РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5223/16-ц

пр. № 2/759/200/18

16 травня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Миколаєць І.Ю., при секретарі Шелудько В.В., розглянувши у приміщенні Святошинського районного суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» (місцезнаходження: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 1) до ОСОБА_1 (місце проживання: 03179, АДРЕСА_1) про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2016 року позивач ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з ОСОБА_1на користь ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» матеріальну шкоду у вигляді збитків на загальну суму у розмірі 57200,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до наказу №285-к від 02 грудня 2013 року ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» ОСОБА_1 було прийнято на посаду редактора відділу редакції Інтернет - порталу «Культура» з 02 грудня 2013 року. Наказом №196/09-05 від 16 липня 2015 року ОСОБА_1 було переведено на посаду заступника генерального директора з творчих питань з 01 серпня 2014 року. Наказом Міністерства культури України №534/0/17-15 від 16 липня 2015 року в.о. генерального директора ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» було призначено ОСОБА_2 Однак, ОСОБА_1 разом з іншими працівниками фізично не допустили до виконання обов'язків в.о. генерального директора ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» було призначено ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_1 заволодів печаткою ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» та не передав її правомірно призначеному генеральному директору ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» ОСОБА_2 Починаючи з 16 липня 2015 року звична діяльність позивача фактично була зупинена зважаючи на неправлмірні дії відповідача, в тому числі порушено порядок та строки виплат заробітної плати працівникам та загальнообов'язкових державних соціальних платежів, що підтверджується актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №10-95/203 від 09 грудня 2015 року. Відповідно до рішення №6 ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 08 грудня 2015 року до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» було застосовано штраф у розмірі 43876,17 грн. та нараховано пеню у розмірі 13324,05 грн.

04 травня 2016 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва (судя Кривов`яз А.П.) провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 червня 2016 року (а.с.26).

07 жовтня 2016 року, відповідно до розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва Морозовської О.А. від 03 жовтня 2016 року №517, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, і визначено нового головуючого суддю Борденюка В.В. (а.с.112, 113).

08 листопада 2016 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва (судя Борденюк В.В.) суддею прийнято до свого провадження справу за позовом ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 січня 2017 року (а.с.114).

27 лютого 2017 року, відповідно до розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва Морозовської О.А. від 27 лютого 2017 року №417, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, і визначено нового головуючого суддю Миколаєць І.Ю. (а.с.119,120).

13 березня 2017 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва (судя Миколаєць І.Ю.) суддею прийнято до свого провадження справу за позовом ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 липня 2017 року (а.с.121).

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п.п.9 п.1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з чим, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року продовжено розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз'яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с. 128-129).

16 квітня 2018 року на адресу Святошинського районного суду м. Києва від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, за якою відповідач проти задоволення вимог позивача заперечував, зазначивши при цьому, що позивач є неналежною стороною у справі та не має права звернення до судових інстанцій. Вказав, що у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року встановлено відсутність порушень відповідачем своїх посадових обовязків під час діяльності на посаді у ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» та непричетність відповідача до діяльності громадянина ОСОБА_2, що була виражена у не приступанні останнього до виконання своїх обов'язків як керівника ДП «Національне газетно-журнальне видавництво». Вважав, що ці обставини є преюдиціальними, і доказуванню у даній справі не підлягають. Вказав, що він не мав права здійснювати на підприємстві будь-які виплати, включаючи виплату заробітної плати працівникам та сплату податків.

13 квітня 2018 року зазначений відзив на позовну заяву було направлено відповідачем на адресу позивача рекомендованим листом, про що свідчить описк вкладення у цінний лист на ім`я ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» та квитанція ДП «Укрпошта».

Станом на дату розгляду справи - 16 травня 2018 року на адресу суду відповідь на відзив не надходила.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали.

Судом не встановлено необхідності розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що наказом ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» №285-к від 02 грудня 2013 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду редактора відділу редакції Інтернет - порталу «Культура» з 02 грудня 2013 року (а.с.6).

Наказом ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» №196/09-05 від 30 липня 2015 року ОСОБА_1 було переведено на посаду заступника генерального директора з творчих питань з 01 серпня 2014 року (а.с.7).

Наказом Міністерства культури України №534/0/17-15 від 16 липня 2015 року ОСОБА_2 призначено в.о. генерального директора ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» з 17 липня 2015 року (а.с.8).

Рішенням ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві №6 від 08 грудня 2015 року до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» було застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) єдиного внеску у розмірі 57200, 22 грн. (а.с.30).

Відповідно до змісту рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року (справа №22-ц/796/8199/2016) у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», треті особи Міністерство культури України, профспілковий комітет ДП «Національне газетно-журнальне виробництво», ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні колегія суддів Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак грубого порушення своїх трудових обов'язків, які б давали право на застосування такого крайнього виду дисциплінарної відповідальності, як звільнення з роботи (а.с.61-66).

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд приймає до уваги рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року, яким встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 ознак грубого порушення своїх трудових обов'язків.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків (стаття 130 КЗпП України).

За статтею 134 цього Кодексу відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина третя статті 233 КЗпП України).

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам,

організаціям їх працівниками» №14 від 29 грудня 1992 року виходячи з вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам,

організаціям їх працівниками» №14 від 29 грудня 1992 року під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» до задоволення не підлягають у зв'язку із їх юридичною необґрунтованістю та недоведеністю.

Також, судом не встановлено наявності прямої дійсної шкоди, завданої ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» будь-якими діями ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 13, 89, 74, 76, 79, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Миколаєць