АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 червня 2018 року

м. Харків

справа № 640/17770/17

провадження № 22-ц/790/3302/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року, головуючого першої інстанції судді Шмадченко С.І. по справі № 640/17770/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення збитків.

В обґрунтування зазначав, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2004 року з ОСОБА_4 на його користь було стягнуто борг у сумі 15 990,00 грн., 3% річних у сумі 1439,00 грн., моральну шкоду 3000,00 грн., а всього 20 429,00 грн.

На даний час рішення суду є невиконаним. Оскільки предметом договору позики було 3000,00 доларів США, що на день ухвалення рішення суду було еквівалентно 15 990,00 грн., то станом на 13.11.2017 року офіційний курс долара США становить 2651.6730 грн. за 100 доларів США та еквівалентно 79 550,19 грн.

У звязку з коливанням курсу валюти, різниця становить 63 560,19 грн., яку позивач, посилаючись на положення ст. ст. 22, 598-609 ЦК України просить стягнути з відповідача як збитки внаслідок порушення зобовязання відповідачем.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що позивач повинен отримати при поверненні позики грошові кошти або в сумі 3000,00 доларів США, або в іншій валюті, але в сумі, достатній для придбання 3000,00 доларів США.

Також зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань позивач змушений з кожним роком витрачати все більше і більше коштів в національній валюті України для повернення позичених коштів у тій самій кількості і такого самого роду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, а тому не приймаються судом до уваги посилання позивача про те, що йому були завдані збитки у вигляді курсової різниці між задоволеними рішенням суду від 07.07.2004 року вимогами та між курсом долара до національної валюти на день звернення до суду.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2004 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 було стягнуто борг у сумі 15990,00 грн., 3% річних у сумі 1439 грн., моральну шкоду 3000,00 грн., а всього 20 429,00 грн. (а.с. 7).

Рішення суду набрало законної сили, на даний час рішення не виконане.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що відповідач ОСОБА_4 01.03.1998 р. позичив у ОСОБА_2 гроші у сумі 3000,00 доларів США, що еквівалентно 15 990,00 грн., зобовязувався борг повернути через рік.

Згідно з частиною першою ст. 509, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Приписами ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що з рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2004 року не виникає грошове (боргове) зобов'язання, а тому не приймаються судом до уваги посилання позивача про те, що йому були завдані збитки у вигляді курсової різниці між задоволеними рішенням суду від 07.07.2004 року вимогами та між курсом долара до національної валюти на день звернення до суду.

Коливання курсу валют не є збитками і на дані правовідносини ст. 22 ЦК України не поширюється.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11.06.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_1