Справа № 203/1918/18
УХВАЛА

22 червня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

31.05.2018 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою від 18.06.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі.

21.06.2018 року позивачем до суду подано заяву, в якій останній в порядку забезпечення позову просив накласти арешт на належні відповідачу нежитлову будівлю механічного току з обладнанням, за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Жовте, вул.Мостова,27В; нежитлову будівлю зерноскладу з сушаркою за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський р с.Жовте, вул.Мостова,27; земельну ділянку площею 1,7228 га, кадастровий номер :01:002:0159, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, Нововасильківська селищна рада.

В обґрунтування заяви позивач посилався на те, що за договором позики надав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 2000000 грн., які останній в обумовлені строки не повернув та відмовляється від виконання своїх зобовязань. Гарантуючи повернення позики відповідач повідомив його про наявність в нього на праві власності зазначеного вище нерухомого майна. Але, під час підготовки позову до суду, позивачу стало відомо, що відповідач намагається не повертати кошти та продати це майно, про що свідчать обяви про продаж останнього з зазначенням належного відповідачу номеру мобільного телефону. Таким чином, є підстави вважати, що відповідач може здійснити відчуження належного йому майна на користь інших осіб та зміна власника цього майна зробить неможливим виконання рішення суду за рахунок цього майна.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Зокрема, п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача наданих в позику грошових коштів за договором та розпискою від 12.05.2017 року в сумі 2000000 грн.; трьох відсотків річних в сумі 54904 грн.; інфляційних витрат в сумі 197988 грн. 04 коп.; процентів в сумі 264958 грн. 91 коп., а всього боргу в сумі 2517850 грн. 95 коп.

На підтвердження наявності боргових зобовязань відповідача перед позивачем останнім до позовної заяви надано відповідні копії договору позики та розписки відповідача про отримання коштів від 12.05.2017 року.

З наданої до заяви про забезпечення позову Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої станом на 17.05.2018 року, вбачається, що за відповідачем на праві власності зареєстровано: нежитлову будівлю, механічний тік з обладнанням, за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Жовте, вул.Мостова,27В; нежитлову будівлю, зерносклад, сушарка за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський р с.Жовте, вул.Мостова,27; земельну ділянку площею 1,7228 га, кадастровий номер :01:002:0159, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, Нововасильківська селищна рада.

Згідно наданих до заяви звітів про незалежну оцінку майна вартість нежитлової будівлі, механічний тік з обладнанням, за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Жовте, вул.Мостова,27В, визначена в розмірі 227360 грн.; нежитлової будівлі, зерносклад, сушарка за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський р с.Жовте, вул.Мостова,27, в розмірі 1270977 грн.; земельної ділянки площею 1,7228 га, кадастровий номер :01:002:0159, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, Нововасильківська селищна рада, в розмірі 688166 грн.

Таким чином оціночна вартість всього майна становить 2186503 грн.

Також позивачем надано копію обяви та газети «АВИЗО №20 від 29.05.2018 року, згідно яких розміщено оголошення про продаж, терміново, елеватору, зерноскладу, сушили, механічного току та обладнання в с.Жовте, Софіївського району Дніпропетровської області. У вказаних обявах зазначено один й той самий контактний номер мобільного телефону та імя продавця ОСОБА_2.

За вказаних вище обставин, оскільки з позовної заяви та додатків до неї вбачається факт укладання між сторонами договору позики, наявність спору в звязку з невиконанням відповідачем договірних грошових зобовязань, враховуючи надані позивачем до заяви докази, які свідчать про належність зазначеного в заяві майна відповідачу та вчинення ним дій щодо його відчуження, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки з врахуванням наявності спору між сторонами, заявленої до стягнення суми боргу, яка становить значний розмір, відчуження відповідачем майна на користь інших осіб в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення за рахунок реалізації вказаного майна в разі задоволення позову.

Таким чином, враховуючи підстави та предмет предявленого позову, адекватність та співмірність заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, зокрема враховуючи, що вартість майна відповідача про арешт якого подану заяву не перевищує розміру заявленої до стягнення заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

При цьому, суд враховує, що накладення арешту не позбавляє відповідача право вільного користування належним йому майном, а також положення п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України та розяснення п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» щодо можливості забезпечення позову майнового характеру шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В звязку з цим, суд також не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 (53250, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Павлопілля, вул.Комсомольська,68, РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві особистої власності відповідачу ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, пр.Олександра Поля,22/45, РНОКПП НОМЕР_2), а саме:

- нежитлову будівлю, механічний тік з обладнанням, за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Жовте, вул.Мостова,27В (реєстраційний номер майна 22339982);

- нежитлову будівлю, зерносклад, сушарка за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський р с.Жовте, вул.Мостова,27 (реєстраційний номер майна 5395238);

- земельну ділянку площею 1,7228 га, кадастровий номер :01:002:0159, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, Нововасильківська селищна рада (реєстраційний номер майна 2).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк предявлення ухвали для виконання три роки до 22 червня 2021 року включно.

Суддя С.Ю.Казак