану у зв'язку з неналежним виконанням своїх посадових обов'язків, а саме: невжиття заходів щодо безпечної організації навчального процесу та перебування дітей у школі, внаслідок неповідомлення про існування відкритої штучної водойми, як джерела небезпеки на території школи, внаслідок чого стався інцидент з учнем 4-го класу, через що дитина перебувала на лікуванні і про це не було повідомлено виконавчий комітет ОСОБА_3 сільської ради.

Так, 07 квітня 2017 року до ОСОБА_3 сільської ради надійшло звернення ОСОБА_7 (а.с.233 Т.1) про те, що її дитина, учень 4-го класу в зимовий період провалився у водойму, яка знаходиться на шкільному подвір'ї Вербівського НВК. Після цього випадку дитина захворіла.

На вимогу ОСОБА_3 сільської ради Вих. №02-18/48 від 25.04.2017 року (а.с.42 Т.3) щодо надання інформації по вказаній водоймі, позивачем надана інформація про водний об'єкт (ставок) за Виз. №02-03/174 від 04.05.2017 року (а.с.43 Т.3) та зазначено, що ставок виконує функцію протипожежної водойми. За час його існування ,жодних надзвичайних ситуацій не траплялося.

Крім того, у наданій інформації позивач зазначив, що звертався до керуючого сектором освіти ОСОБА_5 та ОСОБА_3 сільської ради про необхідність у матеріалах для обгородження протипожежної водойми, однак його звернення не розглянуті.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, такі звернення позивача мали місце та були викладені у поданнях про потребу у матеріалах для обгородження протипожежної водойми.

Але, як зазначила представник відповідача ОСОБА_11, вказані подання позивача направлені адресатам були лише після того, як постало питання існування даної водойми.

Слід зауважити, що позивачем не в повному обсязі була виконана вимога щодо надання інформації по водоймі, оскільки будь-якого документального підтвердження про законне походження даного водного об'єкту, його призначення та наявність будь-яких дозвільних документів щодо його розміщення, позивачем надано не було, як при вирішенні даного питання з ОСОБА_3 сільською радою, так і в ході судового розгляду справи.

Як зазначено у Статуті Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.3-23 Т.3), а саме у пункті 7.1 Статуту, матеріально-технічна база НВК включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі НВК.

Аналізуючи наявний у матеріалах справи інвентаризаційний опис необоротних активів, які обліковуються та зберігаються у Вербівському НВК (а.с.231-232 Т.1) встановлено відсутність будь-якого водного об'єкту, в тому числі протипожежного, на балансі НВК.

Отже, з даного слідує, що водний об'єкт знаходиться на території НВК без законних на те підстав.

Зі змісту п.2.8 Контракту вбачається, що керівник, у даному випадку позивач, зобов'язується забезпечувати дотримання вимог чинного законодавства з охорони дитинства, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм, техніки безпеки; повідомляти про виявлені недоліки в роботі закладу.

Із зазначеного слідує, що саме позивач мав забезпечити безпеку учнів.

Окрім того, представник позивача ОСОБА_9 у своєму виступі спростовував довідку фельдшера ОСОБА_12 від 13.12.2016 року (а.с.55 Т.1) з якої вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно був хворий з 05.12.2016 року по 09.12.2016 року з діагнозом ГРЗ.

Представник позивача ОСОБА_9 акцентував свою увагу на те, що ГРЗ - це інфекційне захворювання дихальних шляхів, яке викликається вірусами, бактеріями та іншими інфекційними агентами, яке передається повітряно-крапельним і/або контактно-побутовим способи. Тому йому є незрозумілим, яке відношення такий діагноз має до того, що дитина у водоймі намочила ноги.

При таких твердженнях, представник позивача не рахував те, що ГРЗ у своєму роді поділяється на види: вірусне та бактеріальне. у свою чергу, бактерії, які перебувають в організмі людини, при сезонному зниженні температури, переохолодженні чи перепаді температури призводять до захворювання. У даному випадку, слід наголосити на тому, що саме переохолодження є основною причиною ГРЗ.

Отже, причин оспорювати діагноз ОСОБА_4 нема, оскільки інцидент з дитиною стався в кінці листопада місяця, тобто в холодну пору року і тому переохолодження дитини мало місце.

Тому, встановлені обставини дають підстави зазначити, що позивачем неналежно виконувалися обов'язки, зокрема, в частині забезпечення безпеки учнів, що у свою чергу спростовує обґрунтування позивача щодо незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани по вказаному факту.

До того ж, 30 травня 2017 року розпорядженням сільського голови "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2А." (а.с.127 Т.3) ОСОБА_2, директору Вербівського навчально-виховного комплексу, оголошено догану у зв'язку з порушенням трудової дисципліни, а саме: відсутність на роботі 03 травня 2017 року з 09 год. по 18 год. 15 хв. без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2017 року було встановлено факт відсутності на роботі ОСОБА_2 протягом робочого дня з 09 год. по 18 год. 15 хв., про що складено відповідний акт, який підписаний сільським головою ОСОБА_6, заступником сільського голови ОСОБА_13, завідуючим сектором освіти, молоді та спорту ОСОБА_5, завідуючою юридичним сектором ОСОБА_11 та вчителями ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (а.с.128 Т.3).

У зв'язку з встановленням факту відсутності позивача на роботі 03 травня 2017 року, останньому було запропоновано надати пояснення причин відсутності з наданням підтверджуючих документів в термін до 10 травня 2017 року(а.с.103 Т.2).

З пояснювальної записки ОСОБА_2 (а.с.104 Т.2) вбачається, що 03 травня 2017 року він відпрацював повний робочий день. 02 травня 2017 року він, як керівник, письмово повідомив завідуючого сектором освіти ОСОБА_5 про те, що у нього 03 травня 2017 року о 10 год. призначена зустріч з головою Дубровицької РДА ОСОБА_8

На даному прийомі він перебував з 09 год. 30 хв. до 12 год. 20 хв. Після прийому, для з'ясування ряду питань щодо водного об'єкта, був на зустрічі в приміщенні МЧС м.Дубровиця, а о 16 год. 30 хв. приїхав до ОСОБА_3 сільської ради для вирішення робочих питань.

При цьому, позивач зазначив, що відсутність працівника на робочому місці, але не в школі, не вважається прогулом, якщо працівник перебуває поза територією і виконує роботу, пов'язану з його посадовими обов'язками.

Однак, слід зважити на той факт, що на повідомлення, яке наявне у матеріалах справи (а.с.236 Т.1) відсутнє будь-яке погодження чи/або дозвіл на відсутність позивача на робочому місці.

Незважаючи на відсутність такого дозволу, позивач 03 травня 2017 року у першій половині дня разом з завучем ОСОБА_19 та в складі делегації 7 чоловік були на особистому прийомі у голови Дубровицької РДА, що підтверджується довідкою №362/0148 від 07.06.2017 року та реєстраційно-контрольною карткою №07/01 від 03.05.2017 року (а.с.107 Т.2).

Але, навіть наявність таких документів не підтверджує поважності причини відсутності на роботі, так як позивач не довів у судовому засіданні та не підтвердив доказами, що такий візит до голови РДА стосувався виконання ним саме функціональних обов'язків.

Як зазначила у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_11 та не заперечив позивач, питання, які виносилися на розгляд до голови Дубровицької РДА носять особистий характер та не пов'язані з функціонуванням навчально-виховного комплексу. Про це також свідчить заява від 03.05.2017 року, яка подавалась на ім'я голови Дубровицької РДА ОСОБА_8 і питання, які порушувались в даній заяві.

Про те, що візит позивача до голови Дубровицької РДА мав особистий характер також підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_20, яка зазначила, що делегація, яка 03 травня 2017 року перебувала на прийомі в голови РДА ОСОБА_8 на чолі з директором Вербівського НВК ОСОБА_2 їздила захищати честь вчителя і директора від дітей.

Що ж стосується перебування позивача на прийомі у керівництва пожежної частини м.Дубровиця для вирішення питання стосовно водного об'єкту (ставка), то слід зауважити, що жоден доказ, який міститься у справі, не підтверджує цю обставину

Тому, сукупність наданих позивачем доказів не дають змоги суду дійти висновку про поважність причин відсутності його на робочому місці 03 травня 2017 року.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладений трудовий договір.

Зі змісту ч. 1 ст. 142 КЗпП України вбачається, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як встановлено у судовому засіданні, правилами внутрішнього трудового розпорядку Вербівського НВК передбачено 5-денний робочий тиждень з двома вихідними.

Згідно витягу із плану роботи на 2016-2017 навчальний рік Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дубровицької районної ради Рівненської області із 01 серпня 2016 року по 31 липня 2017 року (а.с.112 Т1) встановлений режим роботи персоналу навчального закладу, в тому числі директору НВК - нормований робочий тиждень, 40 год. на тиждень, робочий час 8 год. 30 хв. - 17 год. 30 хв.

Крім того, позивач мав педагогічне навантаження, що стверджується табелями обліку використання робочого часу, які знаходяться у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов'язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення.

Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру.

Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків.

Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Аналізуючи оскаржуваний наказ, слід зазначити, що описова його частина містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач, та чітко зазначено, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до застосування догани та що було підставою для застосування такого стягнення згідно КЗпП України.

Як пояснила у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_11, сільською радою, при обранні виду стягнення, враховувалась заподіяна шкода вчиненим проступком, зокрема те, що 03 травня 2017 року ОСОБА_3 сільською радою було організовано збори батьків учнів та вихованців Вербівського НВК. Дані збори були організовані у зв'язку з надзвичайною ситуацією, яка склалася в даному навчальному закладі, а саме 24 квітня 2017 року на ім'я сільського голови батьками учнів було подано 19 заяв про те, що у випадку невирішення питання перебування на роботі керівника навчального закладу, вони відмовляються відпускати дітей до школи та у зв'язку з тим, що керівник навчального закладу неодноразово заявляв про те, що сільська рада та її голова вислуховує тільки ту частину батьків, які налаштовані проти директора. Тому, з метою врегулювання ситуації та встановлення об'єктивності, вчителям школи було запропоновано повідомити всіх батьків про зустріч в приміщенні будинку культури. Однак, на дані збори керівництво школи, тобто директор та його заступник, не прибуло.

Зазначені вище обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно із ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Вказана норма закону відповідачем дотримана та накладено дисциплінарні стягнення у межах встановлених строків.

За таких обставин, суд не вбачає порушень трудового законодавства в діях відповідача при винесені розпоряджень сільського голови від 22.05.2017 року №62 та 30.05.2017 року №66, оскільки при оголошенні доган позивачу, відповідач діяв в межах своїх повноважень, у спосіб та в порядку, визначеному внутрішніми документами, якими йому надано право на свій власний розсуд визначати стягнення за відповідний обсяг вчиненого порушення позивачем. Відтак, притягнення до дисциплінарної відповідальності за цими розпорядженнями є обґрунтованим.

Окрім того, оспорювані розпорядження сільського голови не оскаржувалися позивачем після їх винесення, а стали предметом позову після його звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що у судовому засіданні позивачем у порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не доведено належними доказами відсутність факту порушень трудової дисципліни, а надані відповідачем докази свідчать про те, що позивачем дійсно було неодноразово порушено трудову дисципліну, при цьому відповідачем було дотримано вимог Закону при накладенні дисциплінарних стягнень, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваних розпоряджень незаконним та їх скасування.

З матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2017 року до ОСОБА_3 сільської ради надійшла заява ОСОБА_21, датована 17.04.2017 року (а.с.57 Т.3) про те, що 17 квітня 2017 року директором Вербівського НВК ОСОБА_2 було побито її сина ОСОБА_10, учня ВПУ м.Сарни. Свідками побиття буди учні 9 класу.

Також у матеріалах справи наявні ряд заяв батьків, чиї діти відвідують Вербівський НВК та які з підстав, які склалися, а саме негідної поведінки директора НВК (агресія, психологічний тиск, залякування) по відношенню до дітей, не відпускали дітей до школи, з проханням прийняти міри до директора та звільнити його з посади.

На підставі отриманої інформації, розпорядженням сільського голови №58 від 10.05.2017 року (а.с.89 Т.3) було створено комісію для проведення службового розслідування з метою всебічного та детального розгляду звернень жителів с.Вербівка Дубровицького району щодо психологічного тиску на дітей, звернення ОСОБА_21 щодо факту побиття дитини та звернення ОСОБА_7

З ОСОБА_22 проведення службового розслідування від 15.06.2017 року (а.с.90-92 Т.3) вбачається, що за результатами службового розслідування встановлено факт побиття директором Вербівського НВК ОСОБА_2 неповнолітнього учня ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_7. Даний інцидент стався в центрі с.Вербівка на другий день Пасхи 2017 року і викликав величезний резонанс в даному населеному пункті, оскільки батьки дітей, які навчаються у Вербівському НВК, відмовляються довіряти своїх дітей даному навчальному закладу до того часу, доки ним керуватиме ОСОБА_2

Із спілкування з батьками учнів даного навчально-виховного комплексу стало відомо про те, що це не єдиний інцидент за участю директора НВК, але саме дана ситуація збурила громадськість.

Встановлено, що нарікання з боку батьків на адресу директора є підставними, так як підтверджуються їхніми заявами та поясненнями.

Комісія вказує, що необхідно враховувати, що даний конфлікт не єдиний. Так, згідно розпорядження сільського голови від 10.04.2017 року №51 попереджено ОСОБА_2 про недопустимість виникнення конфліктних ситуацій з батьками, розпорядженнями сільського голови №62 від 22.05.2017 року та №66 від 30.05.2017 року йому оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків.

Позивач від отримання ОСОБА_24 проведення службового розслідування відмовився, що підтверджується ОСОБА_24 про відмову від підпису про ознайомлення та отримання акту проведення службового розслідування від 20.06.2017 року (а.с.93 Т.3).

Як встановлено у судовому засіданні, по факту нанесення позивачем тілесних ушкоджень ОСОБА_10, були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування.

Згідно висновків експерта (а.с.166-170 Т.2) у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин та садна перехідної облямівки нижньої губи справа, садна бокової поверхні шиї. Термін заподіяння таких ушкоджень може відповідати 17 квітня 2017 року. Ці ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Сам неповнолітній ОСОБА_10, який був допитаний в якості свідка, ствердив, що тілесні ушкодження, які мали місце 17 квітня 2017 року, наніс йому саме директор Вербівського НВК ОСОБА_2

Свідок неповнолітній ОСОБА_22, який був безпосереднім очевидцем вчинення 17 квітня 2017 року фізичного насилля директором Вербівського НВК ОСОБА_2 відносно ОСОБА_10, підтвердив у судовому засіданні, що директор НВК ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_10 в лице, який в цей час перебував в середині автомобіля і при цьому було видно, що директор перебував в стані алкогольного сп'яніння.

В той же день, ОСОБА_24, бачив, як ОСОБА_2 директор Вербівського НВК, закривав двері автомобіля в якому перебував неповнолітній ОСОБА_10, після чого він бачив подряпини на шиї у останнього. ОСОБА_10 підтвердив, що його побив директор. Зазначені обставини ОСОБА_24 підтвердив у судовому засіданні в якості свідка.

Свідок ОСОБА_5 при наданні пояснень зазначив, що ОСОБА_2 йому особисто сказав про те, що він ударив учня.

Свідки ОСОБА_13, який на той час був на посаді сільського голови та ОСОБА_25, депутат сільської ради, у судовому засіданні при наданні пояснень відмітили той факт, що батьки дітей, які навчаються у Вербівському НВК "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" неодноразово скаржилися на неправомірні та такі, що не відповідають нормам моралі та етиці вчителя та керівника, дії ОСОБА_2. В період підпорядкування НВК Відділу освіти Дубровицької РДА, вони їздили на прийом до начальника відділу з метою розібратися у ситуації, яка складалася між батьками та директором Вербівського НВК ОСОБА_2 У прийнятті будь-яких письмових заяв з даного приводу начальником відділу освіти було їм відмовлено, мотивуючи тим, що все вирішиться усно. Однак, ніяких дій з боку відділу освіти до директора ОСОБА_2 не приймалося, у зв'язку з чим ситуація тільки погіршувалася.

Крім того, суд звертає особливу увагу на пояснення свідків ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29 які є родичами позивача та які в судовому засіданні, незважаючи на їхнє право відповідно до ст.63 Конституції України, відмовитися від дачі пояснень, обурювалися поведінці директора ОСОБА_2 по відношенню до дітей та батьків.

При цьому ОСОБА_27 зазначила, що разом із сестрою Ірою особисто ходили до ОСОБА_2 з проханням, щоб він вибачився перед батьками за свою поведінку, однак ОСОБА_2 відмовився іти до батьків.

Свідок ОСОБА_26 підтвердила у судовому засіданні, що особисто чула, як ОСОБА_2 погрожував дітям, які поштовхалися між собою, виламати пальці.

При цьому, у судовому засіданні допитані свідки зазначили, що директор Вербівського НВК звертався до дітей без належної на те поваги та називав їх непристойними словами, такими як "неуки", "дебіли", "козли" і т.п.

Дослідження наявних у справі доказів та пояснення свідків, допитаних в ході судового розгляду, приводять суд до висновку, що відповідачем здійснена максимальна кількість заходів та дій задля встановлення дійсних обставин, що мали місце 17 квітня 2017 року. Всі зібрані матеріали, що були представлені суду, свідчать про дійсне вчинення позивачем аморального проступку відносно неповнолітнього ОСОБА_10 у вигляді фізичного застосування сили стосовно нього, приниження та образ.

Свою позицію щодо порядку застосування п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та визначення поняття "аморальний проступок" виклав Верховний Суд України в постанові від 22.03.2017 року по справі № 6-3135цс16.

Статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і суб'єктів господарювання.

Так, відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До суб'єктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники освітнього процесу, зазначені у ст. 19 Закону України "Про загальну середню освіту" та у ст. 27 Закону України "Про дошкільну освіту" а саме: керівники; педагогічні працівники, директори, заступники, психологи, бібліотекарі; інші спеціалісти.

Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, в тому числі директор навчального закладу, зобов'язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за п. 3 ст. 41 КЗпП України.

Вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку дій, які порушують норми суспільної моралі, суперечать змісту трудової функції даного працівника і тим самим дискредитують його посадові повноваження, що є несумісним з продовженням даної роботи.

Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 05.08.2009 року визначила аморальний проступок у широкому значенні як винну дію або бездіяльність, що порушує основні моральні норми суспільства та суперечить змісту трудової функції і тим самим дискредитує службо-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб.

Щодо твердження позивача про відсутність конкретних доказів того, що ним вчинений аморальний проступок, що виразився у спричиненні тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_10 та ґрунтується на припущеннях і свідченнях зацікавлених в вирішенні спору осіб, а не належним чином зібраних та задокументованих у законний спосіб, в тому числі і правоохоронними органами, та відображено б у вироку суду щодо вини та причетності позивача до нанесення тілесних ушкоджень неповнолітньому, конкретних фактів, слід зазначити, що позивач за весь час розгляду справи жодним доказом не спростував хоча б один з наданих суду відповідачем доказів, що ним надавались на підтвердження правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення про звільнення його, який допустив аморальний проступок відносно неповнолітньої дитини, що є недопустимим як для вчителя, так і директора закладу.

Натомість в ході розгляду справи, позивач не заперечив того факту, що дійсно 17 квітня 2017 року схватив ОСОБА_10 за верхній одяг і миттєво відпустив, однак пообіцяв з ним розібратися.

Отже, намагання позивача обґрунтувати свої позовні вимоги відсутністю конкретних фактів вчинення ним аморального проступку, не знайшли свого виправдання, оскільки позивач не наводить приклад чи зразок тих самих фактів які на його думку є "конкретними" в розумінні п. 28 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів". Разом з тим, всі зібрані відповідачем матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про звільнення позивача, є конкретними. Загальна оцінка поведінки позивача не приймалась відповідачем та наразі не приймається судом як самостійна підстава для звільнення вчителя з займаної посади.

Незакінчене досудове розслідування кримінального провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10, директором ОСОБА_2, не свідчить про відсутність в діях останнього аморального проступку, що є підставою для розірвання трудового договору.

В ході судового розгляду, знайшло своє підтвердження те, що вказаний вище інцидент з участю позивача не єдиний. Однак, в той період, коли Вербівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" не був переданий у комунальну власність ОСОБА_3 сільської ради всі скарги батьків на дії ОСОБА_2 залишалися нерозглянутими. Лише створення ОСОБА_3 об'єднаної територіальної громади вселило надію в батьків, що аморальним діям директора ОСОБА_2 буде покладено кінець.

Відповідно до пунктів 5.2 та 5.3 Посадової інструкції ОСОБА_2, затвердженої наказом відділу освіти №79 від 22.02.2007 року (а.с.116 Т.2), за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, інших локальних нормативних документів, законних розпоряджень органів управління освітою, посадових обов'язків, установлених цією інструкцією, в тому числі за невикористання наданих прав, директор несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством. За грубе порушення трудової дисципліни як дисциплінарне покарання може бути застосоване звільнення. За використання, в тому числі одноразове, методів виховання, пов'язаних із фізичним або психічним насиллям над особистістю учня, а також скоєння аморального вчинку директор може бути звільнений з посади відповідно до чинного трудового законодавства.

Суд звертає увагу сторін на те, що національне законодавство не відносить аморальний проступок до підстав з яких робітника, в даному випадку вчителя, директора, можна притягти до дисциплінарної відповідальності, а чітко встановлює право роботодавця з власної ініціативи звільнити такого працівника. Така позиція законодавця свідчить про намагання держави запобігти будь-яким імовірним порушенням працівником, який виконує виховні функції, суспільних норм поведінки, прав дитини, її інтересів та свобод.

Аморальний проступок це винна дія або бездіяльність, що порушує основні моральні норми суспільства та суперечить змісту трудової функції і тим самим дискредитує виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб.

Відповідно до ст. 19 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв'язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Встановлення вищенаведених фактичних обставин дає підстави вважати, що позивач є особою, яка виконує виховні функції; ним вчинено аморальний проступок; вчинення аморального проступку є несумісним з продовженням роботи.

Таким чином, відповідачем правомірно звільнено ОСОБА_2 з роботи з посади директора Вербівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги на оздоровлення та моральної шкоди, як похідних.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання незаконним наказів про накладення дисциплінарних стягнень, наказу про звільнення, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 18 червня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_30