Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 793/3/16-ц

провадження № 61-21961св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1,

відповідач- Уманський міськрайонний суд Черкаської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13 січня 2017 року у складі судді Костенка А. І., та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, у якому просив зобов'язати відповідача усунути порушення прав позивача та виплатити моральну шкоду в розмірі 1 130 грн.

Позовна заява мотивована тим, що Уманський міськрайонний суд Черкаської області проігнорував вимоги позивача про отримання копій судових рішень, по справах в яких він брав участь та був присутній під час проголошення даних судових рішень. Наведене спонукало позивача на звернення з даним позовом.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 13 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що суд не може бути відповідачем у цивільній справі. Крім того, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог відповідно до статей 10, 60 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо оскарження неправомірності дій суду, як суб'єкта владних повноважень, скасовано, провадження у цій частині закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що наведені правовідносини носять публічно-правовий характер, тому підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди залишено без змін.

Мотивуючи ухвалу, суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди, яка б полягала у фізичному болю та інших стражданнях, яких він зазнав безпосередньо у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків.

У касаційній скарзі, поданій 18 березня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Маньківського районного суду та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року щодо стягнення моральної шкоди, справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована доводами, наведеними у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 квітня 2018 року цивільна справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Установлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Установлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про порушення його прав, пов'язаних з відмовою суду надати йому копії рішень по справах з його участю у травні, червні та липні 2016 року, тобто оскаржив, покладені законом на працівників суду дії, та стягнення у зв'язку з протиправними діями суду моральної шкоди.

При вирішенні питання про відшкодування шкоди є обов'язковим застосування норм матеріального права, які регулюють вимоги про відшкодування шкоди, зокрема статей 22, 1173, 1174 ЦК України, за якими загальними підставами відповідальності є склад правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина.

Предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій органу державної влади (бездіяльності), виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

Неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами. Протиправні дії чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи є безумовним наслідком такої протиправної дії.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року провадження в частині вирішення позовних вимог щодо оскарження неправомірності дій суду, як суб'єкта владних повноважень закрито. Даних про скасування вказаної ухвали матеріали справи не містять.

Встановивши, що в установленому законом порядку незаконність дій суду не було встановлено, а позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставини, якими обґрунтував позов, суд прийшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Слід зауважити, що в разі визнання неправомірними дій або бездіяльності суду, заявник не позбавлений права звернутись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги, аналогічні підставам позову були предметом дослідження судами та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При вирішенні даної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13 січня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року частині стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С.П. Штелик