печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В

при секретарі - Медведєва М.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» видати ОСОБА_2 довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., посилаючись на те, що 27.02.2007 року між позивачем та банком був укладений кредитний договір №014/2547/73/52772, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 17 700,00 доларів США. Позивач вказує на те, що зобов'язання за кредитним договором позивачем були виконанні в повному обсязі, що й було встановлено рішенням суду. Позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив видати довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором. Однак, у відповідь отримав лист №151-2-7/2083 від 18.05.2016 року про відмову у задоволенні прохання позивача. Відповідач, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, здійснював психологічний тиск на позивача, чим завдав йому та членам його родини душевних, моральних та фізичних страждань. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явивcя, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, проти позову заперечував. Вказував на те, що умови договору позивачем не виконані, існує заборгованість відповідно до листа від 26.04.2017 року (а.с.15). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що 27 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір №014/2547/73/52772, відповідно до умов якого Позивач отримав кредит в сумі 17 700,00 дол. США. Кредит було надано на 84 місяці - з 27.02.2007р. по 27.02.2014р. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 грудня 2008 року по справі №2-6048/2008 було стягнуто з позивача на користь Банку заборгованість станом на 29.09.2008 року у розмірі 22343,29 доларів США, що за курсом НБУ 111917,94 грн., з яких: 14718,95 доларів США - основна сума боргу, що за курсом НБУ становить 71550,29 грн.; 1357,65 доларів США - заборгованість по відсотках за курсом НБУ становить 6599,67 грн.; 2350,23 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту, що за курсом НБУ становить 11424,29 грн.; 4596,34 доларів США - пеню за прострочення сплати відсотків, що за курсом НБУ 22343,29 грн. та звернуто стягнення на автомобіль марки HYUNDAI, MATRIX, 2007 року випуску, який зареєстрований УДАІ ГУ МВС України її 24.02.2007р. за Позивачем.

У 2011 році Банк звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з заявою про стягнення з Позивача заборгованості за кредитним договором №014/2547/73/52772 від 27.02.2007 року у розмірі 9 201,63 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17.03.2011 року по №2-1737/2011 на користь Банка стягнуто заборгованість у розмірі 1166,21 доларів США, що становить 9201,63 грн., з яких: заборгованість за відсотками - 575,48 доларів США, що за курсом НБУ становить 4540,65 грн.; пеня по простроченим відсоткам - 590,73 доларів США, що за курсом НБУ становить 4660,98 грн., яка виникла під час судового розгляду справи та до набрання законної рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.12.2008 року по справі №2-6048.

02 листопада 2015 року Деснянським районним судом міста Києва було рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/2547/73/52772 від 27.02.2007 року в сумі 50 624,07 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 1 312 101,12 грн., з них заборгованість за кредитом - 4572,20 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 118 504,67 грн.; заборгованість за відсотками - 5 457,07 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 141439,19 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками - 5 428,32 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 140 694,04 грн.; розрахована пеня - 40 594,80 дол. США, що становить в валенті по курсу НБУ 1 052 157,26 грн., - відмовлено. Позивач посилається, на те, що зобов'язання за кредитним договором №014/2547/73/52772 від 27.02.2007 року року були Позивачем виконані в обсязі, що й було встановлено рішенням Деснянського районного Києва від 02.11.2015 року по справі №754/3587/15-ц. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вимоги позивача про зобов»язання надати довідку про відсутність зобов»язань ОСОБА_2 за кредитним договором №014/2547/73/52772 від 27.02.2007р. не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не є конкретизованими. Вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди є необгрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення зобов'язання настають, правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Виходячи, з наведених положень закону, моральна шкода при порушенні зобов'язання підлягає відшкодуванню, тільки у випадках, коли таке передбачено договором або законом. Укладений між сторонами кредитний договір не містить відповідних умов, підстави для відшкодування моральної шкоди на користь позивача відсутні. В позовній заяві не зазначено, в чому саме полягає моральна шкода, недоведена неправомірність дій Банку, та з яких міркувань виходив позивач визначаючи розмір шкоди, якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засідання, не обґрунтовані, разом з тим, позивач не позбавлений права звернення до суду з належним позовом про визнання договору припиненим з підстав передбачених главою 50 ЦК України, не встановлено порушень прав позивача, які б підлягали поновленню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 611 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 12, 76, 77, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту 04.06.2018 року.

Суддя Остапчук Т.В.