Постанова

Іменем України

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 350/1074/16-ц

провадження № 61-17756св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (третя особа за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5,

третя особа (відповідач за зустрічним позовом)- приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року у складі судді Калиній Г. В. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року у складів: Матківського Р. Й., Васильковського В. М., Ясеновенко Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»)про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), у якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 65 391,89 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн завданої моральної шкоди внаслідок ДТП.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить автомобіль марки SKODA OKTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску. 16 квітня 2014 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин на автодорозі Н-10, сполученням Стрий - Чернівці в смт Брошнів-Осада по вул. 22 січня Рожнятівського району Івано-Франківської області відбулось зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем марки GREAT WALL HOVER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Рожнятівського районного суду від 18 травня 2015 року у справі № 350/696/15-п ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

У результаті ДТП належний йому автомобіль SKODA OKTAVIA отримав пошкодження, і розмір майнової шкоди, заподіяної йому пошкодженням транспортного засобу, становить 63 847,89 грн.

Під час ДТП він отримав тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, а саме: важку закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку середнього ступеня, пластичну епідуральну гематому правої вискової ділянки, лінійний перелом скроневої кістки справа, субарахноїдальний травматичний вилив під оболонки головного мозку, забій м'яких тканин волосистої частини голови, забій грудини. Тому вважає, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду через перенесений фізичний біль, необхідність тривалого лікування, неможливість користуватися автомобілем, ходити на роботу, займатися спортом. Враховуючи глибину пережитих страждань, отриманих тілесних ушкоджень, погіршення стану здоров'я, способу життя, просив стягнути 50 000 грн завданої моральної шкоди.

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у якому просила стягнути із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування власнику автомобіля марки SKODA OKTAVIA ОСОБА_4 у розмірі 65 391,89 грн згідно висновку про оцінку вартості майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 16 квітня 2014 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, на автодорозі Н-10, сполученням «Стрий-Чернівці» в смт Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано - Франківської області, по вул. 22 Січня, сталася ДТП, під час якої відбулось зіткнення двох автомобілів, марки GREAT WALL HOVER, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала вона, та автомобіля марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4

Керований нею автомобіль був застрахований за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7003826 з терміном дії до 29 жовтня 2014 року його власником ОСОБА_9, а також за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу АвтоКаско №АЗ/017-008-130000230 з терміном дії до 30 жовтня 2014 року в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як такий, що придбаний за кредитні кошти.

16 квітня 2014 року ОСОБА_4, як потерпілим в ДТП, було подано до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву-повідомлення про страхову подію та всі необхідні документи для виплати належного страхового відшкодування.

Одразу після отримання копії постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2015 року ОСОБА_4 подав до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву про страхове відшкодування.

Листом від 28 липня 2015 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовило ОСОБА_4 у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи закінченням строку для подання заяви про проведення виплати.

ОСОБА_5 вважала, що згідно чинного законодавства шкоду внаслідок страхового випадку відшкодовує страховик, тобто страхова компанія, якою застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» шкоду ОСОБА_4 не відшкодувала, хоча повинна відшкодувати, що привело до порушення її законних прав та інтересів, тому вона змушена звертатись до суду за їх захистом, шляхом подачі позову до страхової компанії.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 01 лютого 2017 року позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 02 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 65 391,89 грн, з яких 63 847,89 грн - у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, 200 грн - витрати на евакуацію автомобіля, 1 344 грн - витрати за зберігання автомобіля на штраф майданчику та 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позову ОСОБА_5 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП відмовлено за його безпідставністю.

Суди зробили висновок, що ОСОБА_4, як потерпілий, бажаючи скористатися своїм правом вимоги до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у зв'язку з настанням страхового випадку, подав страховику відповідну заяву про здійснення страхового відшкодування, однак страхова компанія правомірно відмовила йому у виплаті страхового відшкодування на підставі підпункту 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому матеріальна шкода підлягає стягненню з винної особи - ОСОБА_5 Позов ОСОБА_5 не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_4 у зв'язку з відмовою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у здійсненні страхової виплати не скористався своїм правом на отримання страхового відшкодування, однак такі обставини не позбавляють його права на відшкодування шкоди від особи, яка її завдала.

У серпні 2017 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржені рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, а її позов задовольнити, посилалась на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що суди не застосували до спірних правовідносин положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільна відповідальність керованого нею автомобіля на момент ДТП була застрахована. Крім того, відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн не обґрунтовано жодними доказами щодо такого розміру стягнення.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 16 квітня 2014 року внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_5 автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Рожнятівського районного суду від 18 травня 2015 року, якою ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення.

Розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_4 внаслідок ДТП становить 63 847,89 грн, що підтверджується копією ремонтної калькуляції №25/14 від 11 травня 2014 року, копією звіту №25/14 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 травня 2014 року та копією протоколу огляду транспортного засобу від 08 травня 2014 року.

ОСОБА_4 також поніс витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 200 грн та за зберігання автомобіля на штраф-майданчику в розмірі 1 344 грн, що підтверджується копією розрахункової квитанції від 07 травня 2014 року № 228458 та копією квитанції від 07 травня 2014 року №674.45.1.

Автомобіль марки GREAT WALL HOVER, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_5, був застрахований за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з терміном дії до 29 жовтня 2014 року його власником ОСОБА_9, що підтверджується копією полісу № АС/7003826 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суди встановили, що 02 червня 2015 ОСОБА_4 подав до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву про страхове відшкодування за вхідним № 166 від 02 червня 2015 року. Однак листом від 28 липня 2015 року №3251/18 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовило ОСОБА_4 у виплаті страхового відшкодування, оскільки закінчився строк для подання заяви про проведення виплати, що підтверджується копіями заяви про страхове відшкодування від 02 червня 2016 року та копією листа ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 28 липня 2015 року № 3281/18.

Потерпілий як кредитор вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика (МТСБУ), у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика (МТСБУ) та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 295/11357/16-ц.

Згідно статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Встановивши, що ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні ДТП, з урахуванням частини четвертої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскарженого рішень), визначивши розмір майнової шкоди, із врахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано визначили розмір грошової компенсації моральної шкоди, суди зробили правильний висновок про задоволення позову.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком судів про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 з таких мотивів.

Згідно частини першої статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

ОСОБА_4 пропустив річний строк, встановлений у підпункті 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для подання заяви про страхове відшкодування до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Пропуск річного строку є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Тому потерпілий (ОСОБА_4.), не отримавши страхового відшкодування, звернувся із вимогою про відшкодування шкоди до особи, яка її заподіяла (ОСОБА_5).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 серпня 2017 зупинено виконання рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження. З урахуванням того, що касаційна скарга залишена без задоволення, а оскаржені рішення без змін, колегія суддів, на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України, поновлює виконання рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року.

Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О.Антоненко

В.І. Журавель