Ухвала

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 206/5508/17

провадження № 61-35340ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про зобов?язання здійснити перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від

08 грудня 2017 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов?язано КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради здійснити перерахунок оплати за послуги водопостачання та водовідведення ОСОБА_1 по особовому рахунку № 01Ю виходячи з показань лічильника води. Стягнуто з КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської радина користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року апеляційну скаргу КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради задоволено. Рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживачів відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради судові витрати у розмірі 960,00 грн.

У касаційній скарзі, поданій 02 травня 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від

02 квітня 2018 року та залишити в силі рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі єзобов'язання провести перерахунок за послуги з водопостачання та водовідведення.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від

19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживачів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило