Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 757/62553/16-ц

провадження № 61-11574св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач 1 - Київська міська рада,

представники відповідача 1: БарановМикола Сергійович, Власенко Ірина Ігорівна,

відповідач 2 - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»,

представники відповідача 2: Зозуля ЄвгенВолодимирович, Кучеренко Оксана Іванівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва у складі судді Остапчук Т. В. від 30 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Мазурик О. Ф., Кравець В. А. від 16 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва») про визнання права власності за набувальною давністю на гаражі № 1 загальною площею 39, 6 кв. м та № 2 загальною площею 19, 2 кв. м, які розташовані на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1.

Позовна заява мотивована тим, що з 2001 року він користується нежитловими приміщеннями, які розташовані на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1. В 2006 році він за власні кошти провів капітальний ремонт з перебудовою вказаних приміщень під гаражі та на даний час продовжує їх утримувати. При зверненні до приватного нотаріуса для виявлення власника майна, отримав відповідь про те, що відомості про право власності на нерухоме майно у реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні, власник майна невідомий. Він володіє, добросовісно та відкрито більше 10 років користується даними гаражами, а тому вважає себе таким, що набув право власності на гаражі за набувальною давністю.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідним органом приймалось рішення щодо надання дозволу на будівництво гаражів, у тому числі про виділ земельної ділянки для будівництва нежитлових приміщень на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1, тому спірні гаражі є об'єктами самочинного будівництва. Відтак, відсутні правові підстави, передбачені статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на спірне майно.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

У лютому 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з'ясували всіх фактичних обставин справи, не надали належної оцінки наданим позивачем доказів щодо належного користування ним спірними приміщеннями, відсутності будь-яких скарг щодо користування ними позивачем та даних щодо їх власника. Визнавши спірні гаражі об'єктами самочинного будівництва, суди не врахували, що такий факт спростовується довідкою від 22 листопада 2017 року № 1002, виданою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Також судами не було взято до уваги схему-дислокацію, на якій зазначені гаражі та оціночний акт, згідно якого в 1962 році вони були побудовані та введені в експлуатацію. Крім того, апеляційний суд порушив норми процесуального права, розглянувши справу за відсутності представника позивача.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Суд установив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 26 травня 2001 року склали акт прийому - передачі нежитлового приміщення, згідно з яким ОСОБА_6 передав позивачу нежитлові приміщення № 6 загальною площею 19,2 кв. м та № 11 загальною площею 39,6 кв. м, якими користувався без правовстановлюючих документів. Власник нежитлових приміщень невідомий (а. с. 122).

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що в 2006 році він за власні кошти провів капітальний ремонт вказаних нежитлових приміщень (сараїв) з перебудовою під гаражі.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що така перебудова нежитлових приміщень під гаражі була проведена відповідно до вимог чинного законодавства, спірні гаражі були введені в експлуатацію та набули статусу об'єкта цивільних правовідносин.

Суд установив, що земельна ділянка під будівництво гаражів в установленому законом порядку не виділялася, правоустановчі документи на вказане майно відсутні.

З огляду на положення статті 376 ЦК України право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, врахувавши обставини справи та надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, суди попередніх інстанцій правильно виходили із необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності підстав, установлених статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно, яке є самочинним будівництвом, за набувальною давністю.

Надана позивачем довідка КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 22 листопада 2017 року, згідно якої спірні гаражі не є об'єктами самовільного будівництва, не є належним та допустимим доказом встановлення даного факту.

Крім того, згідно технічних паспортів на гаражі площею 19,2 кв. м та 39,6 кв. м, виготовлених 13 вересня 2016 року ПП «Будсервіс-проект плюс», гараж літ. «А» збудовано самочинно (а. с. 16-20).

Доводи касаційної скарги про те, що дані оціночного акту 1962 року підтверджують введення спірного майна в експлуатацію є неспроможними, оскільки в експлуатацію були введені не гаражі, які є предметом спору, а сараї, на базі яких внаслідок капітального ремонту були побудовані спірні гаражі.

Посилання заявника на порушення апеляційним судом норм процесуального права, оскільки справа була розглянута за відсутності його представника, є безпідставними, оскільки з матеріалами справи узгоджується та не заперечується самим позивачем, що він був належним чином повідомлений про розгляд справи в апеляційному суді (а. с. 151). Відсутність представника позивача при розгляді справи в суді не є порушенням права позивача на судових захист.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки судів про відсутність правових підстав для задоволення позову з наведених позивачем підстав є правильними та узгоджуються з матеріалами справи.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило