У.н.415/4470/18
Н.пр.2-н/415/301/18
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу
14 червня 2018 року м. Лисичанськ
Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Шевченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» середнього заробітку за час затримки розрахунку,-
Заявник звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30.09.2017 по 17.01.2018 в сумі 11 563,20 грн.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.
Статтею 165 ЦПК України, визначені підстави для відмови у видачі судового наказу.
Так, згідно п. 5 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.
Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Згідно рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу від 22.02.2012, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. Враховуючи, що 17.01.2018 з заявником проведено остаточний розрахунок по заробітній платі згідно судового наказу № 415/1223/18, а з заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки заявник звернулася лише 13.06.2018, тобто після спливу тримісячного строку, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу, оскільки пройшов строк, встановлений законом для предявлення заяви в суд за такою вимогою.
Керуючись п.5 ч. 1 ст.165, ч.2 ст.166 ЦПК України, суддя
Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Лисичанський міський суд Луганської області до апеляційного суду Луганської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Суддя О.В.Шевченко