УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Нємиш Н.В.,

за участю секретаря Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» на дії старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ :

ДП «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії ЛП «Регіональні електричні мережі» звернулося до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану.

В обґрунтування скарги зазначено, що 14.01.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області був виданий виконавчий лист № 2/225/1030/2015, щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 суми спричиненої шкоди в розмірі 8909,00 грн., та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Виконавчий лист був направлений до Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГУЮ у Донецькій області.

22.05.2018 року старшим державним виконавцем Петренко Т.В. було винесено постанову на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документа стягувану у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилося безрезультатним. Згідно виконавчого листа боржник ОСОБА_4 значиться за адресою: м. Донецьк, вул. Літке, 19/9, що є територією тимчасово непідконтрольною владі України, у звязку з чим провести будь-які виконавчі дії за місцем мешкання боржника не надано можливим.

Вважає, що при виконанні вказаного виконавчого листа державним виконавцем не були проведені всі необхідні виконавчі дії, а тому просить суд визнати постанову про повернення виконавчого документа неправомірною та зобовязати державного виконавця продовжити виконавче провадження та провести виконавчі дії.

Представник ДП «Регіональні електричні мережі» надав заяву з проханням розглянути скаргу на дії державного виконавця без його участі, заявлені вимоги підтримує.

Старший державний виконавець Словянського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_1 надав заяву з проханням розглянути скаргу без його участі, в задоволенні скарги просив відмовити. Крім того державним виконавцем були надані письмові заперечення на скаргу, з яких слідує, що державним виконавцем у повному обсязі проведені усі виконавчі дії щодо примусового виконання рішення, а тому підстав визнання постанови про повернення виконавчого документу стягувачу недійсною. Майновий стан боржника за місцем його мешкання (м. Донецьк, вул. Літке, 19/9) не надається можливим, оскільки на даний час це є непідконтрольна територія України, тому було відображено, що у м. Словянську та Словянському районі відсутнє майно, яке належить боржнику та надати можливість повторно предявити виконавчий лист до виконання.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).)

Як встановлено судом, 14.01.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області був виданий виконавчий лист за результатом розгляду цивільної справи (провадження № 2/225/1030/2015р.) за позовом ДП «Регіональні електричні мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 суми спричиненої шкоди в розмірі 8909,00 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

30.05.2016 року головним державним виконавцем Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку ОСОБА_5 за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

Постановою старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_6 від 22.05.2018 року, виконавчий лист № 2/225/1030, виданий 14.01.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення боргу 9152,60 грн. з ОСОБА_4 на користь ДФ ДП «Регіональні електричні мережі» повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з відсутністю майна у боржника у м. Словянську та Словянському районі на яке може бути звернуто стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними. Згідно виконавчого лсита боржник значиться у м. Донецьк, вул. Літке, 19/9, що є територією тимчасово непідконтрольною владі України, у звязку з цим проведення виконавчих дій за місцем мешкання боржника не є можливим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконанню підлягають рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.

Згідно з ч.1ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ч.1ст.11 цього Закону згідно якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, державним виконавцем проводяться дії для виконання рішення суду у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Так, державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження були проведені виконавчі дії, а саме: перевірявся майновий стан боржника шляхом запитів до установ ДПС, ПФУ, інформаційних запитів до реєстру нерухомого майна; 16.09.2016 року та 23.07.2017 року державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які були внесені до Державного реєстру обтяжень.

Згідно із ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно з ч.1 ст. 36 Закону № 1404-VIII у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що органом виконання рішень передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від від 22.05.2018 року у виконавчому провадженні № 51244959 у зв'язку з тим, що державним виконавцем не проведено всі можливі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на повне виконання виконавчого документа, зокрема такі, як розшук боржника; обмеження його у виїзді за межі України.

Державним виконавцем не здійснювався запит в відповідні ограни щодо встановлення місця проживання боржника (ДМС), можливо боржник є тимчасово переміщеною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені обов'язки державним виконавцем у виконавчому провадженні № 51244959 не були виконані в повному обсязі, оскільки державний виконавець виконавчі дії здійснив не ефективно та не повно.

Крім того, державним виконавцем не направлено запити до цілого ряду органів та установ, що здійснюють реєстрацію майна

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями) та підпункту 5 пункту 22 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення" від 31.03.1995 р. № 231 громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді з України і у видачі паспорта в тому числі у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Таким чином, відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій державним виконавець може вчинити безліч виконавчих дій, направлених на примусове виконання рішення суду, проведення яких можливо і не на окупованій території.

З вищезазначеного вбачається, що державний виконавець своїми діями допустив порушення прав та законних інтересів заявника по справ , оскільки ним не виконані всі можливі дії , спрямовані на повне виконання виконавчого документу.

В результаті судове рішення протягом тривалого часу з 26.05.2016 року не виконане, чим порушуються права стягувача.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним ( рішення у справах "Іммобільяре Саффі" проти Італії", 22774/93, 28.07.1999, § 63; Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40., а також "Півень проти України", "Жовнір проти України", "ОСОБА_4 проти України", "Шмалько проти України", "Ромашов проти України").

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника (ч. 2ст. 451 ЦПК України).

За таких обставин, приймаючи до уваги викладене, а також принцип обов'язковості виконання рішень, встановлений ст. 129 Конституції України та ч. 1ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві є безпідставною і передчасною, а дії державного виконавця неправомірними, а тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З урахуванням зазначеного, у вимозі скарги про зобов'язання старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/225/1030/2015 від 14.01.2016 та провести виконавчі дії слід відмовити, оскільки визнання оскаржуваної постанови незаконною є підставою для відновлення виконавчого провадження та проведення виконавчих дій в подальшому відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.4,5,13,447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Cкаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» на дії старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві - задовольнити частково.

Визнати постанову старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувану від 22.05.2018 з виконання виконавчого листа № 2/225/1030/2015 від 14.01.2016 неправомірною.

Постанову старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувану від 22.05.2018 з виконання виконавчого листа № 2/225/1030/2015 від 14.01.2016 - скасувати.

В задоволенні вимоги про зобов'язання старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/225/1030/2015 від 14.01.2016 та провести виконавчі дії - відмовити

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд (Перехідні положення п. п.15 ,15.5) протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя