Провадження № 2/234/881/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Нейло І.М.

за участю секретаря Ридош Г.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача - представника обласного

фонду медико-соціальної експертизи ОСОБА_2

третьої особи представника

Мирноградського міського відділення

фонду соціального страхування ОСОБА_3

розглянувши у відритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи, третя особа Мирноградське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи про скасування акту огляду № 678 від 12.05.1985 року, зобовязання провести повторний огляд зі встановлення втрати професійної працездатності станом на 01.02.1985 року та визнання інвалідом з 01.02.1985 року.

Згідно позовних вимог просив скасувати акт огляду лікарсько-трудової експертної комісії № 678 від 12.05.1985 р., зобовязати відповідача провести повторний огляд із встановленням втрати професійної працездатності станом на 01.02.1985 визнати інвалідом з 01.02.1985 р. безстроково та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він в 1980 році працював в шахті ім. Стаханова , м. Димитрова, Донецької області. 13 травня 1980 року, під час виконання трудових обовязків з ОСОБА_1 трапився нещасний випадок в шахті у звязку з чим травмував голову та плече.

Лікарсько - трудовою експертною комісією в 1983 році був визнаний інвалідом ІІІ групи (трудове каліцтво).

Позивач періодично проходив переогляд ЛТЕК і комісія підтверджувала його інвалідність ІІІ групи.

12.05.1985 року ЛТЕК м. Димитрова, Донецької області не визнала його інвалідом ІІІ групи (трудове каліцтво).

Із засобів масової інформації та консультації юриста дізнався, що ЛТЕК, 12.05.1985 визначаючи ступінь його інвалідності повинна була керуватись Інструкцією щодо визначення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 01.08.1956 та ВЦРПС від 02.08.1956 року.

З листа відповідача від 12.10.2017 ОСОБА_1 стало відомо, що під час визначення групи інвалідності, 12.05.1985 р. ЛТЕК керувалась діючою на той час Інструкцією Міністерства фінансів СРСР від 18.05.1960 року № 153 «О порядке врачебного освидетельствования страхователей».

Отримавши 06.11.2017 копію акту огляду ЛТЕК від 12.05.1985 р. звернувся до відповідача з вимогою про встановлення з 12.05.1985 р. втрати працездатності відповідно до діючого законодавства та визнання інвалідом 3 групи безстроково, але відповідач відмовив у задоволенні його заяви.

Вважає, що строк звернення до суду не було порушено оскільки дізнався про порушення прав 06.11.2017 після отримання копії акту ЛТЕК № 678 від 12.05.1985.

Посилаючись на ч. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", вважає, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в зв'язку з його безпідставністю.

Представник Мирноградського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними.

Мирноградське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надало відзив на позовну заяву, згідно якого позивач починаючи з 18.01.1983 року періодично оглядався ЛТЕК та МСЕК та за результатами огляду йому встановлювався відсоток втрати працездатності. Після кожного огляду у МСЕК позивачу видавалася довідка про результати огляду у МСЕК, тому позивач знав який відсоток втрати працездатності встановлений йому та мав право оскаржити результати огляду у МСЕК до вищестоящої МСЕК. Після огляду позивача ЛТЕК 12.05.1985р. позивачу була видана довідка ЛТЕК і він 12.05.1985р знав, що йому був знижений відсоток втрати працездатності з 50% до 40% та мав право оскаржити результати огляду.

Мирноградське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області вважає, що позивачем був пропущений строк оскарження рішення міської лікарсько-трудової експертної комісії та загальний строк позовної давності

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з пенсійної справи ОСОБА_1 № 1973, яка була надана представником відповідача для огляду в судовому засіданні, 13 травня 1980 року, під час виконання трудових обовязків з ОСОБА_1 трапився нещасний випадок в шахті ім. А.Г. Стаханова в м. Димитров Донецької області, у звязку з чим позивач травмував голову та плече.

30.07.1980 року був складений Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

Лікарсько - трудова експертна комісія м. Димитрова визнала ОСОБА_1 інвалідом та призначила 3 групу інвалідності (трудове каліцтво).

Під час огляду ЛТЕК який був розпочатий 12.05.1985 та закінчений 15.05.1985 року підстав для встановлення інвалідності не було, ОСОБА_1 інвалідом визнаний не був.

В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 № 1973 відсутні відомості щодо оскарження результатів зазначеного огляду ЛТЕК.

Як вбачається з результатів наступних оглядів ЛТЕК стан здоровя ОСОБА_1 поступово покращувався, а саме:

За результатами огляду ЛТЕК 05.06.1986 року ОСОБА_1 інвалідом не визнаний та встановлено 40% втрати професійної працездатності.

За результатом огляду ЛТЕК 22.08.1988 ОСОБА_1 інвалідом не визнаний та встановлено 25% втрати професійної працездатності.

З 2002 року ОСОБА_1 було визнано інвалідом третьої групи безстроково.

Останній раз ОСОБА_1 оглядався МСЕК 13.12.2017 де йому було підтверджено 60 відсотків втрати працездатності безстроково.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-ХІІ,інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 69 Основ законодавства України про охорони здоровя, затвердженого Законом України від 19 листопада 1992 року №2801-ХІІ, експертиза тимчасової непрацездатності громадян здійснюється у закладах охорони здоров'я лікарем або комісією лікарів, які встановлюють факт необхідності надання відпустки у зв'язку з хворобою, каліцтвом, вагітністю та пологами, для догляду за хворим членом сім'ї, у період карантину, для протезування, санаторно-курортного лікування, визначають необхідність і строки тимчасового переведення працівника у зв'язку з хворобою на іншу роботу у встановленому порядку, а також приймають рішення про направлення на медико-соціальну експертну комісію для визначення наявності та ступеня тривалої або стійкої втрати працездатності.

Експертиза тривалої або стійкої втрати працездатності здійснюється медико-соціальними експертними комісіями, які встановлюють ступінь та причину інвалідності, визначають для інвалідів роботи і професії, доступні їм за станом здоров'я, перевіряють правильність використання праці інвалідів згідно з висновком експертної комісії та сприяють відновленню працездатності інвалідів.

Висновки органів медико-соціальної експертизи про умови і характер праці інвалідів є обов'язковими для власників та адміністрації підприємств, установ і організацій.

Порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пункті 9 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1371, зазначено, що інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві.

Аналогічні положення законодавства діяли і на час огляду ОСОБА_1 лікарями ЛТЕК в 1985 році, зокрема, Правила відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, завданої робітникам і службовцям каліцтвом або іншим пошкодженням здоровя, повязаним з виконанням ними трудових обовязків, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 03 липня 1984 року № 690, Інструкція про порядок застосування правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, завданої робітникам і службовцям каліцтвом або іншим пошкодженням здоровя, повязаним з виконанням ними трудових обовязків, затверджені постановою Госкомпраці СРСР та Президії ВЦСПС від 13 лютого 1985 року №50/П-2, Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затверджені постановою Президії ВЦСПС від 13 серпня 1982 року №11-6, та Положення про лікарські-трудові експертні комісії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України і Українською республіканською радою профспілок від 28 березня 1985 року № 134.

Обґрунтовуючи вимоги позивач посилається на лист Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації, згідно якого під час визначення групи інвалідності, 12.05.1985 р. ЛТЕК керувалась діючою на той час Інструкцією Міністерства фінансів СРСР від 18.05.1960 року № 153 «О порядке врачебного освидетельствования страхователей» та вважає, що ЛТЕК безпідставно застосовано зазначену інструкцію під час прийняття рішення щодо визначення ступеню втрати працездатності. /а.с.13/.

Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 № 1973 не містять посилань, яким саме нормативним актом керувалась комісія приймаючи рішення щодо визначення ступеню втрати працездатності позивача в період з 12.05.1985 по 15.05.1985, тому посилання позивача щодо неправомірного застосування Інструкції Міністерства фінансів СРСР від 18.05.1960 року № 153, не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Встановлення ступеню інвалідності у зв'язку з травмою на виробництві, причин, часу настання, групи інвалідності віднесено до виключної компетенції МСЕК.

У суду відсутні підстави вважати, що ЛТЕК м. Димитрова Донецької обл., приймаючи рішення про відмову у визнанні ОСОБА_1 інвалідом діяла всупереч положень законодавства, які діяли на час його огляду в період з 12.05.1985 по 15.05.1985 р.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачем в судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неправомірних дій Обласного центру медико-соціальної експертизи йому не була встановлена належна інвалідність у звязку з трудовим каліцтвом, повязаним з виконанням трудових обовязків, тому відсутні підстави для скасування експертного рішення ЛТЕК згідно медичного огляду ОСОБА_1 в період з 12.05.1985 по 15.05.1985 р. та зобовязання відповідача провести повторний огляд зі встановлення втрати професійної працездатності станом на 01.02.1985 року.

Згідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією тазаконами України.

За таких обставин, до компетенції суду не належить право на визнання позивача інвалідом оскільки цим правом наділена лише МСЕК за наявності законних підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи про скасування акту огляду № 678 від 12.05.1985 року, зобовязання провести повторний огляд зі встановлення втрати професійної працездатності станом на 01.02.1985 року та визнання інвалідом з 01.02.1985 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Краматорського

міського суду ОСОБА_4