Номер провадження: 22-ц/785/625/18
Номер справи місцевого суду: 504/2451/15-ц
Головуючий у першій інстанції Рідник І. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року м. Одеса

Справа № 504/2451/15-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - прокурор Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави,

- відповідач - 1) Комінтернівська районна державна районна адміністрація Одеської області, 2) ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Рідник І.Ю. 20 квітня 2017 рокуо 17 годині 55 хвилині в смт. Доброслав Одеської області, у цивільній справі за позовом прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_4 про скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки у державну власність,

встановив:

У липні 2017 року прокурор Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави (далі - Прокурор)звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: 1) скасувати розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області від 27.12.2012 р. № 2870/А-2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункту)»; 2) визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, загальною площею - 2,0 га., розташовану на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, виданого на ім'я ОСОБА_4; 3) повернути земельну ділянку, загальною площею - 2,0 га., що розташована на території Чорноморської селищної ради, кадастровий номер - НОМЕР_2, до земель запасу державної власності.

Прокурор обґрунтовує позовні тим, що розпорядженням № 2870/А-2012 від 27.12.2012 р. Комінтернівської районної державної адміністрації, з суттєвими порушеннями земельного та природоохоронного законодавства, затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункт) з передачею земельної ділянки у власність. На підставі вказаного розпорядження 29.12.2012 р. ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

Належної землевпорядної документації з встановлення в натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережної захисної смуги Чорного моря на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області не розроблялось. Згідно даних Управління Держземагенства в Комінтернівському районі Одеської області земельна ділянка, загальною площею - 2,0 га., яка передана у власність ОСОБА_4, знаходиться на відстані 91 - 115 м. від урізу води Чорного моря, тоді як відповідно до ст. 88 Водного кодексу встановлена прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Крім цього, передача земель в межах прибережної захисної смуги у власність для ведення особистого селянського господарства законодавством не передбачена. За таких обставин, прокурор вважає, що оскаржуване розпорядження суперечить вимогам закону, порушує інтереси держави як власника спірної земельної ділянки, у зв'язку з чим, підлягає скасуванню.

Враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано ОСОБА_4 на підставі незаконного розпорядження, він також підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню до земель запасу державної власності. Крім цього, за інформацією Управління Держземагенства в Комінтернівському районі Одеської області виявлено невідповідність кадастрового номеру земельної ділянки, зазначеному в державному акті серії НОМЕР_1 (НОМЕР_2), кадастровому номеру, внесеному до Державного земельного кадастру (НОМЕР_2), що також є підставою для визнання державного акту недійсним.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.04.2017 р. вищезазначений позов прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави задоволено.

Скасовано розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області від 27.12.2012 р. № 2870/А-2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункту)».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08160, виданий 29.12.2012 р. ОСОБА_4 на земельну ділянку, загальною площею - 2,0 га., за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер - НОМЕР_2.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельну ділянку, загальною площею - 2,0 га., розташовану на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, яка згідно даних Державного земельного кадастру зареєстрована за кадастровим номером - НОМЕР_2, до земель запасу державної власності.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розпорядженням Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області від 27.12.2012 р. № 2870/А-2012 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункту). Передано ОСОБА_4 безоплатно у власність земельну ділянку, загальною площею - 2,0 га., для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області (а. с. 7, 45).

29.12.2012 р. ОСОБА_4, на підставі розпорядження Комінтернівської РДА Одеської області від 27.12.2012 р. № 2870/А-2012, видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08160, на земельну ділянку, загальною площею - 2,0 га., за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер - НОМЕР_2 (а. с. 8).

Згідно інформації Управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області від 17.07.2014 р. земельна ділянка, кадастровий номер - НОМЕР_2, за наявними в управлінні ортофотопланами, переданими відповідно до наказу Держкомзему від 13.05.2009 р. № 240 «Про організацію та виконання робіт із створення базових та індексних кадастрових карт» в рамках проекту «Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвитку системи кадастру» від 14.10.2009 р., знаходиться на відстані 91 - 115 метрів від урізу води, і знаходиться на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області.

Відомості стосовно встановлення меж прибережної захисної смуги уздовж Чорного моря на території Чорноморської селищної ради відсутні.

Постановою Кабінету Міністрів України № 86 від 08.05.1996 р. затверджено «Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності на них», який встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них. Водоохоронні зони встановлюються для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколо водних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм. У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до ст. ст. 88 - 91 ВК України. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагенством та територіальними органами Держземагенства. Водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як 2 кілометри від урізу води.

За інформацією управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області землевпорядна документація щодо встановлення меж водоохоронної зони та прибережної захисної смуги Чорного моря на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області до теперішнього часу не розроблялась, а земельна ділянка, загальною площею - 2,0 га., яка передана у власність ОСОБА_4, знаходиться на відстані 91 - 115 метрів від урізу води, тобто відноситься до земель водного фонду.

Отже, передача земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги у власність для ведення особистого селянського господарства законодавством не передбачена.

Таким чином, враховуючи, що спірна земельна ділянка, яка надана ОСОБА_4 знаходиться в межах прибережної захисної смуги на відстані 91 - 115 метрів від урізу води та відноситься до земель водного фонду, передача яких у власність законом не передбачена, розпорядження Комінтернівської РДА №2870/А-2012 від 27.12.2012 р. підлягає скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_4 на підставі неправомірного рішення, у зв'язку з чим державний акт визнається судом недійсним, а земельна ділянка підлягає поверненню до земель державної власності (а. с. 48 - 49).

ОСОБА_5,як представник ОСОБА_6 -особи, яка не брала участі у розгляді справи, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5, представник ОСОБА_6,вказує на те, що під час розгляду іншої справи ОСОБА_6 взнав про існування рішення по даній справі. Суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, повинен був залучити його до участі у розгляді справи, оскільки він є власником спірної земельної ділянки за договором купівлі-продажу. Суд зобов'язав ОСОБА_4 повернути земельну ділянку, яка не знаходиться у його власності.

Представник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення. Вказує, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах водоохоронної зони, а тому не може передаватися у власність громадян для ведення особистого селянського господарства.

Прокурор у судовому засіданні підтримала викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку осіб, які прийняли участь у розгляді справи про можливість розгляду справи за відсутності інших осіб, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників, які не з'явилися у судове засідання.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам діючого законодавства не відповідає. Вищевказаних висновків суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального (ст. 388 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 27, 31, 33, 60, 61, 179 ЦПК України, які були чинними на час розгляду справи судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Встановлено, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 23.12.2015 р. (а. с. 58 - 59) ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку, площею - 2,0 га., розташовану за адресою - Одеська область, Комінтернівський район, сщ/рада Чорноморська (за межами населеного пункту), кадастровий номер - НОМЕР_2, до земель запасу.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 60 - 61) вказана земельна ділянка входить до єдиної земельної ділянки, площею - 17,35 га., яка належить ОСОБА_6.

Таким чином, на час ухвалення судом першої інстанції рішення по даній справі земельна ділянка не належала ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, чинних на час розгляду справи судом першої інстанції, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (чинному на час звернення з позовом) передбачено, що підставою представництва прокурором в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. За наявності таких підстав прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, звертатися до суду з позовами. При цьому прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах (в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави), обґрунтовує необхідність їх захисту, форму його здійснення.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України, чинної на час розгляду справи судом першої інстанції, передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту.

Відповідно до правил, встановлених ст. ст. 15, 16, 17 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту є зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до вищевказаних положень діючого законодавства тільки позивач визначає відповідача, підстави та предмет позову. За клопотанням позивача суд першої інстанції може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 31 ЦПК України, чинної на час розгляду справи судом першої інстанції).

Прокурор, скориставшись наданими йому правами, посилався на незаконність передання спірної земельної ОСОБА_4, просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_4, та повернути спірну земельну ділянку від ОСОБА_4 до земель запасу державної власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.12.2014 р. № 6-140цс14, за положенням ст. ст. 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав. Встановлено, що на час розгляду справи останнім власником спірної земельної ділянки є - ОСОБА_6 а не ОСОБА_4.

З врахуванням вищезазначеного, у задоволенні позовних вимог прокурора необхідно відмовити саме з вищевказаних підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не було залучено до участі у розгляді даної справи є обґрунтованими.

Вищезазначене не позбавляє можливості прокурора звернутися до суду з відповідним позовом, визначившись з належним відповідачем.

Іншим доводам апелянта, доводам прокурора з обґрунтування позовних вимог, колегія суддів не надає оцінку, щоб не створити преюдиційність даного рішення апеляційного суду, оскільки по даній справі необхідно відмовити в позові саме за суб'єктним складом.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_5, представника ОСОБА_6,є обґрунтованою тільки в частині скасування рішення суду за суб'єктним складом, а тому її слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову прокурора.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_6,- задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року- скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави до Комінтернівської районної державної районної адміністрації Одеської області, ОСОБА_4 про скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки у державну власність- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08 червня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе