АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року

м. Київ

справа № 415/2868/16-ц

провадження № 22-ц/796/4619/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
Суддів при секретарі учасники справи:Кулікової С.В., Музичко С.Г., Потапьонок К.В.
представник відповідача - Новикова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» Заліського Дмитра Юрійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року /Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А./

у справі за позовом ОСОБА_8 до Логістичної компанії «Делівері» про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення суми завданого йому матеріального збитку при неналежному виконанні зобов'язань по наданню послуг представництвами відповідача, згідно з квитанцією про прийом вантажу № від 04.03.2016 року та постановленої заборони до неї, у розмірі 15 500,00 грн., а також неустойки у розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення у сумі 465,00 грн. /а.с. 1-6/

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Логістичної компанії «Делівері» на користь ОСОБА_8 суму збитку в розмірі 15500 грн. 00 коп.

Стягнуто з Логістичної компанії «Делівері» на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. /а.с. 120-123/

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції у зв'язку з неправильним установленням обставини, які мають значення для справи. Зазначив про те, що серед додаткових послуг ТОВ «Делівері», які пов'язані з перевезенням вантажу, компанією надається платна послуга - «Заборона видачі», яка полягає у накладенні вантажовідправником тимчасового обмеження на видачу вантажу вантажоодержувачу до офіційного надання дозволу самим вантажовідправником. Разом з тим, судом не враховано, що при здійсненні відправлення вантажу по квитанції № від 04.03.2016 року, працівниками ТОВ «Делівері» не встановлювалася відповідна заборона на видачу товару, з огляду на те, що ОСОБА_8 послугу «Заборона видачі» не замовляв та не оплачував. Крім того, ОСОБА_8, як вантажовідправник, був зобов'язаний перевірити правильність усіх відомостей, зазначених у квитанції та при наявності невідповідності даних повідомити оператору про внесення необхідних уточнень до неї. Також вважає, що судом проігноровано дані квитанції № від 04.03.2016 року щодо вартості вантажу, який визначено позивачем у розмірі 1001 грн., та відповідальності перевізника за збереження вантажу, яка обмежена його оголошеною вартістю. Вважає, що судом мало бути надано окрему оцінку правовідносинам між позивачем та отримувачем відправлення, а також обставинам щодо наявності у отримувача обов'язку оплатити вартість вантажу.

ОСОБА_8 своїм правом, згідно ст. 360 ЦПК України, не скористався відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?нь;Про судоустрій і статус суддів&qu;П;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &q?ді;Про судоустрій і статус суддів&qu;П; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Делівері» є підприємством, що надає транспортно-експедиторські послуги автомобільним транспортом фізичним і юридичним особам - перевезення вантажів зі складу на склад і супровід вантажів. Транспортування вантажів здійснюється підприємством як самостійно, так і за допомогою третіх осіб, залучених ним з метою організації та забезпечення перевезення вантажу.

Згідно Правил транспортного експедирування вантажів, затвердженихНаказом ТОВ «Делівері» № 39 від 20.11.2002 року, зі змінами /а.с. 75-79/, ТОВ «Делівері» здійснює транспортне експедирування вантажів у порядку, передбаченому цими Правилами, Законом України «Про транспорт», Законом України «Про дорожній рух», Статутом автомобільного транспорту України, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, ЦК України, ГК України, Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють транспортно-експедиторську діяльність.

Транспортне експедирування вантажів /багажу/ здійснюється на підставі договору на надання транспортно-експедиторських послуг, що укладається між замовником /вантажовідправником, вантажоодержувачем/ і експедитором, і /або/ заявки вантажовідправника на перевезення вантажу.

Вищевказаними Правилами визначено, що експедитор приймає вантаж /багаж/ до перевезення на підставі заявки вантажовідправника, якому після прийому вантажу /багажу/ надає квитанцію про прийняття вантажу до перевезення, яка є єдиними документом, що підтверджує прийняття вантажу до транспортування. Заявка на транспортне експедирування вантажу залишається у експедитора.

Також судом встановлено, що згідно з квитанцією про прийом вантажу № , 04.03.2016 рокуТОВ «Делівері», в особі представництва в м. Лисичанськ Луганської області, було прийнято до перевезення від ОСОБА_8 вантаж в кількості 1 місця, тип - багаж, вагою 527,00 кг., об'ємом 0,84 куб.м. на інший склад ТОВ «Делівері» в м. Івано-Франківськ./а.с. 10/

Квитанцію про прийом вантажу № від 04.03.2016 року оформлено працівником ТОВ «Делівері» ОСОБА_9.

Під час оформлення послуги з перевезення вантажу, ОСОБА_8 було замовлено додаткову послугу - «Заборона видачі», яка полягає у накладенні вантажовідправником тимчасового обмеження на видачу вантажу вантажоодержувачу до офіційного надання дозволу самим вантажовідправником.

Замовлення ОСОБА_8 додаткової послуги - «Заборона видачі» при передачі вантажу до транспортування, підтверджується відміткою на копії паспорта та водійського посвідчення про проставлення заборони видачі вантажу по квитанції № /а.с. 11/ та письмовими поясненнями завідуючого складом представництва відповідача в м. Лисичанськ Луганської області ОСОБА_9 /а.с. 94-97/

Згідно з накладною № 3/01 від 03.03.2016 року вантажем є шарові крани КЗШП ЛУ80 RU16 у кількості 31 штука вартістю 500,00 грн. кожний, на загальну суму 15500,00 грн. /а.с. 12/

Вказаний вантаж 07.03.2016 року було доставлено до складу експедитора в м.Івано-Франківськ.

Відповідно до копії акту отримання багажу № А-4983, вантаж було отримано 07.03.2016 року вантажоодержувачем ОСОБА_10 Для встановлення особи ОСОБА_10 було пред'явлено паспорт громадянина України./а.с. 80/

Судом встановлено, що вантаж на складі експедитора в м. Івано-Франківськ був виданий ОСОБА_10 після оплати ним виключно вартості доставки - 1358,50 грн., без урахування додаткової послуги - «Заборона видачі».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вірно керувався ч.1 ст. 909 ЦК України про те, що за договором перевезення вантажу одна сторона /перевізник/ зобов'язується доставити довірений їй другою стороною /відправником/ вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу /одержувачеві/, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; ч. 1 ст. 929 ЦК України про те, що за договором транспортного експедирування одна сторона /експедитор/ зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо); ст. 934 ЦК України про те, що за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цьогоКодексу; ст. 610 ЦК України про те, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); ч.1 ст. 614 ЦК України про те, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; ст. 617 ЦК України про те, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів; ч 1, 2 ст. 22 ЦК України про те, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Встановивши, що до фактичної втрати вантажу призвели неправомірні дії працівників ТОВ «Делівері», якими до квитанції про прийом вантажу не було внесено інформації про замовлену позивачем додаткову послугу - «Заборона видачі», що призвело до видачі вантажу вантажоодержувачу без згоди вантажовідправника та без оплати його вартості, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що діями відповідача позивачу було завдано збитків на суму 15 500, 00 грн., що складає вартість вантажу неправомірно виданого вантажоодержувачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що вантажовідправник ОСОБА_8 при здійсненні відправлення вантажу по квитанції № не замовляв додаткової послуги - «Заборона видачі», оскільки в розділі квитанції відсутні дані щодо оплати її вартості, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки були предметом перевірки під час розгляду справи у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Крім того, згідно листа страховика ФОП ОСОБА_11 вих. № 136-16 від 11.04.2016 року щодо обставин незаконного отримання ОСОБА_10 вантажу, тобто отримання вказаного вантажу без оплати його вартості, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що спростовує доводи апелянта про належне виконання умов договору транспортного експедирування.

Доказів того, що вантаж було видано вантажоодержувачу після зняття ОСОБА_8 заборони видачі, згідно квитанції № , матеріали справи не містять. Посилання апелянта на дотримання працівниками ТОВ «Делівері» при видачі вантажу п. 6.1. Правил транспортного експедирування вантажів, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, зважаючи на поширення відносно вказаного вантажу послуги - «Заборона видачі».

При цьому, ненадання судом оцінки характеру правовідносин між ОСОБА_8, як вантажовідправником, та ОСОБА_10, як вантажоодержувачем, не мають правового значення для вирішення справи по суті та не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги на спростування висновків суду першої інстанції зважаючи на те, що договірні правовідносини щодо послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу, виникли саме між ОСОБА_8 та ТОВ «Делівері» внаслідок укладення двостороннього договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» Заліського Дмитра Юрійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: