Справа № 658/1751/17
(провадження № 2/658/105/18)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі: Оніщенко Л.В.

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Каховці Херсонської області цивільну спра-ву за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерцій-ний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

В травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Каховського міськрайонного суду від 14.01.2015 року було частково задоволено його позов до ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто на його користь заборгованість за укла-деними договорами депозиту. Позивач вказував, що рішення набуло чинності, але до дня звернення його до суду з позовом вказане рішення є невиконаним відповідачем. Позивач зазначав, що оскільки він, як вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а Банк -їх виконавцем, тому відповідач має нести відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3% вартості послуги за кожен день прострочення. Позивач просив стягнути з відповідача пеню за не-належне виконання договорів банківського вкладу в сумі 1 551 749 грн 50 коп.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги під-тримав, наполягав на повному задоволенні позову.

Представник відповідача вважала позов необґрунтованим і просила відмовити в його задово-ленні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Каховського міськрайонного суду від 14.01.2015 року част-ково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на ко-ристь ОСОБА_1 заборгованість за укладеними між ним та Банком договорами банківського вкладу (депозиту) в загальній сумі 141 325 грн.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені за неналежне вико-нання договорів банківського вкладу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запере-чення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальними положеннями про договір (ч.1 ст. 626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обо-в'язків. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, ін-ших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які роз-міщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк збе-рігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умо-вах та в порядку , встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення гро-шової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

За приписами ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом вста-новленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, здійснених юридичними особами на ін-ших умовах повернення, які встановлені договором.

Звернувшись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 не надав суду договорів банків-ського вкладу, обмежившись лише наданням рішення Каховського міськрайонного суду про стяг-нення заборгованості за даними договорами та ухвалою апеляційного суду Херсонської області.

Таким чином, без вивчення самих договорів банківського вкладу, на які посилається позивач, суд позбавлений можливості встановити природу даних договорів, порядок їх виконання або причини неналежного виконання, і відповідальність за неналежне виконання.

Крім того, суд не може залишити поза увагою, що в своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що він 24.03.2014 року звернувся до відповідача з заявою про розірвання договорів банківського вкладу та повернення грошових коштів, але отримав відмову. Жодного доказу такого звернення позивача до ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні суду не надано, в матеріалах по-зову така заява ОСОБА_1 та відповідь-відмова на неї, взагалі, відсутні.

Суд також приймає до уваги, що за твердженням позивача йому стало відомо про порушення його права на розірвання договору банківського вкладу та дострокове отримання грошових коштів пі-сля отримання відмови Банку на його заяву від 24.03.2014 року. Проте, з позовною заячвою про за-хист свого права споживача ОСОБА_1 звернувся лише 23.05.2017 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

Відповідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача заявила про засто-сування строків позовної давності.

Керуючись ст. ст. 12, 77-81, 141, 247, 263, 265, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Херсон-ської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Є. Терещенко