РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1573/17

27 лютого 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5, приватний нотаріус Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А. Г. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5, приватний нотаріус Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А. Г. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13 жовтня 2008 року між його тіткою ОСОБА_5 та його колишньою дружиною ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А. Г. та зареєстрований в реєстрі за №3910.

Згідно п. 1 вказаного договору ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1. Квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 19,6 кв. м. Загальна площа квартири складає 37,5 кв. м.

Пунктом 2 договору визначено, що продаж зазначеної квартири вчиняється за ціною 22 792 грн., які передані покупцем для продавця до підписання цього договору.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який виданий КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради №20987032 від 20.11.2008 року власником спірної квартири значиться ОСОБА_3

Мотивуючи позовні вимоги позивач покликається на , що відповідач ОСОБА_3 не сплачувала грошових коштів ОСОБА_5 за придбану квартиру за договором купівлі-продажу від 13.10.2008 року №3910, оскільки сплата таких грошових коштів не підтверджується жодними доказами. Крім того зазначає, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу у вказаній квартирі проживали орендарі.

Вважає, що вказані обставини дають право стверджувати, що спірний договір купівлі-продажу від 13.10.2008 року не був спрямований не реальне настання правових наслідків та укладаючи такий договір ОСОБА_5 помилялася щодо дійсних обставин, які мають значення.

Покликаючись на норму ст.215 ЦК України, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г., зареєстрований в реєстрі під №3910 із застосуванням наслідків реституції, як такий , що не відповідає вимогам ст.203,215,229 ЦК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в його задоволенні, вважають вимоги позивача незаконними та безпідставними.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 подала письмові заперечення на позов в яких пояснила, що дійсно 13.10.2008 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 Вказаний договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №3910. Як вбачається з п.2 вказаного договору продаж зазначеної квартири вчиняється за ціною 22 792 грн., які передані покупцем для продавця до підписання цього договору.

Відповідно до п.6 договору сторони підтверджують, що договір не приховує іншого правочину і спрямовані на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. Вказаний договір підписаний обома сторонами, про що свідчать їх підписи.

Перед підписанням договору у нотаріуса кошти в розмірі 22 792 грн. нею були передані для ОСОБА_5 Дану передачу коштів нотаріус зафіксувала у п. 2 вказаного договору.

Таким чином, при посвідченні договору купівлі-продажу квартири були дотриманні всі суттєві умови даного договору, які в свою чергу підтверджують дійсність намірів сторін щодо його укладення, тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Також відповідач зазначила про пропуск строків позовної давності, про що подала письмову заяву та просила застосувати позовну давність і в задоволенні позову відмовити у зв"язку з її спливом.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватний нотаріус Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г. в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та надала суду свої письмові пояснення, в яких зазначила, що змушена була продати спірну квартиру, оскільки була поручителем взятого фізичною особою ОСОБА_7 кредиту, а у зв'язку з тим, що остання померла, то працівники банку погрожували відібрати у неї квартиру. Знаючи про те, що ОСОБА_3 є колишньою дружиною ОСОБА_1 і вони мають спільну дитину від шлюбу, вирішила формально здійснити продаж квартири відповідачу. Жодних грошових коштів вона не отримувала від ОСОБА_3 ні до, ні під час, ні після укладення спірного договору купівлі-продажу.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 13 жовтня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г., зареєстрований в реєстрі під №3910.

Згідно п.1 цього договору ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 Квартира складається з дох житлових кімнат, житловою площею 19,6 кв.м., загальна площа квартири 37.5 кв.м.

Пунктом 2 договору визначено, що продаж зазначеної квартири вчиняється за ціною 22792 грн., які передані покупцем для продавця до підписання цього договору.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який виданий КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради №20987032 від 20.11.2008 року власником спірної квартири значиться відповідач ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Частиною 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.І ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Аналізуючи норми закону, суд рахує, що оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

За змістом приписів п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, єдиним належним доказом підтвердження права власності особи на нерухоме майно є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 в результаті тяжких обставин змушена була продати спірну квартиру, оскільки була поручителем взятого фізичною особою ОСОБА_7 кредиту, а у зв'язку з тим, що ОСОБА_7 померла, то працівники банку погрожували вказану квартиру у неї відібрати.

Вказана обставина підтверджується рішенням Костопільського районного суду у справі №2-557/2008р. від 23 жовтня 2008 року, згідно з яким ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Рівненської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнув солідарно за кредитним договором №013/89-07/390 від 27.07.2007 року з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 18 451 грн. 76 коп.

За вказаних обставин, суд вважає, що договір купівлі - продажу квартири носив формальний характер.

Також в судовому засіданні встановлено, а саме з показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що вони ще задовго до продажу квартири, з лютого 2008 року в спірній квартирі проживали квартиронаймачі, які доглядали за квартирою, про ОСОБА_3 їм взагалі не було відомо і вони не вважали її власником квартири. Проживали свідки в спірній квартирі до липня 2017 року і тільки тоді за вимогою ОСОБА_3 виселилися. До цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, проживаючи у квартирі, контактували виключно з позивачем ОСОБА_1, оскільки вважали його власником квартири, вирішували з ним усі нагальні побутові питання, підключали електроенергію, спільно усували неполадки у водопостачанні. За погодженням із ОСОБА_1, квартиронаймачі повністю робили ремонт у квартирі, здійснювали заміну вікон, фактично утримували самостійно дану квартиру. Дані обставини свідчать про те, що позивач мав інтерес до спірної квартири.

Однак, позивачем не надано суду жодного належного доказу на підтвердження свого права власності на квартиру, як в минулому так і на даний час, а відтак і на порушення його прав чи інтересів як власника квартири оспорюваним договором .

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Відповідно до ст.4 ЦПК України особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим звернутися в суд за захистом свого суб'єктивного права має не кожен громадянин, а лише особа, яка заінтересована в такому захисті.

В зв'язку з тим, що позивач не надав доказів порушення його прав, то відсутня одна із обов'язкових підстав для задоволення його позову.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, зібраних у ній доказів та з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є безпідставний та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 10, 11, 12,13, 141, 229, 258, 265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5, приватний нотаріус Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А. Г. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЛ. А. Грипіч