Постанова

Іменем України

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 215/1201/16-ц

провадження № 61-1823св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2017 року в складі судді Лиходєдова А. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року в складі суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що він протягом тривалого часу працював у шкідливих умовах праці. Висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) у 2015 році йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням в загальному розмірі 45 % та визнано інвалідом третьої групи.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в шкідливих умовах праці, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 27 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших зборів і платежів.

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язані з виробництвом, отже, наявні підстави, передбачені статтями 153, 237-1, КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди належним чином не дослідили медичні документи позивача, у зв'язку з чим дійшли помилкового висновку про заподіяння йому моральної шкоди. При прийомі на роботу позивач був ознайомлений з умовами праці та добровільно працював у шкідливих умовах.

Відзив на касаційну скаргу не подавався.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд установив, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу (27 років 4 місяці) працював на різних посадах на шахті «Гвардійська» виробничого об'єднання, Відкритого акціонерного товариства та Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком» з перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого та трудового процесу та отримав професійне захворювання з відповідними діагнозами.

У акті розслідування професійного захворювання від 07 липня 2015 року зазначено, що причиною професійного захворювання позивача є тривалий час роботи в умовах важкої фізичної праці та запиленості повітря робочої зони, що перевищували гранично допустимі норми.

Висновком МСЕК від 22 вересня 2015 року позивачу первинно встановлено 45 % втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи з 07 вересня 2015 року, який при наступному переогляді 13 жовтня 2016 року залишено незмінним до 01 жовтня 2018 року.

З огляду на викладене, керуючись статтями 153, 237-1, КЗпП України, суд дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів впродовж 27 років 4 місяців на підприємстві відповідача, відсоток втрати професійної працездатності, стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2018 року зупинено виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання (дію) цих судових рішень.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання (дію) рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В.С. Висоцька

С.П. Штелик