Номер провадження: 22-ц/785/956/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року м. Одеса

Справа № 522/17771/14-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Шенцевої О.П. 09 вересня 2015 рокуо 15 годині 15 хвилині в м. Одесі, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення їх сплати,

встановив:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у лютому та квітні 2015 р. позовом, в якому остаточно просила стягнути з відповідача на її користь: 1) заборгованість по аліментам за період з 01.01.2007 р. по 01.10.2014 р. у розмірі - 494 036,46 грн.; 2) пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.01.2008 р. по 03.02.2015 р. у розмірі - 3 151 109,20 грн..

ОСОБА_4 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 25.08.2005 р. розірвано її шлюб з відповідачем. Під шлюбу народився син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з нею. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2007 р. з ОСОБА_5 на її користь стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі - ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2006 р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

17.10.2007 р. виконавчий лист нею був пред'явлений до примусового виконання. Відповідач своєчасно не сплачує аліменти. З метою ухилення від сплати аліментів у 2007 р. перевів усю свою діяльність з юридичної особи ТОВ «Арєте Україна» на фізичну особу-підприємця. Відповідно до складеного державним виконавцем розрахунку заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.01.2007 р. по 01.10.2014 р. становить - 495 036,46 грн.. Пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2008 р. по 03.02.2015 р. становить - 3 151 109,20 грн.. Добровільно погасити заборгованість по аліментам відповідач відмовляється.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2015 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилась за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2007 р. за період з 01.01.2007 р. по 01.10.2014 р. у розмірі - 495 036,46 грн..

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 25.08.2005 р. розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про що Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси 20.08.2005 р. видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 актовий запис № 153.

29.03.2001 р. у сторін народився син - ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси 16.12.2005 р., актовий запис № 126 від 01.05.2005 р..

Після розірвання шлюбу син проживає разом з матір'ю. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2007 р. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі - ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2006 р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 р..

17.10.2007 р. видано виконавчий лист, який був пред'явлений до Другого Приморського ВДВС ОМУЮ.

Відповідно до відповіді з ДПІ Приморського району м. Одеси ОСОБА_5 від здійснення підприємницької діяльності отримав відповідний дохід з 2007 р. по вересень 2014 р.. На підставі вказаної відповіді державним виконавцем було визначено розмір заборгованості по аліментам за період з 01.01.2007 р. по 01.10.2014 р. у розмірі - 495 036,46 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до наданого позивачкою розрахунку пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2008 р. по 03.02.2015 р. становить - 3 151 109,20 грн.. Враховуючи матеріальний стан відповідача суд вважає необхідним зменшити пеню до - 10 000,00 грн..

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 р. заява ОСОБА_5 від 26.11.2015 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення залишена без задоволення.

На вказане заочне рішення ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. ОСОБА_4 заочне рішення суду першої інстанції не оскаржила.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.10.2016 р. апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволена частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2015 р. в частині стягнення заборгованості по аліментам за період з 01.01.2007 р. по 01.10.2014 р. змінено. Вказано суму заборгованості замість - 495 036,46 грн. - 73 250,72 грн..

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 пені за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати аліментів скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення на її користь пені за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати аліментів відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що складений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам скасовано. Відповідно до розміру чистого доходу отриманого ОСОБА_5 від здійснення підприємницької діяльності у розмірі - 293 002,88 грн. аліменти у розмірі ? частини становлять - 73 250,72 грн.. Докази ухилення ОСОБА_5 від сплати аліментів відсутні.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.10.2017 р. касаційна скарга ОСОБА_4 задоволена. Касаційна скарга ОСОБА_5 задоволена частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 18.10.2016 р. скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що за відсутності первинних документів бухгалтерського обліку апеляційний суд навів власні розрахунки чистого і валового доходу відповідача. Помилковим є посилання апеляційного суду на відсутність доказів ухилення ОСОБА_5 від сплати аліментів та виникненні з його вини заборгованості по аліментам. Виконавчий лист з моменту його звернення до примусового виконання знаходився за основним місцем роботи, тому не можна вважати, що ОСОБА_5 не був обізнаний, з якого саме заробітку (доходу) повинні сплачуватися аліменти та не звільняє останнього від належного виконання обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При новому апеляційному перегляді законності та обґрунтованості заочного рішення суду першої інстанції з'ясовано, що ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить заочне рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заочне рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 вказує на те, що суд безпідставно керувався складеним державним виконавцем розрахунком заборгованості від 22.04.2015 р., оскільки він скасований постановою начальника Другого Приморського ВДВС від 25.08.2015 р.. Він є підприємцем. До податкової інспекції подає звітність, в якій вказує валовий, а не чистий дохід, з якого необхідно вираховувати аліменти.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не надала. У судовому засіданні її представник вважав необхідним скаргу залишити без задоволення. Заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. На вимогу апеляційного суду надав розрахунок заборгованості по пені.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що повністю погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна Цих висновків суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 187, 194 СК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження») та вищевказаних норм процесуального права.

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих учасниками і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі щодо наявності заборгованості по аліментам, необхідності стягнення пені по аліментам у визначеному судом розмірі. Разом з тим, суд дійшов помилкового висновку щодо необхідності стягнення заборгованості по аліментам, стягнутим за рішенням суду.

Встановлено, що на виконанні державної виконавчої служби знаходився виконавчий лист про стягнення за рішенням суду з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_7. Відповідачем не в повному обсязі сплачувались аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визначено державним виконавцем.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу стягнення заборгованості за аліментами тавідповідальності за прострочення сплати аліментів.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час виникнення заборгованості, і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності спору щодо розміру заборгованості за аліментами вона стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. У протилежному випадку це призведе до подвійного стягнення аліментів за рішенням суду.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно керувався складеним державним виконавцем розрахунком заборгованості від 22.04.2015 р., оскільки він скасований постановою начальника Другого Приморського ВДВС від 25.08.2015 р.. Він є підприємцем, до податкової інспекції подає звітність, в якій вказує валовий, а не чистий дохід, з якого необхідно вираховувати аліменти, є частково обґрунтованими тільки в частині скасування рішення суду про стягнення заборгованості по аліментам.

Щодо стягнення з ОСОБА_5 пені за прострочення сплати аліментів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для її стягнення.

Відповідно до ст. 196 СК при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.

Доводи ОСОБА_5 про необхідність відмови у стягненні пені спростовуються наявними у справі доказами щодо виникнення з його вини заборгованості по аліментам.

Колегія суддів ознайомилася з наданим представником ОСОБА_4 розрахунком пені по аліментам у розмірі - 1 153 319,13 грн.. Разом з тим, приймає до уваги, що ОСОБА_4 погодилася з рішенням суду першої інстанції, не оскаржила його. Таким чином рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені по аліментам у розмірі - 10 000,000 грн. необхідно залишити без змін.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, є частково обґрунтованою. Її треба задовольнити частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до помилкового стягнення заборгованості по аліментам, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог за вищевказаного обґрунтування.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року в частині стягнення заборгованості по аліментам- скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів - відмовити.

В решті рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08 червня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе