АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2330/18 Справа № 183/6489/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря Кравцової Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, Відділ реєстрації Новомосковської районної державної адміністрації про визнання договорів купівлі продажу недійсними

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5

на ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовлено. (а.с.22-24).

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали судді та постановлення нової, якою заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі (а.с.а.с.27-30,42-46).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу судді скасувати, а заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд 1 інстанції виходив із того, що заявником не доведено факт, що невжиття заходів забезпечення позову можуть в подальшому утруднити виконання рішення суду.

Однак, із вказаним колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.149 чинного ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із матеріалів справи, 14 грудня 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6, треті особи: Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, Відділ реєстрації Новомосковської районної державної адміністрації про визнання договорів купівлі продажу недійсними, в якому просила суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 червня 2017 року зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_4, розміром 0,067 га, що знаходиться за адресою: с. Орлівщина, вул. Комінтерна буд. 44 - а, та застосувати наслідки недійсності; визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки від 06 червня 2017 року зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_4 , розміром 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: с. Орлівщина, вул. Комінтерна буд. 44 - а, та застосувати наслідки цього; визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку від 06 червня 2017 року зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_4, загальною площею 69,40 кв. м, що знаходиться за адресою: с. Орлівщина, вул. Комінтерна буд. 44 - а, та застосувати наслідки цього (а.с.1-4).

Разом із позовом звернулась із заявою про забезпечення позову у справі, просила застосувати заходи забезпечення позову та:

1) накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушиіля (колишня Комінтерна), № 44 «а»;

2) накласти арешт на земельну ділянку розміром 0, 0670 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушіля (колишня Комінтерна), № 44 «а», надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:012:0287;

3) накласти арешт на земельну ділянку розміром 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушіля (колишня Комінтерна), № 44 «а», надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:012:0286;

4) заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушіля (колишня Комінтерна), № 44 «а»;

5) заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати право власності на земельну ділянку розміром 0, 0670 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушіля (колишня Комінтерна), № 44 «а», надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:012:0287;

6) заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати право власності на земельну ділянку розміром 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушіля (колишня Комінтерна), № 44 «а», надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:012:0286.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що з позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що будинок та земельні ділянки померлого вибули з його власності на підставі сумнівних договорів купівлі продажу. Саме тому позивач просить суд визнати їх недійсними. Однак, юридично, вказане нерухоме майно на момент розгляду даної справи, знаходиться у володінні, користуванні і розпорядженні відповідачки. Воно вільне з під арештів та заборон, а отже, є очевидним, що в момент коли відповідач дізнається про існування даного позову, вона здійснить всі можливі дії для ускладнення виконання рішення суду, а саме - продаж чи дарування третім особам. Якщо спірне майно буде відчужене, а позов в подальшому задоволено, позивачу доведеться звертатись до суду знову. І це вже буде новий позов про витребування майна із володіння. Також звертає увагу, що відповідач в усних переговорах не одноразово зазначала, що вона працює в будинку якогось прокурора. І що, якщо щось, то цей прокурор допоможе їй вирішити будь-які справи. Надати докази цих розмов позивач не має можливості, однак вони були, і це факт. Вважає, що ризик того, що відповідач здійснить низку юридичних дій, які призведуть до повного унеможливлення виконання рішення по даній справі, а саме: зареєструє в ній третіх осіб та малолітніх дітей, а в подальшому здійснить її відчуження за договором дарування чи купівлі-продажу, є обґрунтованим та доведеним (а.с.20-21).

Предметом розгляду в даній цивільній справі є визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно існує спір з приводу правомірності правочинів, за якими майно вибуло з володіння особи, щодо якої позивач вказує на своє спадкоємство.

ОСОБА_2 в своїй заяві посилається на те, що після того, як відповідач дізнається про позов який предявлений до неї, може здійснити дії спрямовані відчуження спірного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Враховуючи конкретні обставини справи, наявність спору між сторонами з приводу майна, яке є предметом спору по даній справі, та те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, враховуючи розумність, обґрунтованість вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині заборони будь - яким особам у будь який спосіб відчужувати спірне майно, оскільки у разі відчуження спірного майна, у випадку задоволення позову позивача, виконання рішення суду може бути утруднено, або взагалі буде неможливим.

Такий вид забезпечення буде співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду, в той час як накладення арешту на спірне майно не є співмірним із заявленими позовними вимогами, та не є належним чином обґрунтованим у заяві.

При цьому, колегія суддів стосовно відмови у забезпеченні позову шляхом накладання арешту також виходить із того, що відповідно до п. 5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам, що може призвести до безпідставної заборони користуватись майном, його безпідставного вилучення та передачі іншим особам, що є обмеженням та порушенням права власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374,381-384ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року - скасувати.

Заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушіля (колишня Комінтерна), № 44 «а».

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати земельну ділянку розміром 0, 0670 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушіля (колишня Комінтерна), № 44 «а», надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:012:0287.

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати земельну ділянку розміром 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, вул. О. Кушіля (колишня Комінтерна), № 44 «а», надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:012:0286.

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: