Провадження №2-др/760/1/18
У Х В А Л А

30 травня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді: Лазаренко В.В.

при секретарі: Каліщук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», про визнання недійсним реєстраційного посвідчення, визнання права власності на частину житлового будинку та виділ частки в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебувала зазначена вище справа. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 23.11.2011, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суд м. Києва від 12.04.2012 позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

06.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення стосовно його позовної вимоги про визнання за ним права власності на 80/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та стосовно позовної вимоги про визнання недійсною реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, вказавши в якій частині визнається недійсною реєстрація житлового будинку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він неодноразово звертався до органів державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна з заявою про реєстрацію свого права власності на частину вищевказаного будинку відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23.11.2011, проте йому було відмовлено в реєстрації права власності.

Підставою для відмови стало те, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.11.2011 за ним визнано право власності на 3/8 чистини добудови під літ «А-1» будинку АДРЕСА_1 та виділено в натурі його частку, яка близька до ідеальної, проте розмір частки на вест об'єкт нерухомого майна не визначений.

А тому звертається до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, а також зазначає, що з саме такою остаточною позовною вимогою він звертався до суду, проте суд не увалив рішення стосовно неї.

В судове засідання учасники справи не з'явились, від позивача надійшла заява та письмові пояснення, в якій він просить розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення у його відсутності.

Інші учасники справи про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були сповіщені судом про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

В силу положень ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності учасників справи.

30.05.2018 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву про ухвалення додаткового рішення суду, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Солом'янським районним судом міста Києва 23.11.2011 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», про визнання недійсним реєстраційного посвідчення, визнання права власності на частину житлового буднику та виділ частки в натурі, ухвалено рішення про часткове задоволення позову.

Визнано частково недійсною реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1, проведену 15 жовтня 1999 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на ім`я ОСОБА_3.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини добудови під літ. «А-1» будинку АДРЕСА_1 та виділено йому в натурі його частку яка близька до ідеальної і складається з наступних приміщень: перший поверх -приміщення гаражу І, площею 35,6 м.кв. з оглядовою ямою, сходів ІІ, площею 2,5 кв.м з ганком; другий поверх -веранда (кухня) 1-9 площею 11,7 кв.м, частина коридору 1-10 площею 9,0 м.кв., хол 1-11 площею 15,6 кв.м, комора (санвузол) 1-12 площею 2,2 кв.м., житлова кімната 1-13 площею 27,0 кв.м, веранда ІІІ площею 6,8 кв.м; загальною площею - 110, 4 кв.м.

Зобов'язано ОСОБА_1 влаштувати дверний проріз з дверним блоком між приміщеннями 1-10 та 1-11, 1-1 та 1-5, влаштувати перегородку в приміщеннях 1-5, 1-7 та в приміщенні 1-10, замурувати частину дверного прорізу між приміщеннями 1-1 та 1-5, 1-11 та 1-10.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості його частки, що перевищує ідеальну, в сумі 23 242 грн. 30 коп.

Залишено в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 господарські споруди -огорожу та тротуар.

Залишено в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2системи каналізації та водопостачання.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.04.2012 рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23.11.2011 залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України , суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 1 ст. 270 ЦПК України слідує, що вказаною нормою визначено вичерпний перелік випадків, у яких суд, що ухвалив рішення, вправі ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 (270) ЦПК воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що при ухваленні рішення 23.11.2011 судом не вирішено позовну вимогу, щодо визначення права власності на частку від усього домоволодіння № 40 за адресою вул. Зелена в м. Києві, а також не зазначено, в якій частині визнано недійсною реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1, проведену 15 жовтня 1999 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на ім`я ОСОБА_3, в той час як в своїй заяві про збільшення позовних вимог останньої редакції він просив визнати за ним право власності на 80/100 чистини всього спірного будинку та недійсною реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1, проведену 15 жовтня 1999 року.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог від 23.08.2011, яка ухвалою суду від 25.08.2011 була частково прийнята до розгляду, позивач просив визнати недійсною реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1, проведену 15 жовтня 1999 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на ім'я ОСОБА_3, а також визнати за ним право власності та виділити в натурі частину будинку, зокрема зазначаючи, що разом це буде становити без врахування самовільно збудованих приміщень 80/100 частин будинку.

Разом з цим, з тексту рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23.11.2011 вбачається, що судом були розглянуті всі позовні вимоги позивача відповідно до його заяви про збільшення розміру позовних вимог від 23.08.2011.

Так, щодо визнання недійсною реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1, проведену 15 жовтня 1999 року, то суд дійшов висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги, про що зазначено в резолютивній частині рішення суду.

Щодо визнання з позивачем права власності на 80/100 частин будинку АДРЕСА_1, то суд дійшов до висновку, що позовна вимога в цій частині є необґрунтованою та відмовив в її задоволенні, що вбачається з мотивувальної та резолютивної частин рішення суду.

Отже, з вище наведеного вбачається, що судом були розглянуті та вирішені по суті всі позовні вимоги позивача, про що зазначено в рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 23.11.2011, а тому підстави для задоволення заяви позивача та ухвалення додаткового рішення у справі відсутні, т.я. ухвалення додаткового рішення по суті позовних вимог, які вже були вирішені судом під час ухвалення рішення у справі спричинить зміну рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», про визнання недійсним реєстраційного посвідчення, визнання права власності на частину житлового будинку та виділ частки в натурі - відмовити в повному обсязі.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Лазаренко