Провадження № 22-ц/779/647/2018
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 березня 2018 року у складі судді Пастернак І.А. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківськ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: інспектор 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківськ рядовий поліції ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківськ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: інспектор 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківськ рядовий поліції ОСОБА_3 про стягнення 2 000,00 грн. матеріальної шкоди та 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 13.07.2016 року о 15 год. 40 хв. інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Івано-Франківську рядовим поліції ОСОБА_3 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №677329 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 29.03.2017 року задоволено її адміністративний позов, дії інспектора батальйону УПП в м. Івано-Франківську рядового поліції ОСОБА_3 визнано неправомірними, а постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення - скасовано.

Зазначила, що у зв»язку з неправомірними діями відповідача, вона змушена була звернутись за захистом своїх прав та законних інтересів в Юридичний центр для надання правових послуг за які вона оплатила 5000 грн.

На відшкодування заподіяної матеріальної шкоди позивач просила стягнути з Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 березня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківськ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: інспектор 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківськ рядовий поліції ОСОБА_3 про стягненням 2 000,00 грн. матеріальної шкоди та 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу - відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається неповне з»ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Представник апелянта зазначила, що судом не враховано те, що витрати в розмірі 2000 грн. виникли у позивача виключно через неправомірні дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Івано-Франківськ рядового поліції ОСОБА_3, який безпідставно виніс постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Суд, на думку апелянта, дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги не є матеріальною шкодою в розумінні ст.1166 ЦК України. В даному випадку збитками є витрати, які особа понесла для відновлення свого порушеного права, а саме для захисту своїх прав та законних інтересів від незаконних дій працівника патрульної поліції.

Посилаючись на зазначені обставини представник апелянта просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Представник Національної поліції ОСОБА_4 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивач просила не про відшкодування шкоди в розумінні ст.1166 ЦК України, а про стягнення витрат на правову допомогу. Дані витрати позивачка понесла після прийняття судом рішення по справи і таку вимогу не заявляла під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона в порядку адміністративного судочинства пред»явила позов про стягнення з Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську матеріальної шкоди у розмірі 2000 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що під час розгляду справи за її адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Івано-Франківську рядового поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення нею були понесені судові витрати по оплаті правової допомоги у сумі 2000 грн.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд першої інстанції відкриваючи провадження у даній справі та постановляючи рішення по суті позовних вимог у порядку цивільно-процесуального судочинства не взяв до уваги, що позивачем пред»явлено позовні вимоги в порядку адміністративного судочинства, а тому саме за правилами останнього суду слід було вирішувати даний позов.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивач пред»явила позов у порядку адміністративного судочинства, своїх вимог у процесі розгляду справи не уточнювала та не змінювала, то колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене судом рішення в порядку цивільного судочинства підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 березня 2018 року скасувати, а провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківськ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: інспектор 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківськ рядовий поліції ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди закрити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 червня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_5