Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 336/1287/13-ц

провадження № 61-497св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року у складі судді Дзярук М. П.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 08 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі -

ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_1 укладено договір кредиту

№ 199-011/ФКВ-08, згідно умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 80 700,00 доларів США.

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався до 03 липня

2026 року повернути отриману суму кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення кредиту.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між

ТОВ «Укрпромбанк» таОСОБА_2, ОСОБА_1,

ОСОБА_3, ОСОБА_1 в цей же день укладені договори поруки № 199-011/Zфпор-08-1, за якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язалися у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором нести з ним солідарну відповідальність, що передбачена договором кредитування.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», згідно із яким ТОВ «Укрпромбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України.

Відповідач не виконував свої зобов'язання неналежним чином, у зв?язку із чим станом на час звернення до суду виникла заборгованість у сумі

987 628,04 грн, з яких: 645 035,10 грн - неповернута сума кредиту, 316 499,94 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 26 093 грн - заборгованість за комісією.

ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 987 628,04 грн та судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3 441,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2013 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» 08 листопада 2013 року оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 листопада 2013 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2013 року залишено без руху.

Надано ПАТ «Дельта Банк» строк протягом п?яти днів з моменту отримання копії ухвали для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 1 720,50 грн, зі сплатою на належні розрахункові рахунки, попереджено, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила частини другої статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в апеляційній інстанції).

Доведено до відома ПАТ «Дельта Банк», що протягом тридцяти днів з моменту отримання копії ухвали заявник має право надати апеляційному суду документи, які підтверджують факт отримання копії оскаржуваного рішення саме 29 жовтня 2013 року або звернутися до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважних підстав для поновлення цього строку.

Роз'яснено, що у разі не звернення із заявою про поновлення строку для подання апеляційної скарги з зазначенням поважності причин пропуску строку, наступають наслідки, передбачені статтею 297 ЦПК України

(в редакції, чинній на час розгляду справи в апеляційній інстанції).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від

26 вересня 2013 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ПАТ «Дельта Банк» у визначений судом строк вимоги, зазначені в ухвалі апеляційного суду Запорізької області від 15 листопада 2013 року, виконало частково, не надало документи, які підтверджують факт отримання копії оскаржуваного рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2013 року саме 29 жовтня 2013 року та не надало заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

07 грудня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» через засоби поштового зв?язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга в частині оскарження ухвали апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року мотивована тим, що рішення суду першої інстанції, було проголошене без участі представника банку і, як наслідок, строк на апеляційне оскарження почав рахуватись з моменту отримання копії зазначеного рішення поштою, яка була отримана 29 жовтня

2013 року. Про це свідчить штамп на конверті. У справі міститься супровідний лист до зазначеної копії рішення з датою, з якого вбачається, що його було складено поза межами десятиденного строку, який надається для апеляційного оскарження.

В іншій частині доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2013 року.

У березні 2018 року справу передано судді-доповідачу.

19 березня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, в якому просить касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишити без задоволення, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року - без змін.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2013 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» 08 листопада 2013 року оскаржило його в апеляційному порядку.

За змістом частини другої та третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суд першої та апеляційної інстанцій) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк», суд апеляційної інстанції встановив, що заявником не надано документи, які підтверджують факт отримання копії оскаржуваного рішення саме 29 жовтня 2013 року та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, заявником не сплачено судовий збір.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду Запорізької області від

15 листопада 2013 року ПАТ «Дельта Банк» надіслав на адресу суду апеляційної інстанції квитанцію про оплату судового збору.

Однак інші вимоги ухвали апеляційного суду Запорізької області від

15 листопада 2013 року ПАТ «Дельта Банк» не виконало. Не надано доказів отримання рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від

26 вересня 2013 року саме 29 жовтня 2013 року та не надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У листі, який надійшов до суду апеляційної інстанції на виконання вимог ухвали апеляційного суду Запорізької області від 15 листопада 2013 року, ПАТ «Дельта Банк» вказало, що оскаржуване рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2013 року, банком отримано лише 29 жовтня 2013 року і відповідні докази на підтвердження вказаних обставин будуть надані пізніше.

Однак станом на час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року такі докази ПАТ «Дельта Банк» суду надано не було.

Абзацом 2 частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції) встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Результат аналізу статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції), дає підстави дійти висновку про те, що законодавець не надав суду апеляційної інстанції самостійно (за власної ініціативи) поновлювати пропущений строк встановлений на оскарження судового рішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов'язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов'язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (параграф 47 рішення у справі «Устименко проти України», параграф 41 рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строкбез надання будь-яких додаткових пояснень про «поважні причини».

Хоча строк для поновлення права на апеляційне оскарження не є значним та відсутні підстави стверджувати, що дії судді могли б призвести до негативних наслідків для сторін, вони впливають на авторитет судової влади в Україні. Ненаведення мотивів прийняття рішення впливає на впевненість суспільства у прийнятті суддями справедливих і безсторонніх рішень.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від

26 вересня 2013 року, оскільки заявником не наданодоказів отримання рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2013 року саме 29 жовтня 2013 року та не надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанції не порушено норми процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило