Постанова

Іменем України

14 червня 2018 року

м. Київ

справа № 243/3109/17

провадження № 61-26100св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - відкрите акціонерне товариство «Содовий завод»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області

від 19 травня 2017 року, у складі судді Гусинського М. О., та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2017 року, у складі колегії суддів: Тимченко О. О., Мірути О. А., Корчистої О. І.,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Фонду державного майна України (далі - ФДМУ) про стягнення індексації заборгованості із заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що з 24 серпня 1992 року по 11 квітня 2003 року ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з відкритим акціонерним товариством «Содовий завод» (далі - ВАТ «Содовий завод»), де працювала на посаді машиніста компресорного устаткування.

З 1997 року їй припинили виплачувати заробітну плату.

Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня

2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області

від 28 лютого 2017 року з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на її користь індексацію заробітної плати в сумі 12 702,55 грн. Рішення суду до теперішнього часу не виконане. Виконавчий лист за вказаним рішенням суду ОСОБА_4 надала ліквідаційній комісії ВАТ «Содовий завод», який було взято на виконання. 16 березня 2017 року позивач отримала довідку ліквідатора, в якій зазначено про неможливість виконати рішення суду.

Посилаючись на те, що частка державної власності у ВАТ «Содовий завод» складає 100 %, тому ФДМУ несе субсидіарну відповідальність за невиконання ВАТ «Содовий завод» зобов'язань відповідно до рішення суду, у зв'язку з чим ОСОБА_4, просила на підставі статей 619, 625 ЦК України стягнути з ФДМУ на її користь індексацію заборгованості із заробітної плати в сумі 12 702,55 грн.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що ВАТ «Содовий завод» є акціонерним товариством, яке самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, а ФДМУ не несе, поряд із відповідальністю боржника, додаткову (субсидіарну) відповідальність перед ОСОБА_4

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, заявник, як на підставу для задоволення позовних вимог, посилається на невраховані судами попередніх інстанцій положення статті 2 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зміст якого дає підстави для висновку, що відповідачем по справі є ФДМУ, який несе (субсидіарну) відповідальність.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 травня 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно із приписами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше (частина друга статті 38). Вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута задовольняються у першу чергу (пункт 1 частини першої статті 45)

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ФДМУ не несе додаткову (субсидіарну) відповідальність перед позивачем, оскільки остання перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Содовий завод», у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача індексації із заборгованості зі заробітної плати.

Крім того, встановивши, що виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2017 року про стягнення на користь позивача заборгованості з індексації заробітної плати має здійснюватися в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суди дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І.М. Фаловська