Справа № 454/635/17 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/214/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника відповідача

ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в спільному майні подружжя,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати спільною сумісною власністю його і відповідача ОСОБА_3, як подружжя: 1/3 ідеальних частини житлового будинку №19 по вул.Кармелюка, 19 в м.Сокаль Львівської області, гараж та літню кухню, що належать до цього будинку; визнати за ним (ОСОБА_2І.) право власності на 1/6 ідеальних частин житлового будинку №19 по вул.Кармелюка, 19 в м.Сокаль Львівської області, на 1/2 ідеальну частини літньої кухні та на 1/2 ідеальну частини гаража, що належать до цього будинку.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що власником вказаного житлового будинку є мати відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5, однак, будучи членами сімї власника будинку, під час його шлюбу з ОСОБА_3 в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти було проведено реконструкцію будинку, внаслідок чого збільшилась загальна площа будинку із 100,2 кв.м. до 150 кв.м., а житлова площа із 60,2 кв.м. до 105,3 кв.м., та збільшилась його вартість, яка станом на 14.02.2017 року складала 364306 грн., крім того, ними побудовано гараж та літню кухню, вартість яких станом на 14.02.2017 року складала 116850 грн., та проведено ремонт літньої кухні та сараю, які відносяться до вказаного будинку, вартість якого станом на 14.02.2017 року складала 17314 грн.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 31.10.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_7, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що позивач постійно проживав у спірному будинку зі своєю сімєю і жодного іншого житла він не має. Зазначає, що за спільно зароблені з дружиною за межами України грошові кошти було проведено поліпшення в будинку шляхом його реконструкції зі збільшенням як загальної, так і житлової площі, а тому таке майно відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України є їхньою спільною сумісною власністю. Вважає, що вимоги позивача доведені на підставі показань свідків, оскільки квитанції та інші письмові докази зі спливом значного проміжку часу не збереглись. Звертає увагу, що судом не було враховано тієї обставини, що джерелом доходу батьків відповідача ОСОБА_3 була лише пенсія і вони не мали заощаджень для проведення реконструкції будинку та ремонтних робіт у ньому.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідачів,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 з 22.08.1981 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14.07.2015 року (а.с.4-12 т.1).

Предметом спору є житловий будинок №19 на вул.Кармелюка в м. Сокаль Львівської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.11.2004 року, виданого Сокальською державною нотаріальною конторою (а.с.20-25, 64-71 т.1).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований в даному будинку з 2002 року (а.с.15-19, 44 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області №97 від 17.04.2003 року (а.с.61, 63 т.1) узаконено самовільно порушений проект забудови чоловіком відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8, який помер у 2002 році, а саме: прибудову до житлового будинку розмірами 10,0 м х 3,85 м і збудовані господарські будівлі: літню кухню розміром 4,50 м х 7,0 м та гараж розміром 3,60 м х 7,0 м, переобладнану кухню в житлову кімнату із збільшенням житлової площі на 11,7 кв.м.

Станом на момент оформлення права власності за відповідачем ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_8, загальна площа будинку становила 100,2 кв.м., а житлова площа 60,2 кв.м. До будинку відносились: сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», вбиральня «Д», літня кухня «Ж», гараж «З» та споруди №1-№4.

Доказів на підтвердження тієї обставини, що реконструкція будинку з добудовою та влаштуванням мансардного поверху на рівні горища зі збільшенням загальної площі будинку із 100,2 кв.м. до 150 кв.м., а житлової площі із 60,2 кв.м. до 105,3 кв.м., була узаконена у встановленому порядку, немає, а, відтак, предметом спору за позовом ОСОБА_2 є обєкт самочинного будівництва, який в силу вимог ст.376 ЦК України поділу не підлягає і на який не може бути визнано право власності без необхідних і визначених нормою цієї статті підстав.

ОСОБА_8 того, як правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження тієї обставини, що будинок істотно збільшився у своїй вартості в результаті його з дружиною спільної праці та спільних грошових коштів і що вартість поліпшень в будинку, проведених під час шлюбу, становить 1/3 його частину.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_7залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 червня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_9