Справа № 502/2460/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника органу опіки та піклування - Соколової О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3,

Орган опіки та піклування: Кілійська районна державна адміністрація

про

позбавлення батьківських прав, припинення стягнення аліментів з позивача

та стягнення аліментів з відповідача

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, припинення стягнення аліментів з позивача та стягнення аліментів з відповідача. В позовній заяві вказав, що у 2012 році він познайомився з ОСОБА_3 та між ними склалися близькі стосунки, в результаті яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_5. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 11.10.2016 року було визнано батьківство позивача та внесено зміни до актового запису про народження дитини. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 21.03.2017 року з позивача на користь відповідача, було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 Окрім виплати аліментів, позивач утримує дитину з дня її народження та приймає активну участь у її вихованні, в свою чергу ОСОБА_3 постійно підтримувала зв'язок з ним та його родиною, дитина більшу частину часу проводила у нього вдома. У 2016 році відповідач почала проживати разом з ОСОБА_6 з яким має спільну доньку. З цього часу позивач помітив, що син наляканий, та коли поцікавився у дитини з чим це пов'язано, дізнався що співмешканець матері його б'є. 13.12.2017 року йому зателефонувала мати ОСОБА_3 і повідомила, що ОСОБА_6 побив дитину та вона знаходиться в лікарні. Після виписки з лікарні позивач забрав сина до себе. Рішенням комісії з питань прав захисту дитини при Кілійській районній державній адміністрації від 20.12.2017 року №5 орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком, ОСОБА_1. На підставі цього вважає, позивач вважає, що ОСОБА_3 пріоритетним визначає своє особисте життя, а не здоров'я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток сина, не вжила заходів спрямованих на запобігання проявів агресії своїм співмешканцем відносно дитини, не вберегла від жорстокого поводження, що свідчить про злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків, знехтувала своїми обов'язками, створивши для дитини небезпечні умови для проживання та розвитку дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позивач зазначив, що з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від яких він не ухиляється, однак у зв'язку з тим, що дитина проживає разом з ним та він займається його утриманням, вихованням, просить суд постановити рішення, яким припинити стягнення з нього аліментів та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання їх сина.

28 лютого 2018 року відповідачем, ОСОБА_3, подано відзив на позовну заяву, в якому вона з позовними вимогами ОСОБА_1 не згодна, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві зазначила, що у 2012 році вона познайомилась з ОСОБА_1, з яким у них склалися близькі стосунки, в результаті яких у нас народився спільний син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 11 жовтня 2016 року рішенням Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесено зміни до актового запису про народження дитини., в зв'язку з чим 17.02.2017 року було отримано повторне свідоцтво про народження дитини з відповідними змінами відомостей батьків. ОСОБА_3 зазначаила, що з народження син проживав разом з нею. Вихованням сина вона займалась фактично самостійно, оскільки позивач не приділяв уваги дитині, матеріальну допомогу не надавав, в зв'язку з чим в лютому 2017 року вона звернулась до Кілійського районного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання їх сина, який рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 21.03.2017 року було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно. 13.12.2017 року її (на той час) співмешканець ОСОБА_6 побив її сина ОСОБА_5, в результаті чого дитина опинилась в хірургічному відділенні Кілійської ЦРЛ з діагнозом «Струс головного мозку, гострий період. Гематоми голови та носова кровотеча». Одразу після виписки з лікарні 19.12.2017 року ОСОБА_1 забрав дитину, яка наразі проживає з ним. Згідно Висновку від 26.12.2017 року № 20/2326 орган опіки та піклування визначив доцільним проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 з урахування також тієї обставини, що вона проти цього на той час не заперечувала. При цьому жодних обґрунтованих висновків щодо можливості позбавлення її батьківських прав не виносилось, оскільки, дитини проживала разом із нею, була постійно одягнена охайно, мала всі умови для проживання та виховувалась в умовах суспільства в любові і турботі з її боку. ОСОБА_5 відвідує заклад дошкільної освіти ясла-садок «Берізка». Крім того, за необхідності (у випадках хвороби) вона зверталась за допомогою щодо лікування та обстеження сина до педіатра. Також, вона не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, є адекватною, дієздатною особою. На теперішній час вона є одинокою матір'ю і отримую соціальну допомогу, на її утриманні також знаходиться малолітня донька ОСОБА_7. Єдиним фактом ухиляння її від обов'язків по вихованню дитини, ОСОБА_1 привів факт побиття їх спільного сина її колишнім співмешканцем, хоча за даним фактом за її ж заявою до Кілійського відділення Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області було відкрито кримінальне провадження, при цьому слідством навіть не встановлювався факт невиконання відповідачем батьківських обов'язків. До моменту побиття їх спільного сина, вихованням сина ОСОБА_1 фактично не займався, тільки інколи у вихідні дні забирав його до себе і сплачував аліменти. Таким чином, позивач голослівно наголошує, що вона не вжила заходів щодо виявлення підстав, що стали наслідком нанесенню сину тілесних ушкоджень, не вжила заходів спрямованих на запобігання проявів агресії співмешканцем відносно їх сина, не вберегла від жорстокого поводження, що свідчить про злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків. Але за таких обставин і сам позивач не здійснював зазначеного. Передбачити факт побиття сина вона не могла через незалежні від неї обставини, оскільки не знала і не могла знати про це до самого побиття дитини, тому, ніяким чином будь-якого, тим більше злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків, в її діях не має і не може бути, а тому не має жодних підстав для задоволення позову щодо позбавлення її батьківських прав, припинення стягнення аліментів та прийняття рішення про стягнення аліментів на дитину.

Позивач, в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю, та пояснив, що його син ОСОБА_5 проживає з ним, бачитися з мамою він хоче, однак повертатися жити до матері не дуже хоче. Зважаючи на те, що дитина має бажання проживати з батьком, та не має того ж самого бажання відносно проживання разом з матір'ю, ОСОБА_5 просив суд позбавити ОСОБА_8 батьківських прав та припинити стягувати з нього аліменти, оскільки дитина перебуває на його утриманні та прийняття рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину.

Відповідач в судовому засіданні підтвердила зміст наданого нею відзиву на позовну заяву та пояснила, що позивачем не надано доказів про існування підстав щодо позбавлення її батьківських прав, тому, зважаючи на зазначене, позовні вимоги не підтримала у повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 звертався до них у зв'язку з тим, що співмешканець ОСОБА_8 погано відноситься до дитини та подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним. На той час була спільна згода сторін про проживання дитини з батьком. Розгляд заяви було винесено на комісію та ОСОБА_1 було надано висновок про доцільність проживання дитини з батьком, зазначене рішення прийнялося за згодою сторін. Зауважень щодо виховання дитини матір'ю не було, а тому вважає, що підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні. Зазначила, що дитина у матері не відбиралася, оскільки не матір скоїла насилля відносно дитини.

Свідок, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сім'ї ОСОБА_1 Вона та її донька спілкувалися з ОСОБА_8 Коли відповідач народила сина, то вони її бачили в сім'ї позивача. Вказала, що з 4 місяців дитина постійно була у батька, вихованням та матеріальним утриманням дитини займається позивач та його родина.

Свідок, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача та відповідача, неприязних відносин ні з однією зі сторін в неї не має. З батьком дитини вона знайома краще, з відповідачем познайомилася вже після народження дитини, оскільки після пологового будинку проживати сторони приїхали до неї, а коли дитині виповнилося 5 місяців переїхали проживати до батьків ОСОБА_1, потім ОСОБА_3 пішла жити окремо, однак батьки позивача допомагали їй матеріально. Зазначила, що нічого позитивного не може сказати щодо маминого виховання, дитиною переважно займався батько.

Свідок, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, в судовому засіданні пояснила, що вона є дільничним лікарем та спостерігає дитину з народження, мати дитини доглядала за нею, лише один раз вона бачила батька дитини, до лікарів приходили відповідач та батьки позивача. Вказала, що в дитини була родова травма та зі слів ОСОБА_3 чула, що батьки позивача допомагають їй матеріально. Зазначила, що за адресою проживання відповідача: АДРЕСА_5, хороший ремонт, для дитини створені всі умови для проживання, дитині проводилися щеплення.

Свідок, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4, в судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом з відповідачем та добре її знає. Коли приходила додому до ОСОБА_3 в неї завжди все було охайно, іноді відповідач залишала дитину у бабусі, оскільки працювала на морі. ОСОБА_3 постійно щось купувала дитині, позивача вона жодного разу не бачила. Зазначила, що співмешканець відповідача ніколи не проявляв агресії до дитини, відносини були хороші, сварок не було.

Свідок, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_10, яка проживає за адресою: АДРЕСА_6, в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з відповідачем та її сім'єю, неприязних відносин зі сторонами не має. Коли вона працювала ОСОБА_3 надала документи як мати-одиначка, ніякого батька вони не бачили, все було куплено за державні кошти. Коли дитині виповнилося 4 року вони дізналися, що є батько. ОСОБА_3 вела себе дуже відповідально, працювала для забезпечення дитини. Позивача вона побачила вперше в суді, їй відомо, що він їздить на заробітки, надавав кошти на лікування дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 21.03.2017 року по справі № 502/311/17 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3484 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 13.12.2017 року по 19.12.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Кілійської ЦРЛ з діагнозом «Струс головного мозку, гострий період. Гематоми голови та носова кровотеча».

Відповідно до акту депутата Кілійської міської ради, проведено обстеження житлово - побутових умов ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7, встановлено, що житловий будинок знаходиться в задовільному стані, для проживання та гармонійного розвитку ОСОБА_5, 2012 р.н. створені всі умови. За цією адресою проживає дитина, позивач та його батьки і сестра.

Згідно висновку Кілійської районної державної адміністрації № 20/2326 від 26.12.2017 року, рішенням № 5 комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації від 20.12.2017 року (протокол № 16) органи опіки та піклування вважають доцільним проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1.

Відповідно до характеристики ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданої закладом дошкільної освіти ясла-садочок «Берізка» від 28.12.2017 року за вих. №263, дитина відвідує заклад з 22.07.2015 року. За цей період піклувалася дитиною мати. Взаємовідносини ОСОБА_5 з дітьми в групі складаються залежно від настрою хлопчика, з дітьми грається, з дорослими спілкується за необхідністю. Хлопчик замкнутий, не проявляє емоції, навички самообслуговування сформовані відповідно до віку. Мати любить свого сина, піклується, приводила та забирала своєчасно. До закладу завжди приводила мати, іноді бабуся.

Відповідно до акту депутата Кілійської міської ради від 16.12.2018 року, проведено обстеження житлово - побутових умов ОСОБА_3, 1988 р.н. за адресою: АДРЕСА_5 встановлено, що житловий будинок знаходиться в задовільному стані, умови для проживання дітей хороші, тепло, чисто. За цією адресою проживають ОСОБА_3, ОСОБА_15, 1967 р.н., ОСОБА_7, 2016 р.н.

12 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Ізмаїльської місцевої прокуратури із заявою щодо неправомірних дій слідчого та ОСОБА_6, що підтверджується копією заяви від 12.02.2018 року, зареєстрованої за №13 від 12.02.2018 року.

Відповідно до характеристики ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданої закладом дошкільної освіти ясла-садочок «Берізка» від 14.02.2018 року за вих. №37, дитина відвідує заклад з 22.07.2015 року. За цей період піклувалася дитиною мати. Взаємовідносини ОСОБА_5 з дітьми в групі складаються залежно від настрою хлопчика, з дітьми грається, з дорослими спілкується за необхідністю. Хлопчик замкнутий, не проявляє емоції, навички самообслуговування сформовані відповідно до віку. Мати любить свого сина, піклується, приводила та забирала своєчасно. Останній час дитина проживає з батьком, але до закладку приводять та забирають бабуся та дідусь. Мати постійно відвідує сина у закладі, цікавиться поведінкою дитини, його психологічним станом, спілкується з ним, залишає солодощі та іграшки.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17 не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, що підтверджується довідками № 64 і № 68, виданими 15.02.2018 року консультативно-діагностичним поліклінічним відділення КБУ Кілійська центральна районна лікарня.

Згідно довідки Кілійської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 15.02.2018 року ОСОБА_5 на «Д» обліку не перебуває, щеплений за віком. Мати регулярно зверталася за медичною допомогою до сімейного лікаря, виконувала всі рекомендації.

Як вказано в довідці про склад сім'ї № 371, виданої 28.02.2018 року Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області, до складу сім'ї ОСОБА_3, входять: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний час проживає з татом) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_18.

Відповідно до довідки № 152, виданої 28 лютого 2018 року Кілійським УСЗН Одеської області ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям.

Згідно довідки № 153, виданої 28 лютого 2018 року Кілійським УСЗН Одеської області ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управлінні та отримує допомогу на 1 дитину одиноким матерям.

Згідно висновку Кілійської районної державної адміністрації № 20/668 від 11.04.2018 року, рішенням № 4 комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації від 27.03.2018 року (протокол № 3) органи опіки та піклування вважають недоцільним позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вбачається з характеристики на ОСОБА_3, зробленої депутатом Кілійської міської ради зі слів сусідів, остання за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, зі всіма сусідами знаходиться в дружніх відносинах, конфліктів ні з ким не мала, чуйна, ввічлива, завжди має охайний вигляд. ОСОБА_3 проживає разом зі своєю мамою ОСОБА_15, 1967 р.н. і сама виховує двох дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_7. До своїх дітей відноситься з любов'ю і заботою. Сім'я дружня та гостинна. ОСОБА_3 дуже працьовита, хороша господиня, любляча і турботлива мама, шкідливих звичок не має.

Стосовно позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку Кілійської районної державної адміністрації № 20/668 від 11.04.2018 року, рішенням № 4 комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації від 27.03.2018 року (протокол № 3) органи опіки та піклування вважають недоцільним позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, що вона не виконує свої батьківські обов'язки, такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком).

За таких обставин, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків відносно своєї дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, а тому вважає за необхідне у задоволені позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відмовити

Стосовно припинення стягнення аліментів, суд виходить з наступного:

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Як достовірно встановлено судом на теперішній час малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні.

Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За викладених обставин оскільки на даний час малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, тобто, змінилися сімейні обставини платника та одержувача аліментів, приймаючи до уваги пояснення відповідача, яка підтвердила факт проживання дитини разом із батьком, на утримання якої з позивача стягнені аліменти, суд вважає, що існують всі наявні підстави для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стосовно стягнення аліментів, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На даний час з 1 січня 2018 року положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років встановлено у розмірі 1492 гривень.

Зважаючи на досліджені докази, суд визначає розмір належних до стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, як те встановлено положеннями ст. 184 СК України, та з урахуванням обов'язку іншого з батьків, з ким проживають діти, також брати участь в її утриманні, вважає такими, що підлягають до стягнення з відповідача аліменти у розмірі 746 грн. щомісячно на кожну дитину, а позовна вимога задоволенню.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони по справі, як на підстави своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 141, ч. 4 ст. 273, ст. ст. 258-259, 264-265 ЦПК, ст. ст. 19, 150, 155, 164, 180-184 СК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Припинити з дня набрання законної сили даним рішенням суду стягнення аліментів у розмірі 700 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_19, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17, РНОКПП НОМЕР_2, на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 21.03.2017 р. у справі № 502/311/17.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17, РНОКПП НОМЕР_2, що проживає в АДРЕСА_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_19, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає в АДРЕСА_8, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - аліменти у розмірі 746 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_20.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17, РНОКПП НОМЕР_2, що проживає в АДРЕСА_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_19, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає в АДРЕСА_8, - 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.06.2018 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников