Постанова

Іменем України

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 569/14315/15-ц

провадження № 61-10387св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області у складі судді Першко О. О. від 09 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., від 20 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 грудня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційний номер 9054, внаслідок помилки. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 вересня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року після його перегляду у порядку апеляційного та касаційного провадження.

26 вересня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до Рівненського міського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності.

Свої вимоги заявник мотивувала тим, що вказаним рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23 грудня 2005 року, згідно якого нею була придбана зазначена квартира у її батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 При зверненні до Центру надання адміністративних послуг 22 серпня 2017 року вона випадково дізналася, що згідно реєстраційних даних квартира АДРЕСА_2 06 жовтня 2016 року подарована від її імені ОСОБА_8 - її брату. Вказувала, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у неї, тому договір дарування без неї не міг бути укладений. Вважає укладення даного договору передчасним, оскільки на той час ще не закінчився термін на касаційне оскарження рішення місцевого суду від 12 липня 2016 року. На підставі зазначеного заявник стверджувала, що істотність для справи обставин, які не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України, у редакції від 2004 року, полягають у наступному. Позивач, звернувшись із позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним стверджував, що він вважав, що укладає договір довічного утримання, оскільки цей договір був безоплатний. Однак, під час розгляду справи не було зобов'язано сторони укласти договір довічного утримання замість визнаного недійсним договору купівлі-продажу. Також вважає, що рішенням суду було порушено права її чоловіка - ОСОБА_9, оскільки квартира була їхньою спільною сумісною власністю. Крім того, ОСОБА_8 під час розгляду справи по суті був допитаний в якості свідка, хоча мав би бути залучений до участі у справі в якості третьої особи, оскільки після винесення рішення квартира була подарована йому. Заявник послалась також на те, що позивач належним чином не оформив спадкові права після смерті своєї дружини - ОСОБА_7, однак звернувся до суду із позовом про визнання договору недійсним, де ОСОБА_7 була також продавцем, і судом було фактично враховано позицію померлої особи.

Із урахуванням зазначеного ОСОБА_5 просила заяву задовольнити, скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2016 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Рівненського міського суду від 09 листопада 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 12 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_5 фактично оспорює правомірність укладення договору дарування від 06 жовтня 2016 року квартири АДРЕСА_2, яка вибула з її власності на підставі рішення Рівненського міського від 12 липня 2016 року, яке набрало законної сили 06 вересня 2016 року. Жодних обставин, які передбаченні положеннями частини другої статті 361 ЦПК України, у редакції від 2004 року, заява ОСОБА_5 не містить, а вказані нею обставини не є нововиявленими, вони досліджувалися, аналізувалися судом при розгляді справи, були відомі і враховані.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не було допущено порушень норм процесуального права. При вирішенні справи суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 Зокрема, апеляційний суд зазначив, що наведені ОСОБА_5 обставини не є нововиявленими і вони були предметом дослідження суду. Оскільки у ОСОБА_5. знаходились правовстановлюючі документи на квартиру, то вона фактично з цих підстав оспорює договір дарування спірної квартири, вчинений попереднім власником після набрання рішенням у справі законної сили.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було враховано, що всі дії позивача, чи осіб, які представляли його інтереси, вчинялися у стислі терміни, а саме, зняття арешту на квартиру, після постановлення ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 06 вересня 2016 року та набрання законної сили рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2016 року. Дії по переоформленню права власності (договір дарування) позивач вчинив 06 жовтня 2016 року. У той же час в грудні 2016 року позивач подав заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_5, знаючи про договір дарування. Судами при розгляді справи не враховано права чоловіка ОСОБА_5 - ОСОБА_9, який був співвласником спірної квартири, згідно норм сімейного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційний номер 9054, внаслідок помилки. Рішенням суду також скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 вересня 2016 року рішення Рівненського міського суду від 12 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року рішення Рівненського міського суду від 12 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 06 вересня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи судоми першої інстанції, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, встановлено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявлених обставин.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин, визначених у пунктах 1 та 2 частини другої статті 361 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Судами попередніх інстанцій при розгляді заяви ОСОБА_5 правильно встановлено, що остання фактично оспорює правомірність укладення договору дарування від 06 жовтня 2016 року спірної квартири, яка вибула з її власності на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2016 року. Предметом спору у цій справі є визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 23 грудня 2005 року недійсним, тому укладення договору дарування зазначеної квартири після набрання судовим рішенням законної сили - не є істотною для справи обставиною, яка могла бути підставою для перегляду рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2016 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2016 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми процесуального права, у редакції чинній на момент розгляду заяви у суді першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що в поданій ОСОБА_5 заяві не наведено жодних підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 361 ЦПК України, у редакції від 2004 року.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

При вирішенні вказаної справи колегія суддів виходить із того, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточного судового рішення та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення іншого рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04 від 09 червня 2011 року, §§ 42-43).

Доводи заявника про те, що позивачем вчинялися дії щодо прискорення зняття арешту із спірної квартири, а також наведені ОСОБА_5 обставини щодо неправильного на її думку подальшого відчуження спірної квартири попереднім власником - її батьком ОСОБА_4 не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 361 ЦПК України, у редакції від 2004 року.

У зв'язку з наведеним, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав задоволення заяви ОСОБА_5 про перегляд ухваленого у справі рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення порушення судами норм процесуального права, не спростовують висновків судів, викладених у мотивувальних частинах оскаржених судових рішень.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта