КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4139/14-ц
Провадження № 2/552/585/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2018 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Силка І.О.

За участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

02 липня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свій позов тим, що 03.07.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 22 110 грн. 88 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" ОСОБА_4 позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, але надала суду клопотання, в якому просила слухати справу у її відсутності, за участі її представника адвоката ОСОБА_1

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача ОСОБА_2.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Суд, заслухавши представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" ОСОБА_4, представника відповідача адвоката ОСОБА_1, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03.07.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 22 110 грн. 88 коп., яка складається з:

- 10 521,85 грн. - заборгованість за кредитом;

- 8 059,30грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2 000,64 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 029,09 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню.

Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача адвоката ОСОБА_1, що ОСОБА_2 кредитний договір з банком не укладала, коштів не отримувала, з умовами та правилами надання банківських послуг від 03.07.2008 року (з послідуючими змінами) ознайомлена не була та їх взагалі не підписувала, у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості по кредиту, таблиця, що надана позивачем, не містить суми сплати по кредиту (крім відсотків), факт сплати коштів банку з 04.02.3011 року по 08.12.2011 року відповідач заперечує, вважає, що для підтвердження фактів сплати кредиту, можуть бути використані лише первинні бухгалтерські документи, а саме платіжні доручення.

Але з даними доводами представника відповідача адвоката ОСОБА_1 суд не може погодитись, оскільки дані доводи суперечать зібраним та дослідженим в судовому засіданні матеріалам справи, а саме оригіналу заяви ОСОБА_2 від 03.07.2008 року на видачу кредитної картки (а.с.10), яка нею підписана і в якій зазначено, що ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, просила відкрити рахунок і надати перераховані нижче послуги. В заяві-анкеті ОСОБА_2 зазначено початкову суму кредитного ліміту. Пунктом 3.2. Умов визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Початковий кредитний ліміт становив 2 000 грн., потім кредитний ліміт було змінено, останній раз його було збільшено 23.06.2011 року до 10 700 грн. Пунктом 3.3 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що дії в частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюються банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. Крім того, встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Пунктом 1.2. Правил встановлено, що дані умови регулюють відносини між банком та клієнтом відносно відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а так само інших банківських послуг, зазначених у заяві. Також в матеріалах справи наявна банківська виписка по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах (а.с.108-111). Із виписки вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами.

Не приймаються судом доводи адвоката ОСОБА_1, що відповідач ОСОБА_2 кредитну карту 05.01.2012 року не отримувала, оскільки дані доводи спростовуються наданими позивачем доказами (а.с.137). Твердження адвоката ОСОБА_1, що відповідач не знімала кошти в банкоматах та не здійснювала інші операції по карті, суд розцінює як спосіб ухилення від відповідальності.

Не відповідають вимоги адвоката ОСОБА_1 щодо застосування до вимог позивача строку позовної давності, оскільки згідно з довідкою про видачу кредитних карт клієнта видані за договором б/н від 03.07.2008 року, картка НОМЕР_1 була надана клієнту зі строком дії до жовтня 2015 року. Банк звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 02.07.2014 року (а.с.2) - до спливу строку позовної давності.

Також з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-14, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 22 110 грн. 88 коп. та судові витрати в сумі 243,60 грн., а всього: 22 354 грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 15.06.2018 року.

Головуючий Турченко Т.В.