Справа № 723/127/18
Провадження № 2/723/516/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Петреску Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим будинком, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах та від імені якої діє представник адвокат ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим будинком, посилаючись на те, що з 25 лютого 1989 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 30.12.2014 року було розірвано з присвоєнням позивачу прізвища «Рубанець». Під час шлюбу вони в порядку приватизації набули у спільну сумісну власність одноквартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Б.Хмельницького, 20/3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 24.01.2000 року Сторожинецькою міською комісією по приватизації державного житлового фонду. Вказує на те, що ними не досягнуто згоди щодо порядку поділу спільного майна чи порядку користування. На її замовлення судовим експертом виготовлений висновок експертного будівельно-технічного дослідження, з якого вбачається, що поділити вказаний будинок між сторонами в окремі ізольовані частини технічно неможливо, запропоновано один варіант встановлення порядку користування житловим будинком.

Просить надати їй в користування відособлене приміщення для 1-го співвласника, а саме: житлову кімнату 3-3 площею 16,20 м2, відповідачу надати в користування відособлені приміщення для 2-го співвласника, а саме: кімнату 3-4 площею 8,60 м2 та комору 3-5 площею 2,90 м2; веранду 3-1 площею 8,80 м2 та кухню 3-2 площею 9,90 м2 залишити в загальному користуванні сторін та стягнути з неї на користь відповідача, в якості грошової компенсації за відхилення від ідеальних частин при встановленні порядку користування житловим будинком 12343 грн.

Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позову та зазначив, що спірний житловий будинок був наданий йому Сторожинецьким ЖКГ, як службове приміщення, оскільки він працював у вищевказаній організації протягом 10 років. 24.01.2000 року даний житловий будинок був переданий йому та позивачці в приватну власність. Будинок являється його єдиним житлом. Позивач в 2015 році створила нову сім»ю, з того часу проживає в м.Чернівці. Між ними була досягнута домовленість про те, що вона в любий час має доступ до спільного житлового будинку та має можливість користуватись будь-яким з його приміщень, оскільки вказаний будинок є спільною сумісною власністю кожного з них. Він ніколи не намагався позбавити позивачку права власності і не створював перешкод в користуванні майном. Між ним та позивачкою не визначені частки у спільній сумісній власності, норми цивільного права не регулюють правовідносини щодо визначення порядку користування спільною сумісною власністю. Вважає, що запропонований позивачем порядок користування спільним майном не забезпечить кожному з них можливість на власний розсуд користуватись належною їм житловою площею та істотно вплине на його право бути забезпеченим встановленою законом нормою житлової площі 13,65 кв.м. Він протягом тривалого часу користується житловою кімнатою площею 16,20 м2 , а деякі речі позивача знаходяться в кімнаті площею 8,60 м2 , сама ОСОБА_1 на даний час проживає в м. Чернівці і не використовує житло для власних потреб. Просив в позові відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на обставини, викладені в позові. Також пояснив, що позивачка не проживає в спільному будинку протягом 2-2,5 років, в зв»язку з цим не приймає участі в його утриманні. Вона проживає в м.Чернівці в орендованій квартирі. Позивач просить виділити їй більшу кімнату, так як вона має кошти для сплати компенсації за відхилення від ідеальних частин будинку. Відповідачу разом з кімнатою меншої площі передається комора для збереження речей для професійної діяльності. Вважає, що при встановленні порядку користування житлом підлягає сплаті грошова компенсація, якщо в користування передається приміщення, площа якого перевищує ідеальну частку співвласника. Просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила, що житловий будинок є її з відповідачем спільною власністю. Через зміни в сімейному стані не проживає в ньому протягом 3 років. В даний час проживає в м.Чернівці двокімнатній квартирі, яка належить нинішньому чоловікові. Іншого житла у неї у власності немає. Ключів від будинку в неї немає з того часу, як виїхала з нього. Для того, щоб взяти речі з будинку, змушена телефонувати відповідачу, домовлятися. Без судового рішення неможливо домовитися щодо порядку користування будинком. Звернулася до суду з даним позовом для того, щоб знати, що їй належить в будинку і де може мешкати. За станом здоров»я хотіла б мешкати у більшій кімнаті, яка більш світла і тепла. У неї є група інвалідності, проблеми з легенями, а в більшій кімнаті є пічка, вона розміщена із сонячної сторони, так як вікна на південь. В меншій кімнаті пічки немає, її забрали після того, як в будинку зробили газове опалення, вікна в цій кімнаті розташовані на захід. Згідна сплатити відповідачу компенсацію за різницю в частці. Не погоджується, щоб їй була виділена в користування кімната площею 8,6 кв.м. Позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що не перешкоджає позивачу в користуванні будинком, але вона не проживає в будинку і не має на це наміру, так як живе в Чернівцях з іншим чоловіком. Позивач не приймає участі в утриманні та догляді будинку. Він здійснює ремонтні роботи за власні кошти. Позивач не зверталася до нього щодо порядку користування будинком. Він проживає у більшій кімнаті будинку, в ній знаходяться всі його особисті речі, речі позивачки знаходяться в меншій кімнаті. У меншій кімнаті опалення газове, яким йому дорого користуватися. Він користується пічним опаленням, яке спільне в кухні та великій кімнаті. Із запропонованим позивачкою порядком користування житловим будинком не згідний. Інструменти в коморі він не зберігає, для цього використовує підсобні приміщення біля будинку. Вважає, що всі приміщення в будинку слід залишити в спільному користуванні, підстав для встановлення порядку користування будинком немає, так як позивачка не буде проживати в ньому, крім того, зважаючи на те, що будинок без фундаменту, приміщення потрібно провітрювати, а закриття на тривалий час призведе до псування будинку. Разом з тим, погодився, щоб йому в користування виділити велику кімнату, позивачці меншу кімнату, а кухню, веранду і комору залишити в спільному користуванні. Вважає, що посилання позивача на її захворювання, інвалідність не підтверджують, що не може проживати в меншій кімнаті.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ №405506 від 25.02.1989 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 25.02.1989 року було укладено шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_1 обрала прізвище «Шородок».

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МИ №048637 від 30.12.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 30.12.2014 року було розірвано з присвоєнням ОСОБА_4 прізвища «Рубанець».

З копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.01.2000 року за №1809 вбачається, що одноквартирний житловий будинок за адресою: м. Сторожинець, вул. Б.Хмельницького, 20/3 належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

З копії технічного паспорта вбачається, що житловий будинок м. Сторожинець, вул. Б.Хмельницького, 20/3 має загальну площу 46,40 кв.м., складається з 2 кімнат житловою площею 24,80 кв.м., в т.ч. 1 кімната 16,20 кв.м., 2 кімната 8,60 кв.м., кухні площею 9,90 кв.м., комори площею 2,90 кв.м., веранди площею 8,80 кв.м..

З висновку №734 експертного будівельно-технічного дослідження, виготовленого судовим експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» 05.10.2017 року вбачається, що розподіл житлового будинку в натурі в частках по ? неможливий, оскільки частка кожного із співвласників буде меншою від 26,42 кв.м. мінімально необхідної площі для однокімнатної квартири. Можливий один варіант порядку користування житловим будинком. При грошовому розподілі житлового будинку кожному співвласнику ? частки повинно належати 23.20 кв.м. загальної площі будинку, що в грошовому виразі складає 121858 грн. Варіант порядку користування будинком: 1-му співвласнику ? частки надати в користування кімнату площею 16,20 м2, кухню та веранду залишити в спільному користуванні. Реальна частка 1 співвласника складає 134201 грн., що на 12343 грн. більше за ідеальну частину. 2-му співвласнику ? частки надати в користування кімнату площею 8,60 м2 та комору площею 2,90 м2, кухню та веранду залишити в спільному користуванні. Реальна частка 2-го співвласника ? частки складає 109515 грн., що на 12343 грн. менше за ідеальну частку. При даному варіанті порядку користування житловим будинком роботи по переплануванню виконувати не передбачаються.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, складеного 13.02.2017 року депутатом Сторожинецької міської ради ОСОБА_5 в присутності сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та затвердженого Сторожинецьким міським головою, вбачається, що за адресою: м. Сторожинець, вул. Б.Хмельницького, 20А, проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у великий кімнаті площею 16,20 м2, де знаходяться його особисті речі. ОСОБА_1 за вказаною адресою в період з 2015 року по день складання акту не проживає.

З виписок із медичних карток ОСОБА_1, консультативних висновків спеціалістів, індивідуальної програми реабілітації інваліда вбачається наявність ряду захворювань у позивачки, яка є інвалідом 3 групи, однак вони не пов»язані із легеневими хворобами, в них відсутні відомості щодо умов житлових приміщень необхідних для проживання ОСОБА_1

Згідно зі статтею 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Як зазначено у ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №7 від 04.10.1991 року (із змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що сторони не досягли домовленості щодо порядку користування житловим будинком, тому такий порядок підлягає встановленню судом.

Також судом встановлено, що спірний будинок загальною площею 46,20 кв.м. має дві окремі житлові кімнати, площами 16,20 кв. м. та 8,60 кв.м., інші приміщення (кухня, веранда, комора) наявні по одній одиниці. Отже наявність ізольованих житлових кімнат дає можливість встановити між сторонами по справі порядок користування будинком. При цьому в користування сторонам надаються приміщення, виходячи із розміру їх часток, однак допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв»язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Це не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Таким чином, суд вважає, що одному із співвласників слід виділити в користування кімнату площею 16,20 кв.м., а іншому кімнату площею 8,60 кв.м. та комору площею 2,90 кв.м., залишивши в їх спільному користуванні кухню та веранду.

Вирішуючи, які саме кімнати належить виділити сторонам по справі, суд вважає, що слід врахувати фактичний порядок користування, який склався у співвласників. На думку суду, в ході розгляду справи відповідачем доведено, що він фактично тривалий час користується кімнатою площею 16,20 кв.м., і дана обставина не була спростована позивачем. Також суд вважає, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження, що вона потребує користування саме зазначеною кімнатою.

Виходячи з викладеного суд вважає, що в користування позивача ОСОБА_1 слід виділити кімнату площею 8,60 кв.м. та комору площею 2,90 кв.м., в користування відповідача ОСОБА_3 кімнату площею 16,20 кв.м., в спільному користуванні сторін залишити веранду та кухню.

Стосовно позовних вимог про стягнення грошової компенсації за відхилення від ідеальних частин будинку при встановленні порядку користування ним, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Положеннями ч.3 ст.358 ЦК України передбачено, що у разі неможливості надання співвласнику у володіння чи користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації.

За змістом ст.364 ЦК України співвласник має право на одержання від інших співвласників грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки, якщо він бажає виділу, який не допускається згідно із законом або є неможливим. При цьому припиняється право на частку у праві спільної власності у співвласника, який отримав таку компенсацію.

Як зазначено в ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено, зокрема, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим.

У вищезазначені постанові пленуму Верховного Суду України роз»яснено, що при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.

Згідно роз»яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 07.0.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 ч.1 та ч.2 ст.365 ЦК України, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Аналіз наведених норм права та роз»яснень вищих судових інстанцій дає можливість зробити висновок, що грошова компенсація присуджується у разі неможливості виділу частки в натурі або неможливості встановлення порядку користування спільним майном. Присудження грошової компенсації має своїм наслідком припинення права власності на частку в спільному майні. Встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками з виділенням їм в користування частини майна, яка є відмінною від розміру належної співвласнику частки, не змінює її розміру та не припиняє у співвласників права спільної власності.

Виходячи наведене, суд вважає, що не підлягає стягненню грошова компенсація за відхилення від ідеальних частин при встановленні порядку користування житловим будинком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,4,5,12,13,19, 23,76,81,263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити наступний порядок користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Б.Хмельницького, 20/3, а саме:

ОСОБА_1 виділити в користування житлову кімнату площею 8,60 м2 та комору площею 2,90 м2 ; ОСОБА_3 виділити в користування кімнату площею 16,20 м2. Залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 веранду площею 8,80 м2 та кухню площею 9,90 м2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11 червня 2018 року.

СУДДЯ