Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 2/1219/1054/2010

провадження № 61-3501св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

представники позивача: Савченко Сергій Леонідович, Васильченко Оксана Петрівна, ПеньківськаКатерина Віталіївна,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Луганської області у складі колегії суддів: Карташова О. Ю., Дронської І. О., Стахова Н. В. від 06 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 37 224,69 грн, яка складається із: 11 382,00 грн заборгованості за кредитом; 5 803,76 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 12 030,81 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту та 8 008,12 грн пені за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом.

Позовна заява мотивована тим, що 03 липня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), та ОСОБА_7 (прізвище після шлюбу - ОСОБА_5) було укладено кредитний договір № 014/0017/82/107947, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн зі сплатою 24 % річних, з кінцевим терміном повернення 02 липня 2010 року. Позичальник зобов'язалася повернути кредитні кошти в установлений договором строк і сплатити проценти в розмірі, порядку й у строки, встановлені цим договором. Проте, зобов'язання щодо належного виконання умов указаного договором відповідачем були порушені, унаслідок чого станом на 15 березня 2010 року виникла заборгованість за кредитом та процентами, загальний розмір якої з урахуванням пені склав 37 224,69 грн.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 15 травня 2017 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2007 року № 014/0017/82/107947 у сумі 37 224,69 грн, із яких: 11 382,00 грн -заборгованість за кредитом; 5 803,76 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 12 030,81 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредит, 8 008,12 грн - пеня за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що оскільки відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, то позивач має право на повернення кредиту з урахуванням процентів за користування кредитними коштами та пені. Відхиляючи доводи відповідача щодо не доведеності позивачем факту укладання з нею кредитного договору, за неналежне виконання умов якого банк звернувся до суду з указаним позовом, суд виходив із того, що на підтвердження не підписання кредитного договору відповідач належних та допустимих доказів не надала.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

04 січня 2018 року ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної оцінки доводам відповідача щодо не підписання нею кредитного договору від 03 липня 2007 року № 014/0017/82/107947, а відтак відсутності боргових зобов'язань перед позивачем. За відсутності оригіналу кредитного договору й інших документів, які складають разом кредитний договір, висновки суду про доведеність позивачем факту існування кредитної заборгованості є помилковими.

Відзив до суду не надходив.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що 03 липня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_7 (прізвище після шлюбу - ОСОБА_5) було укладено кредитний договір № 014/0017/82/107947, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 02 липня 2010 року.

Пунктом 3.3 кредитного договору передбачено, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з першого дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

Згідно з пунктом 10.1 договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом, комісії, а також інших платежів передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому договорі.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку із не належним виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором від 03 липня 2007 року № 014/0017/82/107947, утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком банку станом на 15 березня 2010 року складає 37 224,69 грн, яка складається із: 11 382,00 грн заборгованості за кредитом; 5 803,76 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 12 030,81 грн пені за несвоєчасне погашення кредит, 8 008,12 грн пені за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору у неї виникла заборгованість, у розмірі заявленому в позові, яка підлягає стягненню з останньої.

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи підстави касаційної скарги, відповідач посилалася на недоведеність банком факту укладання кредитного договору та надання їй кредитних коштів у розмірі, заявленому в позові.

Проте такі доводи відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами та не узгоджуються з матеріалами справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 09 листопада 2012 року було задоволено клопотання відповідача та призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, зобов'язано позивача надати експертам НДЕКЦ при ГУ МВС України в Луганській області оригінали матеріалів кредитної справи від 03 липня 2007 року № 014/0017/82/107947.

30 листопада 2012 року до суду надійшов лист АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 29 листопада 2012 року № С13-114-1-3/2330, в якому зазначено, що відповідно до постанови Новопсковського районного суду Луганської області від 22 серпня 2008 року про виїмку кредитних справ в Луганській обласній дирекції АТ «РайффайзенБанк Аваль» та протоколу виїмки від 03 вересня 2008 року кредитна справа ОСОБА_7 за кредитним договором від 03 липня 2007 року № 014/0017/82/107947 була вилучена слідчим Новопсковського району Прибега Н. С. У зв'язку із зазначеним надати кредитну справу та оригінали кредитного договору від 03 липня 2007 року № 014/0017/82/107947, заяви ОСОБА_7 на видачу кредиту та на видачу готівки, а також інші документи за вказаним кредитом не має можливості (а. с. 120-122, т. 1).

Відповідно до листа НДЕКЦ Головного управління МВС в Луганській області від 15 січня 2013 року № 15/265 матеріали по цивільній справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, які надійшли для проведення судово-почеркознавчої експертизи, були повернуті до суду без виконання, оскільки не були надані досліджувані документи та порівняльний матеріал.

На запити судів про надання завіреної копії висновку експерта про проведення почеркознавчої експертизи щодо дійсності підпису відповідача в кредитному договорі від 03 липня 2007 року № 014/0017/82/107947 Сватівський районний суд Луганської області, у провадженні якого знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за частиною п'ятою статті 191, частиною другою статті 366 КК України, ОСОБА_9 за частиною п'ятою статті 191, частинами другою-третьою статті 358 КК України, повідомив, що надати завірену копію висновку експерта про проведення почеркознавчої експертизи щодо дійсності підпису ОСОБА_7 в кредитному договорі від 03 липня 2007 року № 014/0017/82/107947 не має можливості, в зв'язку відсутністю в матеріалах кримінальної справи висновку експерта про проведення такої експертизи відносно ОСОБА_7 Також ОСОБА_7 на даний час не є учасником розгляду даного кримінального провадження (а. с. 197, т. 1; а. с. 26, т. 2).

За встановлених судом обставин та враховуючи, що надані позивачем докази на підтвердження наявності у відповідача кредитної заборгованості у розмірі, заявленому у позові, відповідачем не спростовані, висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» є правильними.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 березня 2018 року було зупинено виконання рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 15 травня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 06 грудня 2017 року, до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 15 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило