АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1609/15-ц 22-ц/774/10/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 210/1609/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 року, яке постановлено суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі та повний текст рішення складено 06 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_2,звернулась з позовом до Дзержинської районної в місті ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Під час розгляду справи позов було уточнено та позивач звернулась з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикова Т.В., в якому просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 30,00 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 3ДКНК за № 1-2684, зареєстрованого в БТІ 04.07.2002р. за реєстровим № 223, на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 41,84 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., яка належала померлому на підставі розпорядження УЖКХ від 12.03.1993р. за № 2469, зареєстрованого в БТІ 21.04.1993 року за реєстровим № 3105, на грошові вклади (кошти), які знаходяться в філії Дзержинського відділення №7806 Відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» на рахунках: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження на загальну суму 21988,23 грн., на грошові кошти, які знаходяться в Публічному акціонерному товаристві "Укрсоцбанк» на рахунках НОМЕР_6 та НОМЕР_7, відкритих на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження, на загальну суму 183504 грн., на грошові кошти, які знаходяться в Публічному акціонерному товаристві комерційни банк «Південкомбанк» на рахунку НОМЕР_8, відкритому на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження на загальну суму 10000 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 01 грудня 2016 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на:

- однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 30,00 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 3ДКНК за № 1-2684, зареєстрованого в БТІ 04.07.2002р. за реєстрлвим № 223.

- двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,84 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., яка належала померлому на підставі розпорядження УЖКХ від 12.03.1993р. за № 2469, зареєстрованого в БТІ 21.04.1993р. за реєстровим № 3105.

- грошові вклади (кошти), які знаходяться в філії Дзержинського відділення №7806 Відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» на рахунках: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,НОМЕР_4,НОМЕР_5 на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження на загальну суму 21988,23 грн.;

- грошові кошти, які знаходяться в Публічному акціонерному товаристві "Укрсоцбанк» на рахунках НОМЕР_6 та НОМЕР_7, відкритих на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження, на загальну суму 183504 грн.;

- грошові кошти, які знаходяться в Публічному акціонерному товаристві комерційни банк «Південкомбанк» на рахунку НОМЕР_8, відкритому на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження на загальну суму 10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4874 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Так, відповідач ОСОБА_3 зауважує, що ОСОБА_1 не є тіткою померлого ОСОБА_6, оскільки єдиним законним спадкоємцем є саме він. При цьому відповідач вважає, що позов не може бути задоволений, оскільки в провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження за фактом підробки документів у свідоцтвах про народження осіб, які вважажють себе спадкоємцями.

Також відповідач зауважує на тому, що рішення суду першої інстанції є передчасним, оскільки триває кримінальне провадження по ст. 190 КК України, згідно якого начальнику Апостолівського РАЦу пред'явлено підозру та розслідується кримінальне провадження відносно адвоката ОСОБА_8

Крім того відповідач вказує на те, що починаючи від подання позивачем заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, увесь процес отримання спадщини, на його думку, є незаконним, що порушує його права, як спадкоємця.

В запереченнях на апеляційну скаргу, які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 13 грудня 2017 року, правонаступник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_9, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, ОСОБА_2 та її представників ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 30,00 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 3ДКНК за № 1-2684, зареєстрованого в БТІ 04.07.2002р. за реєстровим № 223, двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 41,84 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., яка належала померлому на підставі розпорядження УЖКХ від 12.03.1993р. за № 2469, зареєстрованого в БТІ 21.04.1993р. за реєстровим № 3105, грошові вкладів (коштів), які знаходяться в філії Дзержинського відділення №7806 Відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» на рахунках: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження на загальну суму 21988,23 грн., грошові кошти, які знаходяться в Публічному акціонерному товаристві "Укрсоцбанк» на рахунках НОМЕР_6 та НОМЕР_7, відкритих на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження, на загальну суму 183504 грн., грошові кошти, які знаходяться в Публічному акціонерному товаристві комерційни банк «Південкомбанк»на рахунку НОМЕР_8, відкритому на ім'я ОСОБА_6, 1956 року народження на загальну суму 10000 грн.

30 березня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6. У зв'язку із зверненням позивача із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори 30 березня 2011 року заведено спадкову справу № 145/2011, та розпочато дії по видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку, встановленому законом. (Т.1, а.с. 89, 90).

30 грудня 2014 року державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю оригіналу спадкової справи та наявності арештів на майно померлого (том.1, а.с.5).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,суд першої інстанції виходив з того, що остання відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до загальних положень про спадкування, передбачених главою 84 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) ( ст. 1216 ЦК). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) ( с. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ст. 1221 ЦК).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1222 ЦК). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК ).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК).

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, яким за життя заповіт не складався, спадкоємці першої та другої черги за законом - відсутні.

Постанова Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 N7 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" в пункті 20 роз'яснює, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6. У зв'язку із зверненням позивача із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори 30 березня 2011 року заведено спадкову справу № 145/2011, та розпочато дії по видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку, встановленому законом. (том 1, а.с.89, 90).

30 грудня 2014 року державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю оригіналу спадкової справи та наявності арештів на майно померлого (том.1, а.с.5).

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008, N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином позивач, отримавши відмову нотаріуса, відповідно до ст. 16 ЦК України та п. 23 Постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30.05.2008 року, правомірно звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження, актовий запис № 2979 від 02 жовтня 1959 року, батьками позивача по справі ОСОБА_1 являються батько - ОСОБА_12, 1901 року народження та мати - ОСОБА_13 1901 року народження. (том.1, а.с.92).

Аналогічні відомості викладені і в витязі з Державного реєстру актів цивільного стану (том1, а.с.182).

З свідоцтва про народження, актовий запис про народження ОСОБА_14 № 298 від 07.04.1950 року, вбачається, що її батьки - батько ОСОБА_12 ,1901 року народження та мати ОСОБА_13, 1901 року народження. (том. 1, а.с. 142, 163, 173).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відповідно до якого дошлюбне прізвище ОСОБА_14, 1932 р.н. - матері ОСОБА_6 1956 року народження - ОСОБА_14 (том.1, а.с.94, 95, 142, 143, 158).

За відомостями в погосподарській книзі № 31 за 1947-1949 роки Великокостромської сільської ради Апостолівського р-ну, Дніпропетровської області, встановлено що в особовому рахунку НОМЕР_9 будинку АДРЕСА_3 (рік побудови до 1918), який числився за ОСОБА_12 1901 року народження, окрім нього в погосподарській книзі зазначені члени його сім'ї, а саме ОСОБА_13 ,1901 року народження (дружина) та три дочки ОСОБА_17, 1927 року народження, ОСОБА_1, 1929 року народження та ОСОБА_14 1932 року народження (том 2 а.с.63)

Відповідно до актового запису про шлюб № 1353 від 14.12.1952 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_21, ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_21 та змінила прізвище на ОСОБА_1. (том 1, а.с.93, 94).

З актового запису про шлюб № 1885 від 15.08.1956 року вбачається, що між ОСОБА_14 та ОСОБА_22 було укладено шлюб та змінено прізвище ОСОБА_14 на «ОСОБА_14» (том.1, а.с.143).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_14 померла (том 1, а.с.94).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, сукупністю належних та допустимих доказів вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_14 є рідними сестрами, а померлий ОСОБА_6 племінником позивача, у зв'язку з чим вона є спадкоємцем третьої черги після смерті ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не є тіткою померлого ОСОБА_6, а єдиним законним спадкоємцем є саме він колегією судів не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції, сукупністю належних та допустимих доказів вірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_14 були рідними сестрами а твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 була однією дитиною в сім'ї, що спростовує її твердження про родинні відносини між нею та померлим ОСОБА_6, спростовується копією свідоцтва про народження витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 24.05.2013 року № 7, в якому зазначено, що ОСОБА_13 у 1932 році народила одну живу дитину, але не єдину дитину (том 1 а.с.163,173).

Доводи ОСОБА_3 про те, що у подружжя ОСОБА_12 не могло бути троє доньок, враховуючи час їх народження, є виключно припущеннями відповідача, які не обгрунтовані належними та допустимими доказами. Натомість, як вбачається із матеріалів справи подружжя ОСОБА_12 мало трьох дітей, що підтверджується відомостями в погосподарській книзі № 31 за 1947-1949 роки Великокостромської сільської ради Апостолівського р-ну, Дніпропетровської області, встановлено що в особовому рахунку НОМЕР_9 будинку АДРЕСА_3 (рік побудови до 1918), який числився за ОСОБА_12 1901 року народження, окрім нього в погосподарській книзі зазначені члени його сім'ї, а саме ОСОБА_13 ,1901 року народження (дружина) та три дочки ОСОБА_17, 1927 року народження, ОСОБА_1, 1929 року народження та ОСОБА_14 1932 року народження (том 2 а.с.63).

Крім того слід зауважити, що при вирішенні спору за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він є спадкоємцем четвертої черги спадкування, не надано рішення суду про усунення від права на спадкування ОСОБА_1, чи рішення суду про зміну черговості спадкування.Позовних вимог щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_3 заявлено не було.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, відповідач по справі ОСОБА_3 звертався до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом , як спадкоємець Четвертої черги спадкування , на підтвердження чого ним було надано акт з житлово-експлуатаційної контори про спільне проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_6, однак, Постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. від 25 жовтня 2011 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з наявністю спадкоємців попередньої черги спадкування (том 1, а.с.67, 169).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2013 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та скасовано Постанову державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. №1903/02-31 від 25.10.2011 року про відмову ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у частині відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, у зв'язку з наявністю спадкоємців попередньої черги спадкування. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року у цій же справі апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена, апеляційна скарга представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_23 задоволена частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2013 року в частині скасування постанови № 1903/02-31 від 25 жовтня 2011 року державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Тетяни Валентинівни про відмову ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В., третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1, про визнання дій державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. про відмову ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії відмовлено (том 1, а.с. 84-85).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_3 в позові в частині визнання незаконними дій державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. щодо віднесення до третьої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_6, - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права і суд не може у цьому процесі вирішувати питання: чи дійсно ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом 3-ої черги, оскільки вищеназвані дії суду будуть виходити за межі судового розгляду, і такі висновки суду першої інстанції апеляційний суд визнав обгрунтованими. Під час апеляційного розгляду позову ОСОБА_3 встановлено, що судове рішення щодо визнання ОСОБА_3 членом сім'ї померлого та встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_6 відсутнє.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що оскаржувана постанова нотаріуса, якою відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, зокрема щодо причин відмови ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину, - конкретизована, як і має місце роз'яснення права на оскарження постанови в судовому порядку, що відповідає вимогам ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат» (том 1, а.с. 85).

Таким чином, твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що він є єдиним законним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року не оскаржено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов не може бути задоволений, оскільки в провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження за фактом підробки документів у свідоцтвах про народження осіб, які вважають себе спадкоємцями, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, як на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, так і на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, доказів направлення будь-якого кримінального провадження до суду з обвинувальним актом, так само як і доказів пред'явлення підозри будь-кому із учасників справи, відповідачем не надано.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що рішення суд першої інстанції є передчасним, оскільки триває кримінальне провадження по ст. 190 КК України, згідно якого начальнику Апостолівського РАЦу пред'явлено підозру, оскільки, прокурором Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області 30 серпня 2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001703 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364 КК України відносно начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Соловянчук О.А. закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень та відповідач не надав належних та допустимих доказів скасування цієї постанови, та доказів того, що кримінальне провадження поновлено.

Крім того слід зауважити, що під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001703 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364 КК України відносно начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Соловянчук О.А. встановлено, що 09 грудня 2013 року Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області було проведено службове розслідування, яким встановило, що відповідно до документів, шляхом перевірки відомостей про батьків в актовому записі про народження ОСОБА_14, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського РУЮ у Дніпропетровській області 07.04.1950 року за № 298 (поновлений) та актовому записі про народження № 2979 від 02.10.1950 року (поновлений), складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського РУЮ на ОСОБА_1, та в наданому заявницею свідоцтві про народження ОСОБА_1 встановлено походження цих осіб від одних батьків. Також встановлено, що при оформлені та видачі ОСОБА_1 витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження ОСОБА_14, не вчинено службового підроблення (том 2, а.с.44-49).

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що починаючи від подання позивачем заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, увесь процес отримання спадщини, на його думку, є незаконним, що порушує його права як спадкоємця, оскільки вказані обставини є суб'єктивними твердженням відповідача по справі та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1, яка відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, та висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем не було надано на час розгляду даної справи рішення суду, яким би встановлювався факт його проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, не надано доказів того, що він є спадкоємцем першої, другої чи третьої черги спадкування, не надано рішення суду про усунення від права на спадкування ОСОБА_1, чи рішення суду про зміну черговості спадкування. Крім того, позовних вимог щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_3 в межах даної справи заявлено не було.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: