Справа № 541/35/18
Номер провадження 2/541/284/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 червня 2018 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Городівського О.А.

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, 37600) до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (адреса: вул. Лєскова, 9, м. Київ, Київська обл., 01011) про стягнення процентів за банківським вкладом за період прострочення повернення вкладу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 29 грудня 2017 року звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив стягнути із Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його користь суму процентів за період прострочення повернення банківського вкладу з 13 березня 2009 року по 18 травня 20013 року у сумі 31 397 доларів США 26 центів, що на день підписання цієї позовної заяви за офіційним курсом є еквівалентом 881233 гривень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що ним 13 березня 2008 року укладено договір № 20/02-02/17 на вклад Універсальний з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач, в особі його Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції.

13 березня 2008 року ним розміщено у зазначеному відділенні відповідача депозит у сумі 30 000 доларів США строком на 12 місяців під 25 відсотків річних. Тобто по закінченню строку вкладу Відповідач мав сплатити йому 37 500 доларів США.

Оскільки у поверненні коштів готівкою при особистих зверненнях Відповідач відмовляв, з метою отримання вкладу з нарахованими відсотками 15 травня 2013 року ним направлено на адресу Відповідача заяву з вимогою повернути кошти шляхом безготівкового перерахування на його картковий рахунок, відкритий у Відповідача. Відповідного листа отримано центральним офісом відповідача 18 травня 2013 року. Однак кошти йому повернуто не було, що змусило його звернутися до суду.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р., що набрало законної сили 20 лютого 2014 року, стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму вкладу разом з передбаченими договором відсотками.

Зазначене рішення суду відповідачем виконане 07 березня 2014 року шляхом зарахування коштів на його картковий рахунок.

Позивач вказує, що на підставі його позовної заяви від 19 грудня 2014 року, рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року його позовні вимоги про стягнення процентів за період прострочення повернення банківського вкладу з 18 травня 2013 року по 07 березня 2014 року задоволено частково.

Позивач вказує, що банк зобов'язаний був нараховувати відсотки на вклад після закінчення дії договору з 13 березня 2009 року по 13 травня 2013 року. Даний період не був предметом розгляду по цивільній справі № 541/3475/14-ц за його позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Враховуючи, що договором передбачено сплату на його користь 25% річних, а сума вкладу складала 30 000,00 дол. США, Відповідач за прострочення повернення йому вкладу протягом 1528 днів має сплатити на його користь 31397 доларів США та 36 центів:

30 000,00 дол. США х 25% :100% : 365 днів х 1528 дні = 31397,36 дол. США

Позивач, ОСОБА_1, подав до суду заяву про розгляд справи без його особистої участі, вказавши, що позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та вважає вимоги позивача незаконними, необґрунтованими так як пунктом 2.4.5 договору передбачено, що банк не нараховує відсотки після закінчення строку вкладу, визначеного у п.1.1 тобто після 13.03.2009 року.

Окрім того, рахунок на ім'я ОСОБА_1 № 20/02-02/17, вказаний у Договорі, а також рахунок, зазначений у прибутковому валютному ордері №3 від 13.03.2008 року на суму 30 000,00 доларів США, у Банку не відкривались, грошові кошти Банком від Позивача не приймались і на іменних рахунках у Банку були відсутні. Банк, як юридична особа, коштами Позивача не користувався та не міг користуватись коштами з причини неправомірного їх заволодіння іншою особою.

Факт виникнення зобов'язань Банку перед Позивачем за договором № 20/02-02/17 на вклад «Універсальний» від 13.03.2008р., був встановлений лише рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р., яке набуло чинності 20.02.2014р. А тому вважає, що до 20.02.2014р., будь - які зобов'язання на підставі Договору у Банку перед ОСОБА_1 були відсутні. Банк виконав судове рішення у добровільному порядку 07.03.2014р., перерахувавши на рахунок відповідача кошти в сумі 302 034,87 грн. (з них 239 790 грн. сума вкладу та 59 947,50 грн. - відсотки за вкладом за весь строк дії вкладу), що підтверджується меморіальним ордером № 9 від 07.03.2014р.

Відповідач вважає, що встановлені судом рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р. по справі № (541/1570/13-ц) правовідносини за договором № 20/02-02/17 на вклад «Універсальний» від 13.03.2008р. між ОСОБА_1 та Банком є припиненими з 14 березня 2009 року, тому відсутні правові підстави для пред'явлення будь-яких вимог позивачем щодо стягнення сум за межами строку дії договору.

Вимога позивача про стягнення відсотків за Договором на вклад після закінчення строку вкладу у розмірах, встановлених пп.1.2 Договору (25% річних), не підлягають задоволенню, виходячи з положень ч.4 ст.1060 ЦК України згідно якої «якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу із спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором». Норми ст.ст.1060, 1061 ЦК України, на які посилається позивач у своєму позові застосовуються у випадках, коли сторони не передбачили в умовах договору іншого правила. Згідно ж до п.2.4.5 Договору на вклад Універсальний сторони дійшли згоди про те, що Банк не нараховує відсотки після закінчення строку вкладу, визначеного у п.1.1 Договору. Крім того, у п.6.2 Договору зазначено, що строк дії цього Договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з п.1.1, сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються Банком на момент його укладення.

Відповідач, з урахуванням умов договору на вклад «Універсальний» від 13.03.2008р., а також відсутності документів, що свідчили б про подовження строку дії зазначеного договору, та виходячи з положень ст.530, 598, 1060 ЦК України, вважає що Договір припинив свою дію з 14.03.2009р.

У відзиві відповідача також заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_1 строк якої визначений ст. 257 ЦК України.

Заслухавши дослідивши та детально проаналізувавши позовну заяву відзив на позовну заяву та докази, які наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України суд, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сприяє сторонам всебічному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та на підставі доказів сторін. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що між позивачем ОСОБА_1, 13 березня 2008 року укладено договір № 20/02-02/17 на вклад Універсальний з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач, в особі його Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції. На умовах цього договору 13 березня 2008 року позивачем розміщено у зазначеному відділенні відповідача депозит у сумі 30 000 доларів США строком на 12 місяців під 25 відсотків річних, як було обумовлено сторонами. Тобто по закінченню строку вкладу Відповідач мав повернути позивачу 37 500 доларів США.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р. стягнуто з Відповідача суму вкладу разом з відсотками у національній валюті за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, а саме у сумі 299 737,50 грн. (а.с. 4-7) Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.02.2014 року рішення Миргородського міськрайонного суду від 08.01.2014 року залишено без змін.

Судовим рішенням встановлено порушення банком умов договору на вклад від 13.03.2008р. № 20/02-02/17, таким чином є безпідставним посилання представника відповідача про те, що вони в добровільному порядку перерахували позивачеві кошти 07.03.2014р., оскільки це було виконання судового рішення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуть з відповідача на користь позивача проценти нараховані на вклад за договором «Універсальний» № 20/02-02/17 від 13 березня 2008 року за період з 18 травня 2013 року по 06 березня 2014 року в сумі 2 дол. США 40 центів, що на момент постановлення рішення становило 59 грн. 71 коп.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ухвалення судом рішення про стягнення грошової заборгованості не припиняє правовідносин, які виникли між учасниками договору банківського вкладу, оскільки відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним .

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Судом встановлено, що згідно з умовами договору банківського вкладу від 13 березня 2008 року, банк закриває вкладний рахунок після закінчення строку дії договору (пункт 5.4 договору). Підпунктом 2.4.1 зазначеного договору встановлено, що початком періоду нарахування відсотків є день зарахування суми грошових коштів на рахунок вкладника (13 березня 2008 року), закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу (13 березня 2009 року). За бажанням вкладника відсотки можна отримати: готівкою, через касу банку; шляхом перерахування на картковий рахунок вкладника; шляхом перерахування на власний поточний рахунок; шляхом перерахування на власний вкладний рахунок (підпункт 2.4.2 договору).

Договором не передбачено його автоматичної пролонгації та зміни умов в односторонньому порядку. Строк дії договору не продовжується, а сторони після закінчення строку вкладу можуть укласти новий договір (пункт 6.2. договору).

Отже, аналіз правових норм та умов договору дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором.

Однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії, тому проценти за користування грошовими коштами позивача підлягають стягненню у розмірі за вкладом на вимогу.

Саме такі висновки щодо застосування зазначених норм права висловив Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року (№ 6-1891цс15) та постанові від 27 квітня 2016 року (№ 6-302цс16).

Згідно наданого суду доказів, а саме рішень № 7/1 від 01.02.2007 року, № 100302/РІ/1 від 02.03.2010 року Комітету з управління активами та пасивами банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» встановлено відсоткову ставку по рахунках фізичних осіб «До запитання» у розмірі 0,25% (за період з 13.03.2009 р. по 01.04.2010 року) та 0,01% (за період з 02.04.2010 року по 18.05.2013 року) річних у всіх валютах.

Так як відповідач неправомірно утримував кошти ОСОБА_1 та не повертав суму вкладу протягом 1528 днів, Відповідач має сплатити передбачені проценти за користування коштами банківського вкладу за цей період з урахуванням процентної ставки «До запитання».

Враховуючи, що сума вкладу складала 30 000,00 дол. США, Відповідач за прострочення повернення вкладу протягом 1528 днів ( 13.03.2009р. по 18.05.2013р.) має сплатити 88,47 доларів США.

Враховуючи заявлене клопотання відповідача про застосування до позовних вимог ОСОБА_1 позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Положення ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється лише на а вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є проценти, які нараховуються на вклад по закінченню терміну дії договору, а тому до даних позовних вимог застосовується загальна позовна давність у три роки. (ст. 257 ЦК України)

Згідно зі статтею 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг строку позовної давності для вимог ОСОБА_1 про стягнення відсотків почався з моменту коли він отримав відповідь банку з відмовою повертати вклад та нараховані відсотки. Як вказує позивач у позовній заяві та було встановлено судом відповідь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» він отримав 18 травня 2013 року. Отже строк позовної давності на вимоги позивача про стягнення відсотків на вклад «Універсальний» від 13.03.2008 року розпочав перебіг саме 18 травня 2013 року.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Миргородського міськрайонного суду з позовними заявами до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 06 червня 2013 року про стягнення депозитного вкладу на підставі договору від 13 березня 2008 року № 20/02-02/17 на вклад Універсальний та 19 грудня 2014 року про стягнення процентів за вказаним договором в період прострочення повернення вкладу за період з 19 травня 2013 року по 06 березня 2014 року.

Тобто строк позовної давності був перерваний 19 грудня 2014 року та почав обраховуватись заново з наступного дня тобто 20 грудня 2014 року. А тому строк позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1, що є предметом даного судового розгляду сплинув о 24-00 год. 20 грудня 2017 року. А з позовною заявою до суду позивач звернувся 29 грудня 2017 року, що підтверджується печаткою на конверті та інформацією із сайту Укрпошта доданої до матеріалів справи.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 88, 209, 213-215, 218, 294 ЦПК України,ст. ст. 1058, 1070 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, 37600) до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (адреса: вул. Лєскова, 9, м. Київ, Київська обл., 01011) про стягнення процентів за банківським вкладом за період прострочення повернення вкладу з 13.03.2009 року по 18.05.2013 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя : О.А. Городівський