Постанова

Іменем України

28 травня 2018 року

м. Київ

справа № 601/1516/17-ц

провадження № 61-220св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_4,

Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 21 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Храпак Н. М., Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області при відкритті виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 05 жовтня 2016 року примусовому виконанню підлягають лише виконавчі листи суду, які відповідають вимогам статті 4 України «Про виконавче провадження». Тому державний виконавець зобов'язаний був повернути стягувачу виконавчий лист, виданий 04 серпня 2011 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, а не відкривати провадження, оскільки у виконавчому листі не зазначено місцезнаходження стягувача, дата набрання рішенням законної сили, у постанові про відкриття виконавчого провадження резолютивна частина рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 січня 2011 року викладена не в повному обсязі.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року в складі судді Білосевич Г. С. заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано постанову начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2017 року. У іншій частині відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавчий документ не відповідає положенням частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 21 листопада 2017 року ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року в частині скасування постанови начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 21 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження скасовано, в задоволенні скарги в цій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_4 не довела порушення її прав чи свобод під час винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням чинного законодавства, що призведе до незаконності наступних заходів з примусового виконання рішення суду та незаконного позбавлення її права власності.

Публічне акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК» та Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області надали відзиви на касаційну скаргу, в яких зазначають, що ухвала суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено й це вбачається із матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд установив, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 січня 2011 року задоволено позов ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») 1 146 272,66 грн заборгованості за кредитним договором та вирішено питання про розподіл судових витрат. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 1 146 272,66 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки - нежитлові будівлі, а саме: одноповерхову цегляну будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», прибудову до кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві власності.

04 серпня 2011 року на виконання рішення суду Кременецьким районним судом Тернопільської області виданий виконавчий лист, який звернутий за заявою стягувача до примусового виконання втретє.

21 лютого 2017 року начальником Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено: стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 146 272,66 грн заборгованості за кредитним договором, 1 700,00 грн судових витрат зі сплати державного мита та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Начальником Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі від 11 квітня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні скарги в частині скасування постанови начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 21 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження, зазначав, що твердження ОСОБА_4 про те, що начальник відділу не вправі виправляти допущену помилку, оскільки вона не відноситься ні до граматичних, ні до арифметичних, не заслуговують на увагу, оскільки постанова про відкриття провадження повинна містити резолютивну частину документа, виконавчий лист в повному обсязі відображає резолютивну частину рішення і іншого способу виправлення допущеної помилки у процесуальному документі, винесеному у виконавчому провадженні, ніж обраний, не було.

Також суд апеляційної інстанції вважав, що не заслуговують на увагу посилання заявника на відсутність у виконавчому листі дати набрання рішенням суду законної сили з огляду на те, що в судовому засіданні був пред'явлений оригінал спірного виконавчого листа, в якому зазначена дата набрання рішенням законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_4 не довела факт порушення її прав чи свобод при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, підстав для скасування постановленої судом апеляційної інстанції ухвали не вбачає.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року зупинено виконання ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 21 листопада 2017 року в частині розподілу судових витрат до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання (дію) цієї ухвали в частині розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання (дію) ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 21 листопада 2017 року в частині розподілу судових витрат.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В.С. Висоцька

С.П.Штелик