Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/778/2302/18
Головуючий у 1 інстанції: Андрюшина Л.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішенняЗаводського районного суду м. Запоріжжя, ухвалене в м. Запоріжжі 27 квітня 2018 року (повний текст судового рішення складено 27 квітня 2018 року) у справі за позовомОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.06.2007 року, який було розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2016 року у справі №332/2574/16-ц. Від спільного життя мають двох дітей. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2016 року у справі №332/2949/16-ц з відповідача ОСОБА_4 на її користь було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ХижченкоДар»ю Сергіївну, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно. 11 вересня 2017 року старшій дитині ОСОБА_7 виповнилося 18 років, а тому на даний час здійснюється стягнення аліментів на другу дитину у розмірі 1/6 частини доходу відповідача за вирахуванням тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи, що нормами діючого законодавства, а саме ст. 183 СК України надано право особі, яка є отримувачем аліментів на звернення до суду щодо зміни розміру аліментів внаслідок досягнення старшою дитиною повноліття, просить змінити розмір аліментів, що стягуються за вищевказаним рішенням суду та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частинивсіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2018 року позов задоволено.Змінено розмір аліментів визначений рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2016 року у справі №332/2949/16-ц, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, та стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки від його заробітку(доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, та стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини його доходу відповідача.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, який було розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2016 року, яке набрало законної сили 31.10.2016 року (а.с.5).

Згідно свідоцтву про народження серії 1-ЖС № 137384 ОСОБА_6 народився 28.09.2003 року, та його батьком у свідоцтві вказаний відповідач ОСОБА_4 (а.с.8).

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (ст.141 СК України).

Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2016 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_5 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 31.08.2016 року і до повноліття ОСОБА_7С.(а.с.6). Найстаршій дитині сторін ОСОБА_7 11 вересня 2017 року виповнилося вісімнадцять років та вона досягла повноліття.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 183 СК України визначено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Отже, як зазначив суд попередньої інстанції, чинним законодавством передбачено право батьків звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину після досягнення повноліття найстаршою дитиною, тобто на зміну розміру аліментів, визначених раніше рішенням суду.

З копії заяви від 18.09.2017 року відповідача ОСОБА_4 поданої ним до розрахункового відділу ПАТ «Запоріжсталь» вбачається, що він просив утримувати аліменти у розмірі 1/6 частки та перераховувати їх на імя ОСОБА_5 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_2. Утримування здійснювати з 01.10.2017 року до 28.09.2021 року(а.с.53). Судом встановлено, що після досягнення дочкою сторін ОСОБА_7 повноліття з відповідача стягуються аліменти на другу неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2017 року з відповідача ОСОБА_4 стягнуто аліменти щомісячно на утримання батька ОСОБА_8 у розмірі 2500 грн. з 3.11.2017 року до зміни матеріального та сімейного стану сторін(а.с.22). Вказане рішення було скасовано постановою Апеляційного суду Запорізької області від 10.04.2018 року та ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь батька ОСОБА_8 аліменти на його утримання у розмірі 1/10 частки від заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 03 листопада 2017 року(а.с.100-103).

Відповідно до довідок ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти, та його дохід за період з липня 2017 року по грудень 2017 року склав 84395,66грн. (а.с.56,59,62).

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізичного, так і духовно.

Положеннями ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приймаючи до уваги положення ст.180, ч.3 ст.183 СК України та зважаючи на те, що відповідач має задовільний стан здоров'я, є особою працездатного віку, має стабільний дохід, суд попередньої інстанції прийшов до переконання про можливість визначити інший розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення суду, на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_6 у зв'язку із досягненням старшою дочкою ОСОБА_7 повноліття.

При визначенні розміру аліментів у частці від доходу відповідача, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 182 СК України врахував, окрім іншого, наявність у відповідача іншого утриманця батька ОСОБА_8 на користь якого рішенням суду стягнуто аліменти у розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) щомісячно. Відомостей про те, що відповідач має на утриманні інших малолітніх або неповнолітніх дітей, окрім сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріали справи не містять. При вирішенні спору по суті, суд також враховує, що Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, а саме дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 січня складає 1860грн.

Суд вважав, що стягнення з відповідача аліментів на утримання батька у розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) щомісячно не знімає з нього обовязку щодо утримання неповнолітньої дитини та, на думку суду, визначення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки його заробітку(доходу) суттєво не погіршить матеріальне становище відповідача, так як суд вважає, що він має можливість надавати своїй дитині матеріальне утримання саме у такому розмірі, який надасть можливість забезпечувати дитині належний рівень утримання та забезпечення її розвитку та виховання. Крім того, суд попередньої інстанції прийшов до переконання, що визначення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача призведе до відповідності їх засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначених ч.9 ст. 7 СК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд попередньої інстанції фактично визначив розмір аліментів на дитину виходячи з вимог діючого законодавства і судової практики.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тих же доводах оцінку яким дав суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача обов'язку утримувати свого непрацездатного батька випливає не тільки з зазначеного ним судового рішення а і із закону (ч. 1 ст. 202 СК України), ст. 51 Кронституції України та з моральних засад суспільства, а тому ця обставини у даній справі жодним чином не повинна впливати на розмір аліментів які повинен сплачувати батько своєму сину, враховуючи те, що на користь непрацездатного батька з відповідача стягнуто лише 1/10 частина його доходу (постанова Апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року а.с. 100-103).

Доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо відсутності заборгованості по аліментам, щодо стягнення аліментів у загальній сумі що перевищує 1/3 частку доходу відповідача, невірним застосуванням судом норм законодавства, про відсутність підстав для задоволення позову зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Апеляційна скарга не мітить нових доказів, які б вказували на те, що суд не врахував певних обставин, які могли б вплинути на розмір аліментів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків. Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2018 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 червня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: