Справа № 140/2622/17
Провадження № 22-ц/772/1114/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуСправа № 140/2622/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

за участю секретаря : Торбасюк О.І.,

учасників справи: представника позивачів адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №2 цивільну справу № 140/2622/17 за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2018 року, ухвалене в залі судового засідання №2 Немирівського районного суду Вінницької області під головуванням судді Науменко С.М. о 10.29 год., дата складення повного тексту рішення невідома,

В с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року позивачі звернулись у Немирівський районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2016 року в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, у віці 86 років померла їх мати - ОСОБА_6. В наслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, ввійшли майнові права на майно, яке належало їй на праві власності, в тому числі, домоволодіння по вул. Шевченка, 5 в с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області, що складається з житлового будинку та господарських споруд та яке, відповідно свідоцтва № 458 про право особистої власності на домоволодіння від 01 жовтня 1981 року, виданого виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради, належало ОСОБА_7 померлому 05 серпня 2010 року, який був чоловіком покійної ОСОБА_6

Оскільки ОСОБА_6 була дружиною померлого ОСОБА_7 та на час його смерті проживала постійно разом з ним, то вона вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до норми ч.3 ст.1268 ЦК України, але не оформила своїх спадкових прав.

Виходячи з обставин, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7, то вказане домоволодіння є спадковим майном ОСОБА_6, померлої 31 серпня 2016 року, на яке і претендують позивачі, як спадкоємці першої черги, будучи дітьми померлої.

Після смерті ОСОБА_6, позивачі особисто, у відповідності до ст. ст. 1268,1269 ЦК України, звернулися до Немирівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Проте, нотаріус Немирівської державної нотаріальної контори, відмовив їм у видачі свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно з підстав, що відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на домоволодіння (документ не скріплено печаткою юридичної особи, яка видала документ), що знаходиться в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, по вул. Шевченка, 5.

У звязку з цим, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили визнати право власності в порядку спадкування за законом по ? частці за кожним з них на житловий будинок з господарськими будівлями за №5 по вул. Шевченка у с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, зареєстрований за ОСОБА_7, який помер 05.08.2010 року.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено через недоведеність позивачами факту прийняття спадщини їхньою матірю ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 її чоловіка та батька позивачів.

Не погодившись з даним рішенням, позивачі оскаржили його в апеляційному порядку, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і таке, що не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Скаржники просять рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у судовому засіданні представник відповідача позов визнав у повному обсязі, проте суд даної обставини не врахував та не зреагував на неї, як це передбачає ст. 206 ЦПК України, також, що суд безпідставно вважає недоведеним факт прийняття спадщини покійною ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів, перевіривши матеріали справи, оскаржуване рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Як видно з оскаржуваного рішення, суд, взявши за основу обставини, викладені у позовній заяві та пославшись на норми ст. ст. 1218, 1223, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 328, 392 ЦК України; п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року та ст. ст. 78, 81, 82 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про те, що позивачами в судовому засіданні не було доведено факт прийняття спадщини їхньою покійною матірю ОСОБА_6 після смерті її чоловіка та батька позивачів, ОСОБА_7

Помилковість даного висновку полягає в наступному.

В першу чергу суд, при складенні повного рішення, не дотримався вимог ст. 265 ЦПК України 2017 року, який дія на той час. Так, в оскаржуваному рішенні відсутні обставини, встановлені судом першої інстанції в ході судового засідання з посиланням на докази; відсутні докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; відсутня мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Як видно з матеріалів справи, позивачі аргументували свої позовні вимоги наступними обставинами: 31 серпня 2016 року в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, у віці 86 років померла їх мати - ОСОБА_6. В наслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, ввійшли майнові права на майно, яке належало їй на праві власності, в тому числі, домоволодіння по вул. Шевченка, 5 в с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області, що складається з житлового будинку та господарських споруд та яке, відповідно свідоцтва № 458 про право особистої власності на домоволодіння від 01 жовтня 1981 року, виданого виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради, належало ОСОБА_7 померлому 05 серпня 2010 року, який був чоловіком покійної ОСОБА_6

Оскільки ОСОБА_6 була дружиною померлого ОСОБА_7 та на час його смерті проживала постійно разом з ним, то вона вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до норми ч.3 ст.1268 ЦК України, але не оформила своїх спадкових прав.

Виходячи з обставин, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7, то вказане домоволодіння є спадковим майном ОСОБА_6, померлої 31 серпня 2016 року, на яке і претендують позивачі, як спадкоємці першої черги, будучи дітьми померлої.

Після смерті ОСОБА_6, позивачі особисто, у відповідності до ст. ст. 1268,1269 ЦК України, звернулися до Немирівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Проте, нотаріус Немирівської державної нотаріальної контори, відмовив їм у видачі свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно з підстав, що відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на домоволодіння (документ не скріплено печаткою юридичної особи, яка видала документ), що знаходиться в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, по вул. Шевченка, 5.

У звязку з цим, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по ? частці за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями за №5 по вул. Шевченка у с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, зареєстрований за ОСОБА_7, який помер 05.08.2010 року.

Ці обставини викладені у позовній заяві та були підтримані представником позивачів у судовому засіданні суду першої інстанції. ( а/с 4-6,51).

Вони підтверджуються наявними у справі доказами: свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 на а/с13; свідоцтвом про одруження ОСОБА_6 з покійним ОСОБА_7 на а/с18; свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 на а/с17; свідоцтвами про народження позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на а/с14, 15; свідоцтвом №458 про право власності на домоволодіння по вул. Шевченка, 5 в с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області, що складається з житлового будинку, виданим на імя ОСОБА_7 (а/с16); довідкою виконкому Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області №2813 від 15.11.2016 року, відповідно до якої покійна ОСОБА_6 постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а/с19) та Постановами державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_9 № 998/02-31 та №997/02-31 від 25.07.2017 року про вчинення нотаріальних дій, якими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину вищевказаного житлового будинку, належного ОСОБА_7, померлому 05 серпня 2010 року, спадкоємицею якого була ОСОБА_6, яка померла 31 серпня 2016 року. У цих Постановах вказано, що ОСОБА_6 спадщину прийняла але не оформила спадкових прав. ( а/с20, 21).

Проте, як уже було зазначено, суд не дав оцінки зазначеним доказам в оскаржуваному рішенні.

Разом з тим, у рішенні суду вказано, що відповідач позовні вимоги визнає (а/с 52).

Про це свідчить і лист представника Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, відповідача у справі, за №02-37/2 від 12.01.2018 року (43).

Жоден з вказаних доказів не визнаний судом неналежним, виходячи з норми ст. 77 ЦПК України.

Більше того, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

З огляду на те, що відповідач визнає позов, він визнає і обставини, викладені у позовній заяві, а отже і обставини про те, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 і ці обставини не підлягають доказуванню, виходячи з ч.1 ст. 82 ЦПК України. Суд же у своєму рішенні безпідставно не застосував зазначену норму процесуального права, чим порушив її і це призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, маючи визнання відповідачем позову, суд мав би, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, або задовольнити позов, а якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, мав би постановити ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову; натомість суд ніяким чином не відреагував на вказану процесуальну дію відповідача, що теж є порушенням норм процесуального права.

Тим самим, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи та за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що є підставою для його скасування, в силу ст. 376 ЦПК України.

В ході судового засідання апеляційним судом Вінницької області у складі колегії суддів встановлені наступні обставини.

05.08.2010 року помер ОСОБА_7, батько позивачів та чоловік ОСОБА_6, померлої 31.08.2016 року матері позивачів. Ці обставини ніким не спростовуються та підтверджуються свідоцтвом про одруження ОСОБА_7 і ОСОБА_6; їхніми свідоцтвами про смерть та свідоцтвами про народження позивачів на а/с 18, 13, 17, 14, 15.

Відповідно до свідоцтва №458 про право власності на домоволодіння від 1 жовтня 1981 року ОСОБА_7, як голові колгоспного двору належав на праві особистої власності житловий будинок №5 по вул. Шевченка у с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області. ( а/с16).

В наслідок смерті ОСОБА_7 05.08.2010 року, відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на майно покійного, в тому числі і на вказаний будинок, з огляду на норму ст. 1218 ЦК України.

Згідно спадкової справи №258/2015 щодо майна померлого ОСОБА_7, копія якої міститься у матеріалах справи, до складу його спадкового майна входила земельна ділянка, яку успадкувала саме дружина, ОСОБА_6 Про це свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори 03.12.2015 року. У цій спадковій справі на а/с16 міститься довідка виконкому Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області за №848 від 21.05.2015 року, де зазначено, що ОСОБА_6 проживала однією сімєю в одному житловому будинку зі спадкодавцем ОСОБА_7

Як подружжя спадкодавця ОСОБА_7, ОСОБА_6, згідно ст. 1261 ЦК України, була спадкоємицею першої черги за законом. У довідці виконкому Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області за №848 від 21.05.2015 року зазначено, що заповіт відсутній. Ця обставина учасниками справи не спростовується.

Ті обставини, що ОСОБА_6 постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім того, визнаються відповідачем, який визнає позов в цілому, тому в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України та встановлених обставин, вона є такою, що прийняла всю спадщину, як спадкоємиця за законом, після смерті ОСОБА_8, а отже і житловий будинок №5 по вул. Шевченка у с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області.

Ще апеляційним судом встановлено, що 31 серпня 2016 року в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, у віці 86 років ОСОБА_6 померла. В наслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, ввійшли майнові права на майно, яке належало їй на праві власності, в тому числі, на домоволодіння по вул. Шевченка, 5 в с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області, з огляду на ті ж норми ст. ст. 1220, 1218 ЦК України.

Позивачі, як діти покійної ОСОБА_6, є спадкоємцями першої черги, в силу тієї ж ст. 1261 ЦК України.

Зі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2017 року на а/с 69 вбачається, що відкрита спадкова справа №14/2017 року щодо майна померлої ОСОБА_6 та, що спадкоємцями майна, зокрема, земельної ділянки площею 2,4061га по 1/2 її частці є ОСОБА_5 і ОСОБА_4, позивачі у справі, тим самим, вони прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 відповідно до ст. 1269 ЦК України.

Стаття 1297 ЦК України вказує на обовязок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачі дотрималися вказаної вимоги закону, проте, Постановами державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області від 25.07.2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про права на спадщину за законом по ? частці житлового будинку, що по вул. Шевченка, 5 в с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області. (а/с20, 21).

Ст. 16 ЦК України говорить про право на судовий захист цивільних прав та інтересів кожної особи та способи такого захисту, серед яких визнання права.

А ст. 392 ЦК України, вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Оскільки позивачі прийняли спадщину належним чином але не можуть зареєструвати своє право на неї та стати власниками, як того вимагає ч.4 ст. 334 ЦК України, є всі підстави для визнання за ними права власності на спадковий житловий будинок, а отже для часткового задоволення позову.

Позов слід задовольнити частково тому, що відповідно до свідоцтва №458 про право особистої власності на домоволодіння від 01.10.1981 року, виданого на імя ОСОБА_7, як голову колгоспного двору, домоволодіння складалося лише з житлового будинку №5 по вул. Шевченка у с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області. Вказані у позовній заяві господарські будівлі у ньому відсутні, а отже вони не були спадковим майном після смерті ОСОБА_7 та не перейшли у спадщину ОСОБА_6 та в послідуючому позивачам. Таким чином у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на господарські будівлі біля житлового будинку №5 по вул. Шевченка у с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області слід відмовити.

Отже, відповідно до ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384,389 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, а проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 02.09.2016 року у с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, по ? частці за кожним на житловий будинок №5 по вул. Шевченка у с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, який належав, відповідно до свідоцтва про право власності за №458 від 01.10.1981 року, на праві власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_7, померлий 05 серпня 2010 року.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, яким є 18 червня 2018 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: ОСОБА_2