Справа № 567/486/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.18 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу звернулась ОСОБА_2

В обгрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що з 15.10.2015 перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітню дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 мотивує свою заяву тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Зазначила, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги, оскільки в них різні характери та погляди на життя.

Вказує, що під час спільного проживання між ними постійно виникали суперечки з різних причин. Зазначає, що вони з відповідачем неодноразово намагались спільними зусиллями налагодити їх відносини, однак позитивних результатів це не дало.

Вважає, що перспектив для збереження шлюбу не має, сторони з березня 2016 року спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Вказує, що між нею та відповідачем шлюбні стосунки припинені, позивач остаточно вирішила про необхідність розірвання шлюбу та примирення між ними неможливе.

Враховуючи наведені обставини, у зв'язку з тим, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім'ї стали неможливими, просить розірвати шлюб.

Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, подала на адресу суду заяву в якій просить здійснювати розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримала та заперечує проти надання строку для примирення.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача позов визнала. Вказує, що відповідачем визнаються обставини викладені позивачкою в частині перебування сторін в шлюбі з 15.10.2015р. та наявності спільної дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також підтвердила факт роздільного проживання сторін з березня 2016 та припинення подружніх відносин. Заперечила проти надання строку на примирення, вказуючи на те, що сторони тривалий час проживають роздільно та кроків для примирення не робили.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв"язку, суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №108993, свідоцтва про народження серії І-ГЮ №374425 встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2015 року та мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено, сторони разом не проживають і спільне господарство не ведеться з зазначених вище причин.

Таким чином, відсутність спільного побуту між позивачем та відповідачем є свідченням формального існування шлюбу між ними.

Суд не вбачає необхідності надання сторонам строку на примирення, оскільки з часу відкриття провадження у справі пройшло достатньо часу для примирення, однак такого не настало. Водночас, при вирішенні зазначеного питання суд бере до уваги думки сторін у справі, які просять строк на примирення не надавати.

На даний час ніхто з подружжя спроб відновити шлюбні відносини не робить.

Одночасно, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як спільне проживання, пов'язаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели, протягом тривалого часу роздільного проживання сторони мали можливість прийняти виважене рішення щодо необхідності збереження шлюбу.

Таким чином шлюб існує формально, подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами і для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката на представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат.

За частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 400 грн. в рахунок правничої допомоги та долучила як доказ її надання договір про надання правової допомоги укладений з адвокатом Шминдрук О.Ф., ордер адвоката серії РН-562 №030 від 13.04.2018 року, розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу та акт виконаних робіт.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачем надано підтвердження укладення договору про надання правничої допомоги, а також згідно п.3.1 вказаного Договору від 13.04.2018 надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу, акт виконаних робіт).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 400 грн. за надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією №32 від 12.04.2018 року, а тому у зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 352 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

В той же час, за цими ж правилами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 352 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі ст.ст. 105, 110 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

розірвати шлюб між ОСОБА_2 (жит.АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (жит.АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), зареєстрований 15 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №137.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 352 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору та 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., сплачений згідно квитанції №32 від 12.04.2018 року на суму 704 грн. 80 коп. при поданні позовної заяви до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Виконання рішення у частині повернення судового збору доручити управлінню Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.06.2018.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.