АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/497/18Головуючий по першій інстанції Красюк Г.П.
Категорія: 52 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.І.

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря Наконечної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року (ухваленого 10 березня 2016 року о 18 годині 08 хвилині під головуванням судді Красюк Г.П. в приміщенні Шполянського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Органу опіки та піклування Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,:

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року Орган опіки та піклування Шполянської районної державної адміністрації звернувся в суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є матір'ю малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачка зловживає спиртними напоями, не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Відсутні умови проживання, що може негативно вплинути на фізичний розвиток дітей.

У зв'язку з цим позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей з урахуванням вимог чинного законодавства України, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину на користь фізичних чи юридичних осіб, які в подальшому будуть утримувати до їх повноліття.

Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3, як мати, не забезпечує належного догляду за дітьми, не проявляє щодо них батьківської турботи та піклування, не виховує їх належним чином. Крім ухилення від своїх обов'язків з виховання дітей, відповідач зловживає алкогольними напоями, перебуває на обліку в Шполянській центральній районній лікарні.

У апеляційній скарзі, поданій 25 березня 2016 року, ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що поведінка відповідача змінилася, що на даний час спиртних напоїв не вживає, проходить лікування в лікаря нарколога Шполянської ЦРЛ від алкогольної залежності. У будинку, де проживає, проведено ремонт та створено необхідні умови для проживання дітей. За період розгляду справи змінилося ставлення до дітей.

ОСОБА_3 вказує, що все вищенаведене свідчить про те, що вона дбає про дітей і намагається створити їм необхідні умови для фізичного та духовного розвитку.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2016 року рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 01 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2016 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа апеляційним судом неодноразово призначалась розглядом. Судом вчинялись усі необхідні дії для залучення відповідача ОСОБА_3 до участі у справі. Так, ОСОБА_3, у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством, у тому числі шляхом публікації оголошення, за адресою зазначеною нею особисто в апеляційній скарзі, викликалась у судові засідання, проте в судові засідання не з'являлась.

ОСОБА_3, у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством, а саме ст. 131 ЦПК України, не повідомила суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Таким чином суд намагався надати ОСОБА_3 розумну можливість відстоювати свою позицію у даній справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, у порівняно з позивачем, не порушив процесуальної рівності сторін, оскільки належним чином повідомляв відповідача ОСОБА_3 про судовий розгляд поданої нею апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 151 СК України батьки мають право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Орган опіки та піклування Шполянської районної державної адміністрації звернувся в суд 15.07.2015.

У висновку Орган опіки та піклування Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області від 09.07.2015 року № 395/01-11 вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25-26).

Згідно Актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 21.01.2015, 10.02.2015, 12.03.2015, 27.04.2015 та 07.05.2015 сім'я, що проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 складається з чотирьох осіб: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та співмешканця ОСОБА_8, 1977 року народження. Санітарний стан житлового приміщення незадовільний та потребує ремонтних робіт. Крім того, в приміщенні брудно та неналежне освітлення. Мати не працює, зловживає спиртними напоями, в результаті розпиття яких у неї виникають постійні сварки та бійки із співмешканцем. У будинку не створено належних умов для розвитку і навчання дітей.

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 за місцем проживання зарекомендувала себе посередньо, громадський порядок не порушувала, але зловживає алкогольними речовинами.

Довідкою № 138, виданою Шполянською ЦРЛ, стверджується, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога із діагнозом алкогольна залежність.

ОСОБА_3 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення № 006897 від 23.01.2015 та № 006685 від 04.05.2015.

Крім того, відповідачка на засідання комісії з питань захисту прав дитини Шполянської райдержадміністрації, яке відбулося 11.06.2015, була доправлена працівниками Шполянського РВ УМВС у стані алкогольного сп'яніння, про що в матеріалах справи міститься висновок складений 11.06.2015 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

У зв'язку з вищевикладеним орган опіки та піклування звернувся до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

На ряду з викладеним, на час розгляду апеляційної скарги, колегією суддів враховує і наступні додатково подані позивачем суду докази.

Згідно до Акту обстеження умов проживання від 20 квітня 2018 року, проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, та встановлено, що остання по даній адресі не проживає та не зареєстрована. За цією адресою проживає ОСОБА_8 (а.с. 180 - 181)

Відповідно до пояснень співмешканця ОСОБА_8, його цивільна дружина ОСОБА_3 за даною адресою не проживає з 2015 року. Де на даний час перебуває ОСОБА_3 не знає, оскільки зв'язок з нею не підтримує. (а.с.183)

Із заяви батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_9 від 05 квітня 2018 року вбачається, що з моменту влаштування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у будинок сімейного типу їх мати їм не телефонувала, не приїжджала, контактів не налагоджувала. Діти іноді згадують про життя в родинні, але ці спогади є негативними. (а.с. 184)

Відповідно до характеристики ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка відвідує ДНЗ № 23 від 07 червня 2018 року дівчинка спокійна, врівноважена, позитивно налаштована до оточуючих її людей, доброзичлива. Добре розвинути навички спілкування як з дорослими, так і з дітьми. Має вади мовлення, то відвідує логопедичну групу. Садочок відвідує з 1 листопада 2016 року. Вихованням займаються батьки-вихователі. Біологічна мати жодного разу в закладі не з'являлася і життям дитини не цікавилась. Батьки-вихователі свої обов'язки виконують старанно та відповідально. (а.с.185)

Згідно до характеристики на учня 3 класу Смілянської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6 Смілянської міської ради Черкаської області ОСОБА_4, 2006 року народження, ОСОБА_4 навчається в даній школі третій рік. За період навчання програмовий матеріал засвоює на середньому і достатньому рівні. Батьки-вихователі, несуть на високому рівні персональну відповідальність за життя, здоров'я, фізичний та психічний розвиток ОСОБА_4. Беруть активну участь у навчально-виховному процесі учня. Систематично відвідують школу, контролюють за виконанням домашнього завдання.

За період навчання ОСОБА_4 в даній школі, мати ОСОБА_3, участі у освітньому процесі не бере. (а.с.186)

Відповідно до листа начальника служби Шуригіна О.В. від 04 червня 2018 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради повідомляє, що громадянина ОСОБА_3, яка є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та позбавлена батьківських прав відносно обох дітей рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 10.03.2016, за час проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_9 та ОСОБА_11, а саме з 03.10.2016 (рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 28.09.2016 № 407) з усними, письмовими заявами та в телефоному режимі щодо побачення з дітьми станом на 04.06.2018 не зверталася (а.с.187)

Згідно відповіді сільського голови Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області Недолуженко О.М. № 261 від 11 червня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області тривалий час не проживає. Зі слів матері, теперішнє місце перебування ОСОБА_3 родичам невідоме. (а.с.188)

Як вбачається з листа начальника служби у справах дітей Шполянського районної державної адміністрації Черкаської області від 08.06.2018, що протягом з 31.05.2016 по 08.06.2018 з усними, письмовими заявами в телефонному режимі щодо інформації про місце перебування дітей, побачення з дітьми, громадянка ОСОБА_3 до служби у справах дітей Шполянського районної державної адміністрації не зверталась. (а.с. 189)

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини).

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 приведеної Постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції й обґрунтування.

Суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari &aше; Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

З огляду на вказану правову позицію та принципи проголошені Європейським судом з прав людини, можна зробити висновок, що для розлучення дитини з батьками (з позбавленням батьківських прав або без такого) суду потрібно встановити: 1) винну поведінку батьків, 2) справжню небезпечність умов для дитини, 3) доказову базу вказаних обставин, 4) наявність вжиття тимчасових проміжних заходів до батьків, 5) обов'язкове слухання показань самих дітей.

При цьому досить суттєвими для вірного вирішення даного спору є і саме відношення відповідача до спірного питання.

Встановлені колегією суддів обставини та підтверджуючі їх докази свідчать про те, що ОСОБА_3 не належним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно своїх малолітніх дітей, передбачені ст. ст. 150 - 155, 180 СК України, а саме не утримує дітей матеріально, не цікавиться навчально-виховним процесом, розвитком та станом їх здоров'я, переклавши виконання обов'язків батьків, на час розгляду апеляційної скарги, на державу.

При цьому колегією суддів встановлено, що перешкод у спілкуванні з дітьми відповідачу ніхто не чинив і не чинить, однак ОСОБА_3 свідомо не відвідує дітей та, відповідно, не цікавиться їх життям та здоров'ям.

Враховуючи обставини встановлені колегією суддів, зокрема, і на час розгляду апеляційної скарги, поведінка ОСОБА_3 по відношенню до її малолітніх дітей не свідчить про те, що вона дорожить своїм статусом матері, що вона намагається боротися за його збереження та збереження родинних відносин з дітьми.

За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про позбавлення ОСОБА_3, батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції не врахував те, що її поведінка змінилася, що на даний час вона спиртних напоїв не вживає, проходить лікування у лікаря нарколога Шполянської ЦРЛ від алкогольної залежності, в будинку, де проживає, проведено ремонт та створено необхідні умови для проживання дітей та, що за період розгляду справи змінилося її ставлення до дітей, є безпідставними та спростовуються наведеними доказами.

Таким чином доводи ОСОБА_3 про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області в складі колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак

Повний текст постанови суду виготовлено 22 червня 2018 року.