Справа № 359/2258/17 Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/1973/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 12.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Сержанюка А.С., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у складі судді Журавського В.В., ухвалене в м. Бориспіль 13 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Державний реєстратор Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування наказів про надання земельних ділянок у власність, скасування рішень про державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки,-

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в :

В березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання незаконними та скасування наказів про надання земельних ділянок у власність, скасування рішень про державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки, просила визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10 червня та 26 липня 2016 року про надання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у власність земельних ділянок із кадастровими номерами :07:002:0669 та :07:002:0668, скасувати рішення державного реєстратора Гнідинської сільської ради ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказані земельні ділянки на імя відповідачів.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 лютого 2012 року, укладеного із ОСОБА_7, вона набула у власність земельну ділянку пл. 1,00 га. на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району із кадастровим номером :07:002:0669. 09 липня 2012 року за аналогічним договором, укладеним із ОСОБА_8, вона придбала суміжну земельну ділянку пл. 1,5 га. із кадастровим номером :07:002:0668.

В березні 2017 року вона вирішила відчужити належні їй земельні ділянки, проте приватним нотаріусом відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії з огляду на те, що право власності на належні їй земельні ділянки зареєстровано на імя відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У подальшому їй стало відомо, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10 червня та 26 липня 2016 року належні їй земельні ділянки передано у власність відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вважає накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки починаючи з 2012 року вона є єдиним та законним власником цих земельних ділянок, своє право власності вона набула у спосіб та порядок, який діяв на момент укладення договорів купівлі-продажу.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано незаконними та скасовано накази Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10 червня та 26 липня 2016 року про надання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у власність земельних ділянок із кадастровими номерами :07:002:0669 та :07:002:0668, скасовано рішення державного реєстратора Гнідинської сільської ради ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказані земельні ділянки на імя відповідачів, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_9 управління Держгеокадастру у Київській області, не погоджуючись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилався на те, що при підготовці наказів, скасованих судом, ОСОБА_9 управлінням спільно з Управлінням Держгеокадастру у Бориспільському районі були опрацьовані необхідні матеріали, за результатами опрацювання підстави для відмови надання у власність спірних земельних ділянок були відсутні. На підставі наданих матеріалів, за відсутності порушень вимог земельного законодавства, а саме ст. ст. 15-1, 118, 121, 122 ЗК України, ОСОБА_9 управлінням були прийняті відповідні накази.

Вказує, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року задоволено позов Бориспільського міжрайонного прокурора, визнано незаконними та скасовані розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації, державні акти на право власності на земельні ділянки, вирішено повернути земельні ділянки із кадастровими номерами :07:002:0669 та :07:002:0668 у власність держави в особі Головного управління Держземагентства у Київській області. Згідно відомостей з ДЗК речове право власності на спірні земельні ділянки 29 березня 2016 року було зареєстроване за ОСОБА_9 управлінням Держгеокадастру у Київській області, яке розпорядилося ними, видавши скасовані судом накази про передачу земельних ділянок відповідачам на праві власності. Інформація ж щодо реєстрації оспорюваних земельних ділянок за ОСОБА_2 відсутня.

Також при прийнятті оспорюваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що Конституційний Суд України п. 5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що ненормативні акти застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані.

Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого суд дійшов правильного висновку про те, що на момент прийняття оспорюваних наказів єдиним власником спірних земельних ділянок була позивач, у встановленому ч. 5 ст. 116 ЗК України порядку припинення права власності позивача на земельні ділянки та їх вилучення не відбулося, що і слугувало підставою вважати незаконними накази Головного управління Держгеокадастру в Київській області. Доводи апеляційної скарги про те, що накази відповідача не можуть бути скасовані за позовом заінтересованої особи, оскільки вичерпали свою дію шляхом їх виконання, не ґрунтуються на положеннях закону. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів про надання земельних ділянок у власність, скасування рішень про державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки, суд першої інстанції виходив із того, що позивач набула право власності на спірні земельні ділянки відповідно до діючого на час їх придбання у власність законодавства, а тому є їх власником з часу державної реєстрації свого права власності, тобто відповідно с 19 квітня 2012 року на земельну ділянку пл. 1,00 га. з кадастровим номером :07:002:0669, та з 10 жовтня 2012 року на земельну ділянку пл. 1,5 га. з кадастровим номером :07:002:0668.

На час ухвалення судом рішення про повернення земельних ділянок до державної власності їх законним власником на підставі укладених договорів купівлі-продажу була ОСОБА_2, при цьому судом не вирішувалося питання щодо припиняння її права власності на вказані земельні ділянки, тому відповідно повернення цих ділянок до державної власності без попереднього їх вилучення із власності ОСОБА_2 відбулося з порушенням встановленого законом порядку.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2012 року ОСОБА_2 придбала земельну ділянку пл. 1,5000 га. для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :07:002:0668, яка розташована за адресою Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_8, яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 761423 (а. с. 6 8).

17 лютого 2012 року ОСОБА_2 придбала земельну ділянку пл. 1,0000 га. для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :07:002:0669, яка розташована за адресою Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_7, яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 761424 (а. с. 9 10).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року у справі № 359/6457/15-ц задоволено позов Бориспільськго міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Київській області, Головного управління Держземагентства в Київській області до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа служба автомобільних доріг у Київській області про визнання недійсними розпоряджень, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області» №5783 від 03 вересня 2008 року.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області» №5784 від 03 вересня 2008 року.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянами України на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області» №3577 від 27 листопада 2009 року. Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯИ №761424 на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_7, виданий 12 лютого 2010 року Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі. Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯИ №761423 на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_8, виданий 12 лютого 2010 року Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі.

Повернуто земельні ділянки із кадастровим номером :07:002:0668 площею 1,5 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та :07:002:0669 площею 1 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовуються в Київській області, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, у власність держави в особі Головного Управління Держземагентства у Київській області (а. с. 54 56).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 жовтня 2017 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року скасовано в частині повернення земельних ділянок із кадастровими номерами :07:002:0668 та :07:002:0669 у власність держави в особі ГУ Держземагентства у Київської області та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих позовних вимог прокурора (а. с. 67).

Згідно мотивувальної частини даного рішення апеляційного суду, суд першої інстанції при вирішенні спору належним чином не перевірив фактичні дані, зокрема щодо власника земельних ділянок, які мають значення для вирішення справи, та виніс рішення без повного зясування обставин, що мають значення для справи. З огляду на те, що на час розгляду даної справи судом першої інстанції власником спірних земельних ділянок стала ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, право якої позивачем не оспорюється, тому відсутні підстави для задоволення позову щодо повернення спірних земельних ділянок у власність держави.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10 червня 2016 року надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку пл. 1,5000 га. (кадастровий номер :07:002:0668) із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а. с. 17).

03 жовтня 2016 року право власності на земельну ділянку пл. 1,500 га. для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :07:002:0668, яка розташована за адресою Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10 червня 2016 року (а. с. 12).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 26 липня 2016 року надано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку пл. 1,0000 га. (кадастровий номер :07:002:0669) із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а. с. 18).

25 листопада 2016 року право власності на земельну ділянку пл. 1,000 га. для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :07:002:0669, яка розташована за адресою Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 26 липня 2016 року (а. с. 11).

Наведені обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України в редакції станом на момент придбання позивачем земельних ділянок, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 набула право власності на спірні земельні ділянки відповідно до діючого на час придбання їх у власність законодавства, а тому є їх власником з часу державної реєстрації свого права власності, тобто відповідно з 19 квітня 2012 року на земельну ділянку пл. 1,00 га. з кадастровим номером :07:002:0669, та з 10 жовтня 2012 року на земельну ділянку пл. 1,50 га. з кадастровим номером :07:002:0668, про що начальником Управління Держкомзему у Бориспільському районі проставлено відмітку у Поземельній книзі про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на набуті нею земельні ділянки (а. с. 8, 10).

Доводами апеляційної скарги дані обставини не спростовані.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Судом першої інстанції належним чином застосовано зазначені вимоги закону та здійснено обґрунтований висновок, що оскільки на час ухвалення судом рішення про повернення спірних ділянок до державної власності їх законним власником була ОСОБА_2, і судом не вирішувалося питання про припинення її права власності на вказані земельні ділянки, тому повернення цих ділянок до державної власності без попереднього їх вилучення із власності ОСОБА_2 відбулося із порушенням встановленого законом порядку та прав власника.

Оскільки рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року частково скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 жовтня 2017 року в частині повернення земельних ділянок у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, останнє не мало право розпоряджатися спірними земельними ділянками, які належали ОСОБА_2, право власності якої ніким не було оскаржене та із власності якої земельні ділянки не вилучалися, та відповідно надавати їх у власність відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Виходячи із вищевикладеного та враховуючи належну державну реєстрацію права власності ОСОБА_2, проведену відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, не можна погодитися із доводами апеляційної скарги про реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року за ОСОБА_9 управлінням Держгеокадастру у Київській області 29 березня 2016 року, а також із доводами, що накази були прийняті за відсутності порушень вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи наведені вимоги закону, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що прийняті ОСОБА_9 управлінням Держгеокадастру у Київській області накази про передачу спірних ділянок у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є незаконними, тому дані накази та відповідно рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації на імя відповідачів права власності на земельні ділянки слід скасувати.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що скасування державної реєстрації земельних ділянок на підставі рішень суду законодавством не передбачено, оскільки це прямо суперечить положенням ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо неможливості скасування судом наказів, які вичерпали свою дію фактом їхнього виконання, апеляційний суд виходить із наступного.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в звязку з прийняттям субєктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обовязків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення субєкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у особи виникло цивільне право й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Сержанюк А.С.

ОСОБА_10