Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Нев'ядомського Д.В.
при секретарі Гончарові О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних втрат та пені, -
Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача кошти за розпискою у розмірі 53 770 (Пятдесят три тисячі сімсот сімдесят) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 10 376(Десять тисяч триста сімдесят шість) грн. 60 коп. та пеню у розмірі 24 119 (Двадцять чотири тисячі сто дев'ятнадцять) грн. 92 коп. що у сукупності складають суму 88 266 (Вісімдесят вісім тисяч двісті шісдесят шість) грн. 52 коп.
Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Проте, надав до суду заяву, в якій вказав, що на позові наполягає, просить його задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Про дату, час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відзив на позов не надав.
За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.03.2015 року у м. Харкові між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 53 770 (П'ятдесят три тисячі сімсот сімдесят) грн. 00 коп. строком на один рік, тобто до 12.03.2016 року.Факт передачі коштів підтверджується розпискою від 12.03.2015 року. З 12.03.2016 року по сьогоднішній день Відповідач кошти не повернув та ухиляється від будь-яких розмов із позивачем.
У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».
Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».
Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 12.03.2015 року був укладений договір позики.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, щоОСОБА_2 виконав свої зобовязання за договором позики та повернув грошові кошти.
У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 883 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.549, п.3 ч.1 ст.611, ч.2 ст.625, ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1047, ч.1 ст.1049,ч.1 ст.1050 ЦК України, 7, 10, 76, 141, 244-245, 259, 280 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних втрат та пені задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрацї АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків України: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, Російська Федерація) кошти за розпискою у розмірі 53 770 (П"ятдесят три тисячі сімсот сімдесят) гривень 00 копійок, інфляційні втрати у розмірі 10 376(Десять тисяч триста сімдесят шість) гривень 60 копійок та пеню у розмірі 24 119 (Двадцять чотири тисячі сто дев'ятнадцять) гривень 92 копійки , що у сукупності складають суму 88 266 (Вісімдесят вісім тисяч двісті шісдесят шість) гривень 52 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрацї АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків України: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, Російська Федерація) сплачений судовий збір у розмірі 883 (вісімсот вісімдесят три гривні) 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.
Суддя Д.В. Нев'ядомський