У Х В А Л А

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 320/518/15-ц

провадження № 61-15805ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сафір Федір Олегович, Ковалишкін Вячеслав Валерійович,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 рокуу складі судді Міщенко Т. М. та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Маловічко С. В., Гончар М. С.,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08 грудня 2007 року у розмірі 23 870,83 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 08 грудня 2007 року у розмірі 23 870,83 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 612,90 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції змінено, визначено загальний розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 22 257,93 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У березні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_6 у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та постанову апеляційної інстанції в частині визначення загального розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 22 257,93 грн, та передати справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції, зупинено виконання заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 23 870,83 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 рокуу справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відкрито помилково, оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2018 рокузупинено виконання заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 рокута постанови Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішень на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтею 389, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року закрити.

Поновити виконання заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 рокута постанови Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська