Ухвала

Іменем України

14 червня 2018 року

м. Київ

справа № 755/12343/17

провадження № 61-21128ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Біллериса Юрія Олексійовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року у складі судді Яровенко Н. О. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Саліхова В. В., Прокопчук Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 709 847,96 грн, посилаючись на те, що третейський суд ухваливши рішення вийшов за межі своєї компетенції, так як відповідно до статті 6 Закону України «Про третейські суди», даний спір не підвідомчий третейському суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських Банків від 18 вересня 2015 року в справі № 1130/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року залишено без змін.

У березні 2018 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Біллерис Ю. О. подав касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року, у якій, посилаючись порушенням судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_4 повернути без розгляду.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 вересня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 709 847,96 грн та 7 498,47 грн третейського збору.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України «Про третейські суди».

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14 . Зазначений закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до статті 389-5 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 вересня 2015 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. Оскільки спірне рішення третейського суду ухвалене після внесення змін до Закону України «Про третейські суди», а ОСОБА_4 є споживачем послуг банку, спір виник щодо стягнення з нього заборгованості за кредитом, то третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 цього Закону така справа не підвідомча.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 пропустив тримісячний строк для звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Зокрема апеляційний суд правильно зазначив, що такі доводи заявника не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 отримав копію рішення третейського суду лише 21 липня 2017 року, тобто звернувся до суду в межах наданого чинним законодавством строку.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Отже, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 вересня 2015 року, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - БіллерисаЮрія Олексійовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик