Постанова

Іменем України

30 травня2018 року

м. Київ

справа № 704/438/16-ц

провадження № 61-8623св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка»,

відповідачі: ОСОБА_3, приватне підприємство «Тальне-Агрохім»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка» (далі - ТОВ «Чорна Кам'янка») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі від 28 січня 2010 року поновленим на той самий строк і на тих самих умовах та визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року залучено до участі у справі як відповідача приватне підприємство «Тальне-Агрохім» (далі - ПП «Тальне-Агрохім»).

У липні 2016 року ТОВ «Чорна Кам'янка» подано заяву про зміну позовних вимог.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 січня 2010 року між ТОВ «Чорна Кам'янка» та ОСОБА_3 укладений договір оренди землі площею 2,26 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, при цьому 19 жовтня 2010 року договір зареєстрований Тальнівським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «ЦДЗК». Термін дії договору становив п'ять років.

Позивач належним чином виконував свої обов'язки за договором та зазначав, що на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» має переважне право на поновлення договору оренди землі та укладення додаткових угод, проте відповідач відмовила йому у поновленні договору оренди та укладенні додаткової угоди до нього, натомість 23 листопада 2015 року уклала новий договір оренди зазначеної земельної ділянки із приватним підприємством «Тальне-Агрохім».

Враховуючи наведене, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 23 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ПП «Тальне-Агрохім», на земельну ділянку площею 2,2623 га, зареєстрований 14 грудня 2015 року, а також визнати укладеною, без підпису сторін, додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 28 січня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Чорна Кам'янка», зареєстрованого 19 жовтня 2010 року, з моменту набрання чинності судовим рішенням та на умовах, визначених додатковою угодою.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року позов залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження обставин, зазначених у позові та дотримання ним умов, передбачених статтею 33 Закону України «Про оренду землі», необхідних для поновлення договору оренди землі, строк дії якого закінчився. Натомість відповідачем ОСОБА_3 доведені обставини направлення повідомлення позивачу про небажання продовжувати дію укладеного договору оренди та укладення договору оренди землі 23 листопада 2015 року з ПП «Тальне-Агрохім», який пройшов відповідну державну реєстрацію.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

Визнано недійсним договір оренди землі від 23 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ПП «Тальне-Агрохім» на земельну ділянку площею 2,2623 га, яка знаходиться в адміністративних межах Романівської сільської ради, зареєстрований 17 грудня 2015 року.

Визнано поновленим договір оренди землі б/н від 28 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Чорна Кам'янка», на земельну ділянку площею 2,26 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, зареєстрований 19 жовтня 2010 року, на той самий строк і на тих самих умовах. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що після закінчення строку дії договору, 20 січня 2015 року, ТОВ «Чорна Кам'янка» продовжувало користуватися спірною земельною ділянкою та сплачувати оренду плату, тобто позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, строк дії якого закінчився.

У грудні 2016 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, зазначала, що орендарем ТОВ «Чорна Кам'янка» не дотримано вимог, встановлених статтею 33 Закону України «Про оренду землі», щодо проведення процедури укладення договору на новий строк, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду вказану справу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 січня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Чорна Кам'янка» укладено договорів оренди землі сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Договір укладено на п'ять років.

Відповідно до пункту 43 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вказаний договір зареєстровано у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 19 жовтня 2010 року.

Пунктом 8 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Листом від 25 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_3 повідомила позивача про небажання поновлювати дію договору оренди землі, вказаний лист позивач отримав 01 жовтня 2015 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

23 листопада 2015 року між ПП «Тальне-Агрохім» та ОСОБА_3 укладений договір оренди земля, за умовами якого остання передала приватному підприємству в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,2623 га, яка знаходиться в адмінмежах Романівської сільської ради.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої-п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач не надав доказів того, що він скористався переважним правом на поновлення дії договору оренди землі та виконав вимоги статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 укладеного договору оренди, зокрема направив на ім'я ОСОБА_3 письмове повідомлення про свій намір продовжувати дію договору оренди разом із додатковою угодою. Натомість, відповідачем ОСОБА_3 доведено, що вона направляла позивачу повідомлення про небажання продовжувати договір оренди та як наслідок 23 листопада 2015 року уклала новий договір оренди з ПП «Тальне-Агрохім», який пройшов відповідну державну реєстрацію.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, а тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року скасувати, рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка» на користь ОСОБА_3 судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 3 307,20 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко С. О. Погрібний О. В. Ступак Г. І. Усик