Справа № 147/300/18
Провадження № 2/147/281/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району, ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району, ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 25.07.1976 року була прийнята в члени колгоспу КСП «Шляхом Леніна» с. Савинці та на підставі протоколу №7 від 25.07.1976 року була зарахована на посаду головного економіста, де і працювала до 30.10.1982 року. 10.11.1982 року позивач знову була зарахована на посаду головного економіста колгоспу «Шляхом Леніна» с. Савинці, а 10.03.1984 року звільнено із займаної посади у звязку з обранням ОСОБА_1 на посаду секретаря Савинецької сільської ради. Обраним секретарем позивач пропрацювала до 18.02.2000 року. Згодом була звільнена у звязку з досягненням граничного віку проходження державної служби.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради №244 від 30.01.2018 року, паювання земель бувшого КСП «Шляхом Леніна» с. Савинці, де позивач працювала, та складання списків, які додавалися до державного акту на право колективної власності було проведено 31.03.1994 року. У період проведення паювання земель, залишаючись членом КСП, ОСОБА_1 працювала на виборній посаді секретарем, однак до списку, що додавався до Державного акту включена не була. Ніяких відомостей та інформації щодо виключення її з членів КСП немає. Вважає, що її зобовязані були включити до списку осіб, які мають право на земельну ділянку розпайованого КСП «Шляхом Леніна», тому що на день складання списків ОСОБА_1 була членом КСП та працювала на виборній посаді. Позивач просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі згідно чинного законодавства, із земель резервного фонду чи запасу ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області, створеного під час передачі землі у колективну власність колгоспу «Шляхом Леніна» с. Савинці Тростянецького району.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явилася, однак надала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району в судове засідання не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечив.

Представник відповідача ОСОБА_3 РДА в судове засідання не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечив.

Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 25.07.1976 року позивач була зарахована на посаду головного економіста КСП «Шляхом Леніна» с. Савинці та прийнята в члени КСП «Шляхом Леніна» с. Савинці (протокол №7 от25.07.1976 року).

10.03.1984 року звільнена в звязку з переходом на виборну посаду секретаря Савинецької сільської ради Тростянецького району. Дані відомості підтверджено трудовою книжкою УКР №0325956 виданою на імя ОСОБА_4, заповненою 02.02.1981 року (а.с.6-8). У звязку з реєстрацією шлюбу 28.01.1976 року позивач змінила прізвище на «Зарічанська» (а.с.30).

Відповідно до п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспника» трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспників, з моменту прийняття.

Відповідно до архівної довідки №180 від 22.11.2017 року, наданої КП «ОСОБА_3 районний трудовий архів» в книгах обліку трудового стажу є дані про нарахований трудовий стаж з 1976 року ОСОБА_1

Згідно архівної довідки №180 від 22.11.2017 року, виданої КП «ОСОБА_3 районний трудовий архів» (а.с.20) колгосп «Шляхом Леніна» с. Савинці діяв з 1958 року по 1992 рік. В травні 1992 року перейменовано в колгосп «Савинецький», зідно рішення загальних зборів від 14.05.1992 року. В грудні 1992 року відбулися загальні збори колгоспників по питанню реорганізації колгоспу у КСП «Савинці» с. Савинці (протокол №4 від 06.12.1992 року).

Згідно довідки №244 від 30.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, відповідно до записів у погосподарських книгах за 1977-1984 роки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала плановиком колгоспу «Шляхом Леніна» с. Савинці, а 14.03.1984 року обрана секретарем Савинецької сільської ради (а.с.9).

Факт перебування позивача на обраній посаді секретаря Савинецької сільської ради також підтверджується Протоколом позачергової 9 сесії 18 скликання від 14.03.1984 року (а.с.10) та письмовими показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.27, 28).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не була включена до списку, який додавався до Державного акту на право колективної власності, що підтверджується інформацією від 19.01.2018 року №3/0/117-18, наданої відділом у ОСОБА_3 районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.11).

Відповідно до рішення 13 сесії 21 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 31.03.1994 року землю бувшого КСП «Шляхом Леніна» передано у колективну власність для товарного сільськогосподарського призначення на видано Державний акт на право колективної власності КСП «Савинці» (а.с.19).

Відповідно до ст.ст. 5,19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодному виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Трудові відносини членів підприємства регулюється цим Законом та статутом підприємства.

Паювання земель колективної власності КСП «Савинці» проведено згідно Державного акту на право колективної власності від 20.05.1994 року (а.с.11).

Відповіднодо ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.І ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Державний комітет України по земельних ресурсах у листі від 22 серпня 2001 р. за N 14-17-2-П1580/4251 ( У4251219-01 ) роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватись у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян-членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП.

Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих суду доказів розпаювання земель КСП «Шляхом Леніна» с. Савинці відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», відбулося. ОСОБА_1, будучи членом КСП «Шляхом Леніна» с. Савинці не включена до списку осіб, що додається до державного акту на право на земельну частку (пай), які мають право на земельну частку (пай).

Згідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають особи, які на час розпаювання земель були його членами.

Відповідно до п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно ч.ч. 1,3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени КСП. Право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно змісту ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Відповідно ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 станом на 20.05.1994 року була членом КСП «Шляхом Леніна» с. Савинці, однак на час передання землі у колективну власність не була включений до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Не внесення її до зазначеного вище списку, не позбавляє її права на земельну частку. А тому суд вважає необхідним визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі згідно чинного законодавства із земель резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області, після паювання земель переданих у колективну власність КСП «Шляхом Леніна» с. Савинці Тростянецького району Вінницької області.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

На підставі викладеного, керуючись Указом Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, ст.ст. 5, 7, 8, 9, 19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ч.ч. 1,3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) із земель резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області, після паювання земель переданих у колективну власність КСП «Шляхом Леніна» с.Савинці Тростянецького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.06.2018 року.

Суддя