Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 606/1576/16-ц

провадження № 61-19884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 09 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Фащевської Н. Є.,

Щавурської Н. Б., Загорського О. О.,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просила визнати автомобіль марки «Ford-transit», державний номерний знак НОМЕР_1, 1993 року випуску, спільною сумісною власністю її та відповідача та визнати за нею та ОСОБА_2 право власності по ? частині вказаного автомобіля.

Позовна заява мотивована тим, що наведений вище автомобіль було придбано під час шлюбу з відповідачем, а тому він є їх спільною сумісною власністю і позивач має право на ? його частини. Проте сторони не можуть дійти згоди щодо його добровільного поділу.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 21 грудня 2016 року у складі судді Малярчука В. В. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний автомобіль ОСОБА_2 придбав у результаті проведеного обміну на автомобіль ВАЗ, придбаний ним до одруження, а тому він не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Місцевий суд також вказав, що спірний автомобіль придбаний відповідачем за кошти, які йому дала в борг його мати, а тому є його особистою власністю.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 09 лютого 2017 рокурішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідачем не доведено підстав для віднесення спірного майна до об'єктів його особистої власності, а тому даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Разом із тим, апеляційний суд дійшов висновку, що у зв'язку з відчуженням відповідачем даного транспортного засобу, позовні вимог не можуть бути задоволені.

У касаційній скарзі, поданій у поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя у зв'язку з відчуженням транспортного засобу та ухвалити нове рішення про задоволення вимог, посилаючись не неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що реєстрація транспортного засобу в Єдиному державному реєстрі Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів не свідчить про відчуження даного транспортного засобу.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не подав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року дану справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд установив, що 23 червня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб.

Під час перебування в шлюбі сторонами було придбано автомобіль марки «Ford-transit», державний номерний знак НОМЕР_1, 1993 року випуску, який 05 листопада 2015 року був зареєстрований на ім'я ОСОБА_2

За змістом статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (частина перша статті 71 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Суд звернув увагу, що продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Апеляційний суд встановив, що автомобіль марки «Ford-transit», державний номерний знак НОМЕР_1, 1993 року випуску, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, останній не довів право особистої власності на дане майно. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 27 січня 2017 року

ОСОБА_2 відчужив спірний автомобіль. Позивачем не заявлено вимоги щодо грошової компенсації за відчуження спірного майна.

З урахуванням установлених фактичних обставин справи , апеляційний суд прийшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в межах заявлених позивачем вимог.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При вирішенні даної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик