РІШЕННЯ

іменем України

"22" травня 2018 р. 145/453/15-ц

2/145/7/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Віценко К.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування земельної ділянки та даржавних актів недійсними, треті особи на стороні відповідача - Держгеокадастр у Тиврівському районі, приватний нотаріус ОСОБА_5,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому з урахуванням змінених позовних вимог просить визнати недійсним: договір дарування земельної ділянки що розташована по вул. Пархоменка, 33 в м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області серії ВАО № 280505 від 22.09.2003 року, укладений від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3;

Державний акт серії ЯА № 397260 від 11.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0902 га, кадастровий номер :01:013:0016, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства що розташована по вул. Пархоменка, 33 м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки ;

Державний акт серії ЯА № 397269 від 11.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:013:0015, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Пархоменка, 33 м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, виданий на ім'я ОСОБА_3.

Позов обгрунтовує тим, що відповідно до договору дарування від 08.06.1999 року йому на праві власності належить 2/3 частки житлового будинку з відповідною долею господарських споруд, що розташовані по вул. Пархоменка, 33 в м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області.

Інша 1/3 частка вказаного будинку з відповідними господарськими будівлями належить ОСОБА_3.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.12.2010 року вказаний житловий будинок та господарські споруди були поділені в натурі відповідно до належних ним часток в даному домоволодінні.

Зокрема за ним було визнано право власності на 59/100 дольових частин житлового будинку з господарськими спорудами, що складається з приміщення в житловому будинку, позначеному на плані КП «ВООБТІ» літ. «А», до складу яких входять кімната 1-3 площею 13,8 м. кв., кімната 1-4 площею 11,8 м. кв., кухня 1-5 площею 14,1 м. кв., кімната 1-6 площею 11,2 м. кв., веранда 1 площею 5,4 м.кв., ґанок «к» ; господарських будівель - гаража «Б», сараю «Б-1», погребу «п/Б-1», сараю «б», літньої кухні «Е», 1/2 огорожі.

Право власності на решту 41/100 дольових частин житлового будинку з господарськими спорудами було визнано за гр. ОСОБА_3.

В подальшому право власності на присуджені йомуі 59/100 частин зазначеного нерухомого майна було зареєстровано ним в КП «ВООБТІ», що стверджується витягом про державну реєстрацію прав № 30574314 від 11.07.2011 року.

Однак на даний час він все ще не може в повному обсязі реалізувати своє право на користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, оскільки відповідач по справі не дає йому можливості користуватись частиною земельної ділянки, на якій розташована його частина будинку та господарських споруд. Внаслідок цього між ними постійно виникають сварки, при цьому відповідач такі свої дії пояснює тим, що земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння належить йому на підставі договору дарування земельної ділянки від 22.09.2003 року, відповідно до якого їх мати, ОСОБА_6 подарувала йому земельну ділянку по вул. Пархоменка, 33.

Під час ознайомлення з договором дарування в нього виникли сумніви щодо його справжності, а саме в частині, що стосується підпису на договорі дарування від 22.09.2003 року, вважає, що його виконано не їхньою матір'ю, а іншою невідомою особою, тому звернувся до Тиврівського районного суду з позовом про поділ домоволодіння в натурі.

В ході розгляду цивільної справи було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку № 215 судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Даруватель» примірнику договору дарування земельної ділянки в м. Гнівань по вул. Пархоменка, 33 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою з наслідуванням справжнім підписам ОСОБА_6

Тому договір дарування земельної ділянки серії ВАО № 280505 від 22.09.2003 року, укладений від імені його матері ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 є недійсними, відтак просить суд про визнання його недійсним.

Крім того земельна ділянка, на якій розташовано належні йому на праві власності 59/100 частки житлового будинку належить відповідачу по справі на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

На підставі вказаного договору дарування відповідачем по справі виготовлено два державних акти на право власності на земельні ділянки, а саме:

- Державний акт серії ЯА № 397260 від 11.10.2005 року на право власності на земельну площею 0.0902 га. кадастровий номер :01:013:0016 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства що розташована по вул. Пархоменка, 33 м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, та- Державний акт серії ЯА № 397269 від 11.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:013:0015, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Пархоменка, 33 м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що в нього була розмова з мамою, щоб поділити хату з братом по 1/2 частині, а для цього він і мама повинні були подарити брату ОСОБА_7 по 1/6 належних їм частин у будинку. Він писав заяву в БТІ для того щоб виготовити довідку-характеристику, також він пішов до нотаріуса щоб проконсультуватись з даного приводу і там дізнався, що вся земля біля будинку вже подарована його брату ОСОБА_7. Оскільки земля вже не ділилась, тому він відмовився від дарування брату частини будинку. Він сказав брату, що земля і хата повинні бути поділені порівну і довідка-характеристика вже була виготовлена на 1/6 будинку для оформлення договору дарування - аркуш інвентарної справи №38. Вважає, що відповідач обманним шляхом заволодів всією земельною ділянкою, що належала їхній матері по вул. Пархоменка, 33, (нині вул. Козацька ) у м. Гнівані, на підставі державного ОСОБА_7 на право приватної власності на землю 1-ВН № 013501 виданого на підставі рішення сесії 23 скликання Гніванської міської ради від 27.01.2000 року.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і пояснив, що його покійна мати ОСОБА_6І проживала з ним в одному будинку по вул. Пархоменка, 33, (нині вул. Козацька) у м. Гнівані. В червні 1999 року його брат - ОСОБА_1 забрав маму до себе на вул. 9-го Січіня в м. Гнівані, оформив договір на частину хати, а потім ввечері привіз її додому на вул. Пархоменка і залишив під парканом.

Восени 2003 року, мама сказала, що подарує йому і землю і частину хати, що їй належить. Вона викликала через родичів ОСОБА_1, але він не приходив. За місяць до того, як мати мала подарувати йому землю, вона сказала знайти ОСОБА_1 і запросити його до неї. Вони втрьох порадились і мама пропонувала ОСОБА_1 відмовитись від своєї частини землі і хати. Вони пішли з ним в міську раду і в БТІ, де писали заяви та оформляли документи, він проплачував документи в БТІ, та ОСОБА_1 забрав їх на руки. Вони мали на другий день йти до нотаріуса, але ОСОБА_1, нічого не пояснюючи став уникати зустрічі з ним, а дружина ОСОБА_1 сказала, що він нічого оформляти не буде і лише після цього мама стала оформляти землю на нього (ОСОБА_3). Він привозив нотаріуса додому до матері, стан здоров'я якої на той час вже погіршився і мати разом з нотаріусом оформили договір дарування земельної ділянки на нього.

Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Тиврівського нотаріального округу ОСОБА_5 вважає, що позов не підлягає до задоволення та пояснила, що у 2013 році до неї прийшов ОСОБА_3 та сказав, що мама хвора і хоче, щоб вона прийшла до неї. Вона прийшла ОСОБА_6 і та показала їй державний акт на право власності на земельну ділянку по вул. Пархоменка, 33, (нині вул. Козацька) у м. Гнівані, вона була при повній свідомості, говорила, що хоче подарувати землю ОСОБА_3, а ОСОБА_1 йому має також подарувати частину хати і тут буде один господар. Вона підготувала договір дарування на земельну ділянку, що їй належала. Потім вона знову пішла до ОСОБА_8 і дала їй на ознайомлення договір. Вона, сидячи на дивані його перечитала і, сидячи на дивані, поклала на договорах свій підпис, при цьому вони з нею були лише вдвох, всі інші вийшли з кіманти. Коли вона була там вдруге, то покійна їй говорила, що не хоче, щоб ОСОБА_1 знав про договір дарування і вона відповідно про це нікому не говорила. В неї був державний акт на всю землю, зазначила, що вона оформлила лише землю. На її думку висновок про те, що на договорі дарування імені дарувателя підпис вчинено не ОСОБА_6 міг бути через те, що за станом здоров'я в ОСОБА_6 тремтіли руки.

Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

30.03.2003 року в м. Гнівань померла ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про смерть від 02.12.2003р.(т.2, а.с.28).

При житті ОСОБА_6 на підставі державного ОСОБА_7 на право приватної власності на землю 1-ВН № 013501 виданого на підставі рішення сесії 23 скликання Гніванської міської ради від 27.01.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 286 від 16.03.2000 року (т.1. а.с.25) належала земельна ділянка по вул. Пархоменка, 33, (нині вул..Козацька ) у м. Гнівані Тиврівського району площею 0.1902га, із яких для ведення особистого підсобного господарства - 0.0902 га. та 0.10 га, для обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 22.09.2003 року укладеному між ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_3 виготовленим на гербовому бланку ВАО №280505 посвідченого приватним нотаріусом Тиврівського нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5-ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар вище зазначені земельні ділянки (т.1,а.с.25).

Гніванською міською радою ОСОБА_3 видано Державні акти серії ЯА № 397260 від 11.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0.0902 га. кадастровий номер :01:013:0016 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та серії ЯА № 397269 від 11.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:013:0015, цільове призначення -для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. Пархоменка, 33, (нині вул. Козацькій) у м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертиз від 28.03.2007 року за №215 (т 1, а.с. 40-46), проведеного за матеріалами цивільної справи №2-19/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння, - «Підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Даруватель» примірнику договору дарування земельної ділянки в м. Гнівань по вул. Пархоменка, 33, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виготовлену на гербовому бланку ВАО №280505, виконаний не ОСОБА_6 а іншою особою з наслідуванням справжнім підписом ОСОБА_6

Відповідно до висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи від 16.03.2018 року № 91 (т.2, а.с 75-82) виконаної Вінницьким НДЕКЦ підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Даруватель» примірнику договору дарування земельної ділянки, яка розташована в в м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області по вул. Пархоменка, 33, укладеного 22 вересня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, виготовленого на гербовому бланку ВАО №280505, виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

Тобто обидва висновки, виготовлені в різних експертних установах, дають категоричну відповідь на поставлене питання, згідно яких, ОСОБА_6 договору дарування земельної ділянки по вул. Пархоменка, 33, в м. Гнівані від 22 вересня 2003 року виготовленому на гербовому бланку ВАО №280505 не підписувала.

Відповідно до частини 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 4 ст.203 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами.

Згідно положень ч.4 ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

За змістом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до норм ст. 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Доказами є фактичні дані, відомості, зміст яких відображають обставини, що мають значення для справи. На основі цих даних суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Докази містять інформацію про фактичні дані, що мають значення для правильного вирішення справи, служать засобом встановлення істотних для справи обставин.

На переконання суду пояснення третьої особи на стороні відповідача приватного нотаріуса Тиврівського нотаріального округу ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3 не спростовують висновків експертів, в яких наводиться докладний опис проведених експертами досліджень і зроблених у результаті них висновків та обґрунтованих відповідей на питання, поставлені судом.

Виходячи з викладеного вказаний договір суперечать нормам цивільного законодавства України, а в судовому засіданні не доведено, що при його укладенні мало місце волевиявлення ОСОБА_6 спрямоване на виникнення цивільних прав та обов'язків пов'язаних із укладенням спірного договору.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 207, 215, 216 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Договір дарування земельної ділянки що розташована по вул. Пархоменка, 33 в м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області серії ВАО № 280505 від 22.09.2003 року, укладений від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 визнати недійсним.

Державний акт серіїЯА № 397260 від 11.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0902 га, кадастровий номер :01:013:0016, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства що розташована по вул. Пархоменка, 33 м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки визнати недійсним.

Державний акт серії ЯА № 397269 від 11.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:013:0015, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Пархоменка, 33 м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 01.06.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.