Номер провадження: 22-ц/785/637/18
Номер справи місцевого суду: 506/207/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Правда»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Правда» на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року у складі судді Бурдинюк О. С.,

в с т а н о в и л а:

12.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 15.03.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Правда», зареєстрований Окнянською районною державною адміністрацією Одеської області, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 29965493 від 09.06.2016 року та скасувати його державну реєстрацію. У позовній заяві посилалася на те, що її батькові ОСОБА_3 з життя належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,02 га на підставі державного акту на право власності на землю серії ОД № 030092 від 06.10.2004 року. 27 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та ПСП «Злагода» Красноокнянського району Одеської області був укладений договір б/н оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років, строк якого закінчився 31.12.2013 року. Інших договорів оренди ОСОБА_3 за життя не укладав. 05.10.2011 року батько позивача помер. Після його смерті позивач успадкувала спірну земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.06.2012 року. Після оформлення спадкового майна на своє імя, позивач вирішила передати вищевказану земельну ділянку в оренду і почала підшукувати орендаря, однак, їй стало відомо, що існує договір оренди земельної ділянки, який нібито укладений між нею (позивачем) та СВК «Правда» строком на 15 років. Разом з тим, даний договір вона не укладала та не підписувала. У звязку з даними обставинами та посилаючись на ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК, Закон України «Про оренду землі», позивач просила захистити її права.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди землі № б/н від 15.03.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Правда», зареєстрований Красноокнянською районною державною адміністрацією Одеської області, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 29965493 від 09.06.2016 року. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Правда» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2890 грн. 24 коп.

Не погодившись з рішенням суду, Сільськогосподарський виробничий кооператив «Правда» подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду, посилаючись на те, що судом неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи, порушено норми матеріального та процесуального права; суд не викликав та не вислухав судового експерта, який надав висновок експерта від 18.10.2017 року №401-П; суд призначив експертизу з порушенням вимог, встановлених ЦПК України та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень; відповідач був безпідставно обмежений в праві на доказування обставин проти позовних вимог.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,02 га, кадастровий номер: 5123181:300:01:001:0281, яка розташована на території Довжанської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 05.10.2011 року ОСОБА_3, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ОД № 030092 від 06.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 01.07.2004 року за № 182/А-2004 (а.с.38, 36-37).

З примірнику договору, наданого СВК «Правда», вбачається, що 15.03.2017 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Правда» був укладений договір оренди спірної земельної ділянки, зареєстрований Окнянською районною державною адміністрацією Одеської області, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 29965493 від 09.06.2016 р.

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи від 18 жовтня 2017 року, підпис в графі «Орендодавець» в договорі оренди б/н від 15.03.2016 року, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з частковим наслідуванням її справжнього підпису. Підпис в графі «Підпис про одержання» в відомості про виплату грошей № 2 за 2016 рік СВК «Правда» виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з частковим наслідуванням її справжнього підпису.

У ході судового розгляду представник відповідача повідомив, що дійсно на підприємстві була проведена перевірка і встановлено, що спірний договір підписаний бухгалтером СВК «Правда» ОСОБА_4, але за дорученням позивача, при цьому докази надання доручення не надані.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлені фактичні обставини справи та застосовані норми матеріального права.

Відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення має відповідати його внутрішній волі та підтверджується підписом.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження волевиявлення, волі ОСОБА_2 на укладання договору, що підтверджено належними та допустимими доказами, у суду першої інстанції були наявними підстави для задоволення позову, тим більш, що факт підписання договору іншою особою, повноваження якої не підтверджені, повідомлений самим відповідачем.

Не приймаються до уваги доводи про невідповідність висновків обставинам справи та неповного зясування обставин справи, оскільки висновки про фактичні обставини відповідачем не спростовані.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом не було допитано експерта ОСОБА_5, яким був складений висновок експертизи, оскільки допит експерта за наслідками складеного висновку як обовязкова умова законом не передбачений і є необхідним, якщо висновок потребує розяснення.

При цьому з примітки експертного висновку видно, чому експерт при дослідженні не використав деякі експериментальні зразки підписів ОСОБА_2, отже сам висновок містить роз"яснення (а.с.97), а тому не потребує допиту експерта.

Крім того, виходячи з доводів сторони, за яких повинно допитати експерта, не встановлено таких істотних обставин, які б обєктивно піддавали сумніву справжність висновку експерта. При визнанні факту підписання договору бухгалтером СВК «Правда» замість орендодавця ОСОБА_2, аргументи сторони відповідача щодо експертизи носять формальний характер та не спростовують висновку про відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на укладання договору.

Доводи скарги про те, що з ухвали суду про призначення експертизи не вбачається, що її постановлено провести на підставі наданих експериментальних зрізків підписів, вільних та умовно вільних підписів особи, що містяться у матеріалах справи, що вони є зразками, не можуть бути підставою скасування рішення суду, оскільки зі справи вбачається, що у розпорядження експерта були надані зразки підписів, кількість яких визнана експертом достатньою, щоб провести експертизу, які були посвідчені судом.

Не посвдчені зразки до уваги експертом не приймались (а.с.97).

Зі змісту ухвали суду вбачається, що в ній зазначені відомості, передбачені ст.210 ЦПК України, чинної на час вчинення процесуальної дії, які є обовязковими для призначення експертизи, тому незазначення додаткових відомостей, коли обовязкової форми для такого не встановлено, не може бути підставою для піддання сумніву справжності висновку експерта, виходячи зі змісту аргументів сторони відповідача.

В судовому засіданні суду першої інстанції під час вирішення питання про коло питань та обставин, які підлягають зясуванню, при призначенні експертизи був присутній представник відповідача (а.с.59-61), відтак не був позбавлений можливості висловити свої доводи, міркування щодо процесуальних дій.

Більш того, факт підписання договору сторонньою особою - бухгалтером СВК «Правда» ОСОБА_4 підтверджений представником відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні, тому з огляду і на такі обставини, доводи скарги щодо порушення порядку призначення експертизи є неспроможними і на суть висновків не впливають.

Звукозапис судового засідання суду першої інстанції свідчить про те, що представнику відповідача в судовому засіданні неодноразово розяснювалося право заявити клопотання про призначення повторної експертизи, проте він таким правом не скористався, що спростовує доводи про ненадання можливості надати докази на спростування доводів позивача, обмеження процесуальних прав.

Встановлено судом, не спростовано відповідачем, що ОСОБА_2 не отримувала орендну плату, а підпис в відомості про отримання коштів виконано іншою особою. Отже, доводи про існування іншого примірнику договору, підпис на якому ОСОБА_2 не спростований та неспростування підпису на акті передачі, який про умови договору свідчити не може, не можуть вважатися доказом виникнення між сторонами правовідносин оренди.

Зважаючи на такі встановлені обставини, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому скарга задоволенню не підлягає, а рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Правда» залишити без задоволення.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 23 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: