Справа № 182/1020/18
Провадження № 2/0182/1666/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.06.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

за участю секретаря Рахуба О.Г.

у присутності позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини.

У період шлюбу з відповідачем ними за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1.

З квітня 2017 року шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, однак вони не змогли досягти згоди стосовно поділу вказаної нерухомості. ОСОБА_3 не визнає право власності позивача на житло, у звязку з чим вона вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири як на обєкт спільного сумісного майна подружжя, стягнувши з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали.

Відповідач заперечив проти позовних вимог лише в частині стягнення з нього судового збору.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Так, ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено судом, 09.03.2002 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 125 (а.с.5).

На даний час шлюбні стосунки припинені.

За період шлюбу, а саме 14.06.2005 року, сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_2, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВСС № 004183, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2363 (а.с.8-13).

Враховуючи, що спірна квартира була придбана подружжям за спільні кошти під час їхнього перебування у шлюбі, спільного проживання та ведення сумісного господарства, суд приходить до висновку, що дана квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Сторони добровільно не домовилися про частки у майні, що є їх спільною сумісною власністю, поділ майна за взаємною згодою не відбувся та майнові права й обов'язки подружжя не були визначені, тому суд дійшов висновку, що частка ОСОБА_1 у спільній сумісній власності подружжя складає 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 44,00 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, 75/19.

Вартість майна, що підлягає поділу, була визначена виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності (а.с.16-23), що відповідає положенням п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

За таких обставин, суд вважає доцільним визнати спірну квартиру обєктом спільного сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, залишивши іншу 1/2 частину цієї квартири у власності ОСОБА_3, тим самим задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., який мав бути сплачений у відповідності до Закону України "Про судовий збір" на дату подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 60, 63, 69-71 СК України, ст.ст. 368, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати двокімнатну квартиру загальною площею 44,00 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, 75/19, спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 44,00 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, 75/19, залишивши іншу 1/2 частину квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, 75/19, у власності ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2).

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Повний текст рішення виготовлено 08.06.2018 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_5