АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 червня 2018 року

м. Харків

справа № 638/15636/16

провадження № 22ц/790/2912/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року в складі судді Омельченко К.О.,

у с т а н о в и в:

26 вересня 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися у суд із позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті їх батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Вони є спадкоємцями першої черги, однак пропустили строк для прийняття спадщини, оскільки за життя з ним не спілкувались, а про смерть батька дізналися 04 серпня 2016 року з листа адвокатського бюро «Тараса Костіва». Після цього вони звернулися до Шостої Харківської державної нотаріальної контори, де їм повідомили, що вони пропустили строк для прийняття спадщини. Зазначають, що не знали та не могли знати про смерть батька, оскільки ОСОБА_3 навмисно приховала факт його смерті. Посилаючись на те, що прийняти спадщину в установлений законом строк не могли з поважних причин, просили визначити додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини.

27 лютого 2018 року ОСОБА_5 - представник ОСОБА_3 подала заперечення на позов.

Заперечення мотивовані тим, що відповідач в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вказувала, що підстави на які посилаються позивачі, не є поважними для поновлення строку для прийняття спадщини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в судовому засіданні відповідач підтвердила факт її обізнаності щодо наявності у померлого двох доньок, не заперечувала той факт, що нею та іншими спадкоємцями, які відмовились від прийняття спадщини на її користь, не був повідомлений нотаріус про наявність інших спадкоємців. Позивачі спілкувалися з ОСОБА_4 після розірвання шлюбу між батьками виключно в телефонному режимі, тому про його смерть їм стало відомо лише з листа адвокатського бюро «Тараса Костіва» 04 серпня 2016 року.

04 квітня 2018 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що незнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про смерть спадкодавця протягом дев'яти місяців свідчить про недбале та байдуже відношення до батька за його життя, а не про поважність причин пропуску строків для прийняття спадщини.

Позивачі рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказані вимоги закону залишені поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2.

З довідки Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 07 квітня 2017 року, вбачається, що 01 лютого 2016 року із заявою про прийняття спадщини звернулася племінниця спадкодавця ОСОБА_3. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 50/2016, заява була зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 74. 01 лютого 2016 року із заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся рідний брат спадкодавця ОСОБА_6. 02 лютого 2016 року із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася племінниця спадкодавця ОСОБА_7. 26 квітня 2016 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_8. Свідоцтва про право на спадщину Шостою Харківською державною нотаріальною конторою видано не було.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання понад п'яти років однією сім'єю, визнання права на спадкування за законом разом з спадкоємцями попередньої черги та визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено.

Спадкоємцями першої черги є діти померлого - доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які в установлений законом строк не звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки про смерть батька вони дізнались 04 серпня 2016 року з листа адвокатського бюро «Тараса Костіва», позивачі звернулись з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування права на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 3 статті 1222, частина 1 статті 1220, частина 1 статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення частини 3 статті 1272 ЦК України не застосовуються.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 6 пункту 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В суді апеляційної інстанції позивачі пояснили, що їм не повідомили про смерть батька, з яким вони після розлучення батьків не спілкувалися.

Доказів поважності пропуску позивачами строку для прийняття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, правові підстави для надання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відсутні.

Відповідно частин 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, понесені відповідачем, за подачу апеляційної скарги документально підтверджуються в розмірі 1 760 грн. 00 коп. (а. с. 86).

Оскільки апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі, сума судового збору 1 760 грн. 00 коп. підлягає стягненню з позивачів на користь відповідача по 870 грн. 00 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 870 грн. 00 коп. (вісімсот сімдесят грн. 00 коп.) судового збору з кожної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 20 червня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова