Справа № 640/5350/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Балан Т.В.,
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2018 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.
В своєму позові позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням провести з ним розрахунок, однак коштів від підприємства по теперішній час не отримав, у звязку з чим був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач, посилаючись на ст.ст.47,116-117 КЗпП України, та рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012, зазначає що його право на отримання заробітної плати при звільненні порушено та є триваючим, просить суд стягнути суму невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника.
В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в частині стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати в розмірі 40 203 грн. 66 коп., в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з 17.07.2018 не підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. На виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2018 року про витребування відомостей щодо заробітної плати позивача, жодних доказів відповідач суду не надав.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, відповідно до записів у трудовій книжці, на підставі наказу від 07.04.1975 року №56-к ОСОБА_1 08. 04.1975 року зарахований до штату інституту, прийнятий на посаду інженера ДП "ПІВДЕНДІПРОШАХТ". Згідно Наказу № 73К від 17 липня 2017 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис (а.с. 4-7).
Відповідно до довідки ДП "ПІВДЕНДІПРОШАХТ" за вересень 2017 року, заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати перед позивачем з вересня 2017 року складає 40 203 грн. 66 коп. (а.с. 11)
Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 зазначає, що після звільнення до теперішнього часу з ним не було проведено повного розрахунку по заробітній платі. Доказів на спростування зазначеної вінформації відповідачем до суду не надано.
Таким чином, при звільненні позивача і до теперішнього часу з ним не були проведені остаточні розрахунки та виплати.
Тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти позивачу.
Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушив вимоги законодавства про працю, що, в свою чергу, потягло порушення законних прав позивача при звільненні.
При звільненні позивачу ОСОБА_1 не було виплачено остаточного розрахунку, у звязку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 40 203 грн. 66 коп., яка стягується на користь позивача з відповідача.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволені, то з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 4,5,13,141,258,263,265,280 ЦПК України, ст.ст. 47, 116-117 КЗпП України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя :