ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Суми

Справа №592/4713/17

Номер провадження 22-ц/788/708/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

сторони:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2018 року, ухвалене у складі судді Ковальової О.О., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У квітні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати недійним договір оренди від 01 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1, від імені якого діяла ОСОБА_3 на підставі довіреності від 14 червня 2013 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 діючи від його імені на підставі довіреності виданої ним 14 червня 2013 року, уклала з ОСОБА_2 договір оренди меблів, датований 01 липня 2013 року. Про існування даного договору він дізнався лише після отримання копії ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2015 року про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 192 794 грн. 96 коп. Вважає, що ОСОБА_3 при укладенні даного договору вийшла за межі наданих їй повноважень, оскільки згідно довіреності від 14 червня 2013 року вона була уповноважена укладати договори оренди, суборенди нерухомості/земельних ділянок та нежитлових приміщень, а не рухомого майна, зокрема меблів. Даний правочин ним не схвалювався, меблі на виконання даного договору нібито були прийняті ОСОБА_3 20 травня 2013 року, тобто ще до дати видачі довіреності. Стверджує, що даний договір є фіктивним, направлений на створення умов протиправного заволодіння його коштами.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2018 року в позові ФОП ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що довіреністю, виданою ним 14 червня 2013 року, ОСОБА_5 була уповноважена на укладення договорів перелічених в першому абзаці довіреності, договір оренди рухомого майна в даному переліку відсутній. У свою чергу абзацом другим довіреності ним визначено спосіб реалізації повноважень представника. Зазначає, що відповідачем не доведено наявність в нього меблів, які нібито були передані в оренду, а при отриманні ліцензії від 30 жовтня 2012 року про роздрібну торгівлю лікарськими засобами, станом на 17 вересня 2012 року в ФОП ОСОБА_1 були меблі для здійснення даного виду діяльності. Вважає, що судом також не взято до уваги те, що з акту прийняття передачі меблів складеного 01 липня 2013 року слідує, що меблі були передані до початку дії довіреності.

Заслухавши доповідь суді-доповідача, представника позивача адвоката ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні спірного договору оренди від 01 липня 2013 року ОСОБА_3 діяла у межах повноважень, визначених у довіреності від 14 червня 2013 року, її волевиявлення як представника ФОП ОСОБА_1 було вільним і відповідало внутрішній волі та інтересам довірителя, а укладений договір оренди був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 30 жовтня 2012 року було видано ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами (а. с. 12).

14 червня 2013 року ОСОБА_1 видано довіреність, яка була завірена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, відповідно до якої він уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси як фізичної особи так і фізичної особи-підприємця. Для чого надав їй право від його імені укладати та підписувати різного роду угоди/договори/, що стосуються його підприємницької діяльності (а. с. 13).

01 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діяла ОСОБА_3 на підставі довіреності від 14 червня 2013 року, укладено договір оренди. За умовами даного договору ОСОБА_2 зобовязався передати в оренду позивачу в строкове платне користування аптечні меблі, перелік та найменування яких наведено в акті прийняття-передачі, що є додатком №1 до даного договору, розмір орендної плати за користування майном становить 6 000 грн. 00 коп. без ПДВ та підлягає щомісячному коригуванню з урахуванням індексу інфляції. Строк дії договору з 01 липня 2013 року по 01 вересня 2015 року (а. с. 7-9).

Згідно з актом прийняття-передачі від 01 липня 2013 року, ОСОБА_2 передано 20 травня 2013 року ФОП ОСОБА_1 в користування аптечні меблі в аптеку за адресою: м. Суми, пр. М.Лушпи, 10/1 (а. с. 10-11). Акт підписано від імені ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги є підставою недійсності правочину (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

У відповідності до приписів ст.ст. 237, 241 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Тобто, у разі вчинення правочину представником належить зясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він в межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

Позивач стверджує, що договір оренди був укладений ОСОБА_3 з перевищенням повноважень. Однак, зі змісту довіреності слідує, що ОСОБА_3 була наділена повноваженнями представляти інтереси ОСОБА_1, як фізичну особу так і як субєкта підприємницької діяльності в тому числі і перед фізичними особами, з наданням їй права укладати різного роду угоди /договори/, що стосується його підприємницької діяльності.

Майно за оспорюваним договором оренди було передано в цілях обладнання аптеки, тобто даний договір безпосередньо стосується підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1

Жодних обмежень щодо видів договорів, які стосуються підприємницької діяльності, на укладення яких позивач уповноважив ОСОБА_8, умови виданої ним 14 червня 2013 року довіреності не містять. Встановленню також підлягає наявність у відповідача ОСОБА_3 повноважень саме на момент підписання акту приймання-передачі, а не на час передачі майна в оренду, як помилково вважає позивач.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2016 року, яке ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року залишено без змін, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним відмовлено за необґрунтованістю.

Даними судовими рішеннями також було встановлено, що укладаючи оспорюваний договір ОСОБА_3 діяла за дорученням ФОП ОСОБА_1 в межах наданих їй повноважень.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги щодо удаваності спірного договору оренди, так як вимог про визнання договору оренди недійсним у звязку з його фіктивністю позивачем не заявлялось.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 червня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

ОСОБА_9