Справа № 576/720/18
Провадження № 2/576/318/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.18 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря - Терені Л.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, -

встановив:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, який обґрунтовується тим, що банк 12.06.2014 р. надав відповідачу кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, позивач просить стягнути з неї заборгованість станом на 31.03.2018 р. в сумі 65512,49 грн. (а.с.2-3).

17.04.2018 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні (а.с.44).

08.05.2018 р. до суду надійшов відзив від відповідача, у якому вона заперечує проти позову з підстав, що вона не отримувала у позивача кредитної картки, а їй була видана лише карта для соціальних виплат. Зазначає, що вона не знімала ніяких коштів, з тієї картки, що була видана позивачем, а також не поповнювала рахунку. Насамкінець, позивач заявила про сплив строку позовної давності. Копія відзиву була направлена відповідачем на адресу позивача (а.с.48-56).

Відповідач в установлений судом строк, відповіді на відзив не подав (а.с.58).

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 12.06.2014 р. сторонами погоджено та підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.6).

Суд погоджується із тим, що у цій анкеті відсутні відомості про те, який вид картки був виданий відповідачу - кредитну чи для виплат.

Водночас відповідач не оспорює факт видачі відкриття рахунку в установі позивача та видачі платіжної картки, проте вказує, що кредитні кошти вона не використовувала.

З виписки по рахунку відповідача слідує, що ОСОБА_1 на платіжну картку встановлено кредитний ліміт у розмірі 2500 грн. (а.с.66).

20.07.2014 р. відповідачем використані 2496 грн. кредитних коштів шляхом отримання готівки у банкоматі продуктового магазину ТПС, що по вул. Радянській, 12 у м. Глухові (а.с.66).

Таким чином, факт укладення кредитного договору та використання відповідачем кредитних коштів є доведений.

Вирішуючи ж заяву відповідача про застосування позовної давності суд дійшов до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно матеріалів справи, відповідач 20.07.2014 р. зняла з картки грошові кошти та жодних платежів на погашення вказаної заборгованості самостійно не вносила. В свою чергу позивач звернувся до суду з позовом 16.04.2018 р. та не обґрунтував свою позицію щодо дотримання ним строку позовної давності, не зазначив обставин, які заважали йому звернутися до суду з відповідним позовом, з моменту настання строку погашення чергового платежу, який не сплатив відповідач.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Така правова позиція і викладена в постановах Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, № 6-14цс14 від 18.06.2014 року, №6-154цс15 від 30.09.2015 року.

В постанові зазначено, що початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Верховним судом зроблений правовий висновок про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як слідує із банківської виписки, позивач вже 01.09.2014 р. став нараховувати штрафи відповідачу за несвоєчасне повернення кредитних коштів, тобто з цієї дати він вже мав можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, а також тієї ж банківської виписки вбачається, що відповідач передбачені умовами договору платежі не вносила. Жодних дій, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності після цієї дати, відповідачем не було вчинено. При цьому суд зазначає, що автоматичне погашення заборгованості з іншої картки 13.06.2015 р. в сумі 0,68 грн. та 18.10.2016 р. в сумі 7,17 грн. не можуть вважатись добровільної сплатою відповідачам заборгованості, оскільки позивачем не додано обґрунтованих підтверджень (квитанцій, касових ордерів та інших документів), що засвідчують здійснення цих платежів особисто відповідачем та визнання нею боргу, оскільки відповідач заперечувала вчинення будь-яких дій спрямованих на погашення заборгованості в своїй заяві.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з даним позовом, пропустило без поважних причин позовну давність, установлену статтею 257 ЦК України, що виключає можливість судового захисту порушеного права позивача у відповідності до положень статті 267 ЦК України, а відтак, це є підставою для відмови у задоволені позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 253, 257, 256, 261, 526, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 19, 85, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості в сумі 65512,49 грн. за кредитним договором від 12.06.2014 р. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Колодяжний