08.06.2018 227/434/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 червня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Хоменко Д.Є.

за участю:

секретаря - Малашко С.В.

позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3, про визнання батьківства; треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2.

Позов обґрунтований тим, що 07.05.2003р. між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено шлюб, від якого у них народилися діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Шлюб виявився невдалим, тому з липня 2014р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали окремо, згодом за рішенням суду від 03.11.2016р. їх шлюб було розірвано, діти знаходяться на виховані матері. З лютого 2016р. ОСОБА_2 знаходиться з позивачем у фактичних шлюбних відносинах та ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась спільна дитина, син ОСОБА_6. Проте у зв'язку з тим, що дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, у графі «батько» свідоцтва про народження дитини, записаний відповідач. Позивач вважає що у нього є всі підстави для звернення до суду із позовом, про визнання батьківства. Тому просив визнати себе батьком ОСОБА_7 та виключити з актового запису №23 від 12 квітня 2017 року, про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1., зробленого Білозерською міською радою міста Добропілля Донецької області, відомості про батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав повністю, пояснив, що ОСОБА_7 є його рідним сином, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, хоча про дату, час, та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Ніяких заяв та відзивів на позов до суду не надходили.

Представник третьої особи, відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області також не з'явився в судове засідання, але 22.03.2018р. до канцелярії суду надійшла заява від начальника відділу де він просив розглянути справу без участі відділу ДРАЦС по Добропільському району Добропільського МУЮ у Донецькій області.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні фактично підтвердила викладені у позові обставини, просила виключити з актового запису у свідоцтві про народження ОСОБА_7 відомості про батька ОСОБА_3 та визнати батьком дитини ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.247, 280 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.

Вивчивши матеріали справи, судом було встановлено такі фактичні обставини.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2016р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, зареєстрованого виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, актовий запис №23, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народила дитину ОСОБА_7, батьком дитини записаний ОСОБА_3 (а.с.5).

Як стверджує позивач він з лютого 2016р. проживає однією сім'єю з ОСОБА_2, ОСОБА_7 є його рідним сином, а в свідоцтві про народження батьком дитини був записаний ОСОБА_3 через те, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не пройшло десяти місяців.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка гр.ОСОБА_8 суду пояснила, що вона мешкала в м.Білозерське, працювала в магазині по вул.Строітельній навпроти місця мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яких знала десять років. Коли їх дочка захворіла, ОСОБА_3 поїхав на заробітки приблизно у 2014 році, дитині на той час було шість років, з того моменту ОСОБА_2 залишилась жити одна. Згодом ОСОБА_2 подзвонила жінка та сказала, що у ОСОБА_3 інша сім'я і вони чекають дитину, з тих пір ОСОБА_3 не приїздив, про що їй достовірно відомо. Після того як ОСОБА_2 дізналась, що ОСОБА_3 не повернеться до сім'ї, вона зустріла ОСОБА_1 та вони почали зустрічатись, це було вже після 2014р. Приблизно у 2016 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали жити разом однією сім'єю, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 народила дитину ОСОБА_7 від ОСОБА_1

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначив, що знає ОСОБА_1 з 2016р., він є другом сім'ї, ОСОБА_2 знає з 2014р., мешкають на одній вулиці, громадянина ОСОБА_3 не знає. Пояснив, що ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 однією сім'єю з лютого 2016р. по АДРЕСА_1 та часто приходить до них в гості, дитина ОСОБА_7 народився у квітні 2017 року від ОСОБА_1

Суд, надаючи оцінку правовідносинам у справі, виходить з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Частиною 1 ст.5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч.1 ст.10 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою ст.122 СК України передбачено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Згідно статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частинами 1 та 2 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 2 ч.3 ст.128 СК України встановлено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства (ч.1 ст.129 СК України).

Відповідно до ст.134 CK України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до абзацу дев'ятого пункту 20 глави 1 розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 (далі за текстом також - Правила), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Розділу II «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2, яка є матір'ю дитини ОСОБА_7, зазначають, що саме позивач є батьком дитини, приймаючи до уваги показання свідків (проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю з лютого 2016р. за однією адресою), суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства обґрунтованими та такими, що підтверджені показаннями свідків, матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.122,125, 126, 128, 129, 134 СК України, ст.ст.4,5,10,12,81,223,258,259,265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1,08 червня 1983р.н., батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виключити з актового запису №23 від 12 квітня 2017 року, про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1., зробленого Білозерською міською радою міста Добропілля Донецької області, відомості про батьківство ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошена 08 червня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2018 року.

Суддя: Д.Є. Хоменко