СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 червня 2018 року м.Снігурівка
Справа № 485/218/18
Провадження № 2/485/285/18
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Фортуни Т.Ю.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду №3 в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), інтереси якого представляє ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_3) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування належним йому на праві власності жилим будинком АДРЕСА_3. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач після реєстрації місця проживання 31 липня 2007 року за вказаною адресою з 2009 року у помешканні не проживає. Реєстрація відповідача у будинку є перешкодою у розпорядженні майном.
В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.
Заявник та його представник подали суду заяви про слухання справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю. У заяві позивач уточнив, що відповідач не є членом його сім'ї.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.
За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить жилий будинок АДРЕСА_3. На підтвердження вказаного позивачем надано: копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 квітня 2006 року, виданого державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Ігнатенко В.С. та зареєстрованого у реєстрі за №2-360; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10667236 від 18 травня 2006 року; технічний паспорт на житловий будинок, виготовлений станом на 15 березня 2006 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №103614176, сформований 14 листопада 2017 року (а.с.8-14).
31 липня 2007 року за вказаною адресою посвідчено реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, що підтверджується даними адресної довідки Виконавчого комітету Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївській області (а.с.16). Даних про те, що ОСОБА_4 є членом сім"ї позивача не встановлено, позивач такий факт заперечує.
Актом депутата виконавчого комітету Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Братченко Н.М., датованого 01 лютого 2018 року, підтверджено, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації по АДРЕСА_3 не проживає з 2009 року (а.с.15).
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, суд дійшов висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно правової позиції ВСУ у справі №6-2931цс16, право особи на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, якщо така особа не являється членом сім"ї власника.
В порядку ч.2 ст.406 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, погодження його на реєстрацію у вказаному житлі місця проживання відповідача, її відсутність за зареєстрованим місцем проживання понад один рік, а саме з 2009 року, не бере участі у витратах, пов»язаних з утриманням майна. Реєстрація відповідачки у будинку створює перешкоди і позбавляє позивача можливості в повній мірі використовувати об'єкт права власності. Доказів поважності причин відсутності відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у будинку.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 76-78, 81, 141, 247, 280 ЦПК України, суд,
позовні вимоги ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити;
визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_3;
стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири грн.. 80коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.Ю.Фортуна