У Х В А Л А

18 червня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення, -

в с т а н о в и в:

08 червня 2018 року комунальне підприємство «Добро» Добропільської міської ради звернулося до суду із заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення, за період з 01 листопада 2016 року по 01 травня 2018 року, в розмірі 6499,07 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, судом було здійснено запити, щодо з'ясування зареєстрованого місця проживання боржника.

З відповіді наданої відділом реєстрації Добропільської міської ради № 17-16/646 від 14.06.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, з 24 квітня 1990 року, проте у заяві про видачу судового наказу вказана інша адреса, а саме: АДРЕСА_2.

Договір про надання послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_2, боржник ОСОБА_1 уклала з комунальним підприємством «Добро» Добропільської міської ради 27 квітня 2018 року, що підтверджується копією договору (а.с.4-5).

Тобто, аналізуючи матеріали справи приходжу до висновку, що заявлену до стягнення заборгованість можна вважати лише частково такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі, оскільки заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості з оплати житлово - комунальних послуг за централізоване опалення за період з 01.11.2016 по 01.05.2018 року в сумі 6499,07 грн., проте до заяви не додано договору про надання послуг з централізованого опалення чи інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 листопада 2016 року по 26 квітня 2018 року.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Згідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У пункті 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року роз'яснено, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

За таких обставин слід відмовити у видачі судового наказу.

Частиною 1 статті 166 Цивільного процесуального кодексу Українипередбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 163 - 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення.

Роз'яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Любчик