Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження №2/711/566/18
Справа № 711/8557/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого судді Колода Л.Д.

При секретарі Василенко О.Г.

З участю адвокатів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_3 до державного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 Мірзоєвич, ОСОБА_6 про визнання дій нотаріуса протиправними та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до державного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 Мірзоєвич, ОСОБА_6 про визнання дій нотаріуса протиправними та скасування рішення. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16 зазначено, що спірні правовідносини, пов»язані із невиконанням, на думку позивача цивільно-правової угоди, внаслідок чого колегія судді судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК, внаслідок чого провадження у справі закрито. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до положень ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються в суд за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Про дану обставину свідчить і ухвала судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 7 вересня 2017 року, прийнята за даною позовною заявою. Зважаючи на те, що майно, яке є предметом розгляду за позовом, знаходиться на території Придніпровського районного суду м.Черкаси, а саме по вул. Сурікова - 12 у м.Черкаси, то позивач має право на звернення до суду за місцем знаходження нерухомого майна (виключна підсудність).

Відповідно до положень ст.117 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються, а зважаючи на наявність ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси про повернення позовної заяви та подачі її до належного суду, то позовна заява подається до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

Відповідно до положень ст.256-257 ЦК України, для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється загальна позовна давність у три роки, якщо не встановлено інше, і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на те, що представник позивача і сам позивач дізналися про наявність договору дарування 7 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, що був посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_4, тільки 7 березня 2017 року при ознайомленні зі справою за позовом ОСОБА_6 до ЗАТ «Агрошляхбуд» про визнання права на оформлення у оренду земельної ділянки без згоди землекористувача (справа №711/11209/16-ц) у Придніпровському районному суді м.Черкаси, про що свідчить копія заперечення на дану позовну заяву, а чинним законодавством не визначено окремо позовну давність щодо оскарження дій нотаріуса, як державного реєстратора, то трирічна позовна давність звернення до суду відповідно є не пропущеною.

У відповідності до договору купівлі - продажу нерухомого майна від 29 липня 2005 року ЗАТ «Агрошляхбуд» продав, а ТОВ «Укр - Метал Черкаси» купив майно, а саме: нерухоме майно - підїздні залізничні колії № 1 та огорожа № 5,6 за адресою вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 5114.

Земельна ділянка за договором купівлі - продажу не продавалась, та у власність до покупця не переходила.

17.03.201 1 року ТОВ «Укр - Метал Черкаси» подарувало, а ТОВ «Єврогруп ЛТД» прийняло в дар майно, а саме: нерухоме майно - підїздні залізничні колії № 1 та огорожа № 5,6 за адресою вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси.

У відповідності до витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 24.03.2011 року за № 29426758 за ТОВ «Єврогруп ЛТД» було зареєстровано право власності на підїзні залізничні колії № 1 та огорожа № 5,6 за адресою вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси.

Питання щодо дійсності даного правочину було предметом розгляду Господарським судом Черкаської області за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_9, який займався ліквідаційною процедурою ТОВ «Укр - Метал Черкаси», справа № 01/5026/1909/2011 р. Господарський суд Черкаської області та Київський господарський апеляційний суд визнали даний договір недійсним, але ВГС України 20 червня 2011 року скасував вищенаведені рішення з процесуальних порушень, і направив справу на новий розгляд, при цьому вказавши, що співвласниками майна є ЗАТ «Агрошляхбуд» та Підприємства Черкаської виправної колонії № 62 управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Черкаській області, і так як їх не було залучено до участі в справі, то таке рішення може вплинути на їх права і обовязки, а тому рішення підлягають перегляду.

Справа Господарським судом Черкаської області не переглядалась, а ліквідатором було затверджено звіт.

17.11.2015 року ТОВ «Єврогруп ЛТД» продало, а ОСОБА_5 Мірзоєвич придбав обєкт нерухомості: комплекс, а саме підїздні залізничні колії № 1 та огорожу № 5 та № 6, що знаходяться по вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси.

П. 1.3. вищенаведеного договору передбачено, що обєкт купівлі - продажу розташований на земельній ділянці загальною площею 2,38га, кадастровий номер :05:026:0006, яка відповідно до довідки № 32- 28- 99.4-2283/15-15 Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області від 12.11.2015 року, знаходиться у власності міжгосподарського підприємства «Агрошляхбуд».

Цим же пунктом передбачено, що земельна ділянка переходить до нового власника на тих самих умовах, що і для попереднього землекористувача - тобто без належного оформлення.

В договірі купівлі - продажу майна існують виправлення, виправлено кадастровий номер - останні цифри 06 змінені на 11, також виправлено, що земельна ділянка знаходиться не у власності, а в користуванні, при цьому посилання при виправленні є на ту саму довідку № 32-28-99.4-2283/15-15 Управління Держгеокадастру у .Черкаському районі Черкаської області від 12.11.2015 року.

ОСОБА_7 договору дарування від від 07.11.2016 року року ОСОБА_5 Мірзоєвич подарував, а ОСОБА_6 прийгяла в дар нерухоме майно, комплекс, а саме: підїздні колії № 1, огорожа № 5, навіс під літ. «Н», підпірна стіна № 7, огорожа № 8, 9, 10, замощення II, III, що знаходиться по вул. Сурікова - 12, що у м. Черкаси.

П. 3 договору передбачено, що комплекс розташований на земельній ділянці площею 2,3785га, кадастровий номер земельної ділянки :05:026:0011. Але даним пунктом не передбачено у відповідності до якої довідки нотаріус визначила кадастровий номер та чому не встановила належність земельної діля

ЗАТ «Агрошляхбуд» 11.08.2016 року продав, а ОСОБА_2 купила нерухоме майно, а саме: комплекс, що знаходиться по вул. Сурікова 12, що у м. Черкаси.

П. 1 договору передбачені складові даного обєкт нерухомості, а також вказано, що розташований він на земельній ділянці площею 2,3795га, кадастровий номер :05:026:0011.

На даний час, у відповідності до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 80367070 від 15.02.2017 року, право власності на майно по вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси, зареєстровано за ОСОБА_2, право власності на майно по вул. Сурікова -12/11 зареєстровано за ОСОБА_6, земельна ділянка площею 2, 3795 га надана в постійне користування ЗАТ «Агрошляхбуд».

Представник позивача вважає, що на даний час відбувається явне порушення права позивачки на оформлення прав на земельну ділянку. Представник позивача вважає, що договір дарування від 07.11.2016 року,укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 слід визнати недійсним з наступних підстав. У відповідності до ч. 6 ст. 120 ЗК України - істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). З оскаржуваного договору вбачається, що права власності за договором дарування не виникає, так як кадастровий номер земельної 5 ділянки :05:026:0006 в кадастрі не існує, а виділення в натурі не відбувалось.

Крім того, невідомим є той факт, на підставі чого, державний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 внесла в договір дарування від 7.11.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майно, яке не перебувало у власності ОСОБА_5 та не було предметом продажу за договором купівлі - продажу від 17.11.2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Єврогруп-ЛТД».

У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору. Предметом договору купівлі - продажу обєкта нерухомості по вул. Сурікова 12, що у м. Черкаси від 17.11.2015 року між ТОВ «Єврогруп - ЛТД» та ОСОБА_5 є підїзні залізничні колії № 1 та огорожа № 5,6 за адресою вул. Сурікова 12, що у м. Черкаси.

Щодо присвоєння адреси обєкту нерухомого майна як його ідентифікуючої ознаки Державна реєстраційна служба України листом від 23.06.2014 №11942/05-15-14, довела до відома органів державної реєстрації прав інформацію щодо документа про присвоєння адреси обєкту нерухомого майна. Так, Цивільним законодавством та законодавством у сфері державної реєстрації прав передбачено можливість поділу обєкта нерухомого майна або виділу його частини та проведення державної реєстрації прав на такі обєкти. За таких умов, у разі поділу обєкта нерухомості утворюються два (або більше) самостійних обєктів. Тому, з метою реалізації правомочностей власника законодавством у сфері державної реєстрації прав передбачено проведення такої реєстрації на новостворені обєкти. У свою чергу, задля ідентифікації обєктів нерухомого майна та виокремлення обєктів нерухомості серед інших, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок) визначено подання документа, що підтверджує присвоєння новоствореному обєкту нерухомого майна окремої адреси (пункт 58). При цьому, окрема адреса присвоюється самостійним обєктам нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, а саме окремим будинкам (будівлям,спорудам).

ОСОБА_7 із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної рад віднесено прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, що передбачає прийняття рішень про присвоєння адреси обєктам нерухомого майна. Порядок присвоєння органами місцевого самоврядування поштових адрес врегульовано нормативно-правовими актами місцевого значення. За загальним правилом органами місцевого самоврядування присвоюються адреси окремим будинкам(будівлям,спорудам). Тому, у разі поділу будинку (будівлі, споруди) та утворення двох самостійних обєктів їм має бути присвоєна окрема адреса уповноваженими на це органами. У разі поділу квартири, житлового або не житлового приміщення, тобто обєктів нерухомості, які безпосередньо не розташовані на земельній ділянці, а розташовані у межах будинку (будівлі, споруди), присвоєння їм номеру або літери відбувається на підставі проектної документації з будівництва та матеріалів інвентаризації. Враховуючи наведене, оскільки у разі поділу квартири, житлового або нежитлового приміщення, адреса будинку (будівлі, споруди), в межах яких знаходяться такі поділені обєкти не змінюється, то нова адреса цьому обєкту нерухомого майна може не присвоюватись.

Тому виникає питання правомочності присвоєння об»єкту нерухомості окремої адреси без виділення майна в натурі.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не повинен суперечити законодавству. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.. 203 ЦК України.

Щодо недійсності договору купівлі - продажу від 17.11.2015 року, то позивач вважає, що в момент вчинення договору сторонами не дотриманий порядок передбачений ст. 120 ЗК України, а саме щодо обовязкової наявності кадастрового номера земельної ділянки при відчудженні обєкта нерухомості.

ОСОБА_7 з частиною першою ст. 181 Цивільного кодексу до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення. Таке саме визначення наведено в ст. 2 Закону про державну реєстрацію. Поняття нерухомого майна, його ознаки та класифікацію розкрито також у Методичних рекомендаціях № 660/5, у п. 1.1 яких зазначено, що з огляду на зміст Цивільного кодексу та низку інших законодавчих актів можна виділити такі ознаки нерухомої речі: ці обєкти розташовані на земельній ділянці та нерозривно повязані із землею, тобто вони не можуть існувати без землі; переміщення зазначених обєктів 'є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Ці ознаки є основними, і розглядати їх необхідно у сукупності.

Відповідно до частини першої ст. 79і Земельного кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні її як обєкта цивільних прав, тобто передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (частини девята, десята ст. 79і Земельного кодексу).

Кадастрового номеру з кінцевими цифрами 0006, як вбачається з відповіді Департаменту на момент укладання договору не існувало. Слід зазначити, що згідно зі ст. 377 Цивільного кодексу до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір і кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, що передбачає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків). Тобто продавати будівлю (крім багатоквартирних будинків), споруду можна лише разом із земельною ділянкою, на якій вона розміщена.

Крім того, на момент дарування обєкта нерухомості при укладанні договору дарування від 07.11.2016 року ОСОБА_5М не володів правом власності на обєкти нерухомості, які є предметом договору, так як вони до нього від ТОВ «Єврогуп - ЛТД» не переходили.

Зважаючи на дані обставини справи, позивач вважає, що дії державного нотаріуса ОСОБА_4 при посвідченні правочину договору дарування нерухомого майна від 7 листопада 2016 року, протиправними в частині проведення реєстрації права власності і сама реєстраційна дія підлягає скасуванню виходячи з того, що нотаріусом безпідставно внесено запис до Державного реєстру речових прав нерухоме майно 7.11.2016 року за №72458098, оскільки відомостей про майно та земельну ділянку за кадастровим № :05:026:0006 Державному реєстрі не існувало взагалі (довідка 6-зем №32-28-99 2283/15-15 від 17.11.2015 року), так як ЗАТ «Агрошляхбуд» тільки 25.12.2015 року провело державну реєстрацію земельної ділянки площі 2.3795 га за адресою вул. Сурікова -12 у м. Черкаси.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухої' майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державі реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.20( №1952-ІУ (надалі - ОСОБА_7 №1952-1V).

ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1952-ІУ державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності, право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншої капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окреме частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірче власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності н об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешту нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частина 1 ст. 18 Закону №1952-ІУ встановлює, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. В той же час, не передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Отже, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язувалось законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-ІУ, на державного реєстратора покладено обов'язок встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, чого державним реєстратором зроблено не було.

Окрім того, п.12. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав .Абзац перший пункту 12 в редакції Постанови КМ№ 806 від 09.11.2016.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обовязково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

Враховуючи викладене, позивач приходить до висновку про те, що дії при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та рішення державного реєстратора-нотаріуса є протиправними, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В зв»язку з цим представник позивача просить ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії Державного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно індексний номер 72458098 від 7.11.2016 року та внесенню запису за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 72458098 від 7.11.2016 року прийняті Державним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ОСОБА_5 Мірзоєвича на обєкт нерухомого майна - комплекс, підїздні колії № 1, огорожа № 5, навіс під літ. «Н», підпірна стіна № 7, огорожа № 8, 9, 10, замощення II, III, що знаходиться по вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: №01, номер запису про право власності №17318325. Стягнути судові витрати в сумі 1280 грн. на користь ОСОБА_2 шляхом їх безспірного списання з рахунків Державного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

Відповідач державний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 05.04.2018 року подала відзив на позов, в якому просить в позові відмовити з наступних підстав. В своєму позові позивач вказує на необхідність розгляду справи в рамках цивільного судочинства для оскарження реєстраційних дій, хоча це і суперечить позиції, висловленій у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року.

Нотаріус не є стороною правочину. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано право повноваження щодо посвідчення прав і фактів які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, вії не може діяти в інтересах жодної особи -учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правочинів між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов'язаних з нотаріальною дією. Дана позиція висловлені і в постанові пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» п. 26 - Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Нотаріусє відповідачем у справі лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або порушення процедури її вчинення.

Позивач, в обґрунтуванні позову, спирається на ОСОБА_7 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. ОСОБА_7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав у результаті вчинення дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладається функція державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження . Тому при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід пам'ятати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Аналогічну позицію викладено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчинені від» 07.02.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикції адміністративних судів поширюється на публічно-правової спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дії чи бездіяльності.

ОСОБА_7 до ч. 2 ст. 2 КАС України будь-які рішення, рішення чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, можуть бути оскаржені до адміністративних судів.

У Постанові Пленуму Вищого Адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року зазначено, що за змістом ст. 9 Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Під діями також слід розуміти рішення, Прийняті зазначеними суб'єктам^ владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Що є підставою для закриття провадження у справі згідно ст. 255 ЦПК України - справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наприкінці жовтня 2016 року до Державного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на консульацію звернулась особа, яка повідомила, що має на меті подарувати комплекс споруд іншої і надав документи підтверджуючи його право володіння на майно, нотаріусом було повідомлено про часткову не відповідність правового документа технічному паспорту і запропонована виправити це, шляхом надання технічного паспорту та довідки характеристики на комплекс споруд, після того як були зібрані всі документи, які були надані для проведення державної реєстрації.

Обєкти які не потребують дозволу на будівництво: Пункт 3.2 розділу з доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства N 42 ( г0201-06) від 08.02.2006\

зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд навісів. альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків; Пункт 3.2 розділу 3 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства N 42 (г0201-06) від 08.02.2006; в редакції Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства N 167 (г0479-10) від 01.06.2010; в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N'404 (г1538-12) від 09.08.2012; із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 2 (г0113-13) від 08.01.2013.

Державний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 керуючись п. 58 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року внесла відомості до державного реєстру прав на нерухоме майно. За бажанням заявника у процедури виділу частки із спільної часткової власності не має, оскільки не має спільного майна. Комплекс споруд який належить ОСОБА_6 знаходиться на земельній ділянці яка обліковується за ЗАТ "Агрошляхбуд" (право користування припинено згідно рішення Черкаської міської ради).

11 серпня 2016 року між ЗАТ "Агрошляхбуд" та ФОП ОСОБА_2 М.0. укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом договору було зазначено нерухоме майно як одне ціле тобто 100% (одиниця)

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 9 серпня 2016 року ЗАТ "Агрошляхбуд" відмовилось на користь ФОП ОСОБА_2 від права постійного землекористування земельною ділянкою площею 2,3795 га по вул. Сурікова, 12, м, Черкаси. ЗАТ "Агрошляхбуд" був тільки користувачем, а не власником земельної ділянки. Власником земельної ділянки за адресою: м, Черкаси, вул. Сурікова, 12, є Черкаська міська рада.

ОСОБА_7 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси, яке набрало законної сили, за ОСОБА_6 визнано право на оформлення земельної ділянки у оренду без нотаріально посвідченої згоди попереднього землекористувача ЗАТ "Агрошляхбуд", тобто заявлене у позові порушене право на земельну ділянку не має і не може бути, так як цього права вже не було у ЗАТ "Агрошляхбуд". В зв»язку з просила в позові відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_6 по довіреності ОСОБА_1 06.04.2018 року подав відзив на позов , який мотивує наступним. Вважає, що даний спір не може розглядатися в рамках цивільно-процесуального судочинства, так як державний нотаріус не є стороною правочину і вчиняє нотаріальні дії неупереджено. Та не може діяти в інтересах учасника нотаріальної дії.

Позивач, в обґрунтуванні позову, спирається на ОСОБА_7 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до ч. 2 ст. ЗО Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. ОСОБА_7 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав у результаті вчинення дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладається функція державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження . Тому при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід пам'ятати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Аналогічну позицію викладено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчинені від» 07.02.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикції адміністративних судів поширюється на публічно-правової спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дії чи бездіяльності.

ОСОБА_7 до ч. 2 ст. 2 КАС України будь-які рішення, рішення чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, мажуть бути оскаржені до адміністративних судів. У постанові Пленуму Вищого Адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року зазначено, що за змістом ст. 9 Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі згідно ст. 255 ЦПК України -справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також вважає, що посилання позивача на те, що порушується її право на оформлення земельної ділянки, є хибним та без підставним. Позивач уклав договір із Черкаською міською радою на відшкодування збитків власнику земельної ділянки. ОСОБА_7 даного договору позивач його підписала та визнала площу земельної ділянки 1,2909 га та сплачує за неї. Представник вважає, що дії нотаріуса, як державного реєстратора не порушують прав ОСОБА_2 так як не зазначено жодного доказу або підстави, які доказували б про неправомірні дії нотаріуса як державного реєстратора.

ОСОБА_7 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси, яке набрало законної сили, за ОСОБА_6 визнано право на оформлення земельної ділянки в оренду без нотаріально посвідченої згоди попереднього землекористувача ЗАТ "Агрошляхбуд", тобто заявлене у позові порушене право на земельну ділянку не має і не може бути, так як цього права вже не було у ЗАТ "Агрошляхбуд".

В квітні - травні 2017 року за скаргою ФОП ОСОБА_2, Головним територіальним управлінням юстиції у Черкаській області та Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України проводилась перевірка дій нотаріуса Першої державної нотаріальної контори ОСОБА_4 на предмет реєстрації об'єктів нерухомості за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова, 12, та посвідчення договору дарування комплексу споруд між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за той же адресою.

Департаментом державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України повернуто матеріали скарги ФОП ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з повідомлення, що не вбачають підстав для призначення або проведення камеральної перевірки дій нотаріуса Першої державної нотаріальної контори ОСОБА_4. Тому вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Представник позивача ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_3 13.04.2018 року подала відповіді на відзив державного нотаріуса ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_6 , який мотивувала наступним. Питання підсудності даної цивільної справи вирішено постановою апеляційного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року. Крім цього вважає, що держаний нотаріус посилається на п.58 Постанови кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, але навмисно не наводить вичерпність вказаного пункту, який має такий зміст: 58. Для державної реєстрації права власності на об єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного обєкта, також подається технічний паспорт на такий об єкт.

За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об»єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики обєкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об»єкта нерухомого майна відбулися у звязку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об 'єкта.

У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об 'єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, обоєязково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

Абзац перший частини першої статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2269-УІІІ від 18.01.2018)

1)укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2)свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3)свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4)виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5)свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6)свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

Пункт б частини першої статті 27 в редакції Закону № 1666- VIII від 06.10.20161

7)рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8)державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

9)ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

10)заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

11)рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації;

12)рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13)інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно

В зв»язку з цим вважає, що у нотаріуса не було правових підстав для реєстрації прав власності майна за ОСОБА_6

Також вважає, що посилання ОСОБА_6 на лист Головного територіального Управління юстиції в Черкаській області не стосується справи, адже як вбачається з тексту листа, камеральна перевірка не проводилась, а тому ні Територіальне управління юстиції в Черкаській області ні Міністерство Юстиції України ніяких висновків стосовно діяльності ОСОБА_4 не робили, тобто даний лист носить інформативний характер.

Ухвалою судді від 11.11.2017 року позовну заяву представника позивача ОСОБА_10 по довіреності ОСОБА_3 залишено без руху, надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 16 листопада 2017 року позовну заяву повернуто позивачу для звернення до належного звернення до адміністративного суду.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року вищевказану ухвалу скасовано, а справу направлено до Придніпровського районного суду для продовження розгляду.

Ухвалою судді від 16 лютого 2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 березня 2018 року.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 08 травня 2018 року закінчено підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 21.05.2018 року.

Представник позивача ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_11 в судовому засіданні позов підтримала , просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача державного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, підтримав відзиви на позов та просив в позові відмовити, з підстав, вказаних у відзивах.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 07 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передав в дар, а ОСОБА_6 прийняла в дар комплекс : під»їзні колії 1, огорожа № 5, навіс під літ. «Н», підпірна стіна № 7, огорожа № 8, 9, 10, замощення II, III, що знаходиться по вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: №01, номер запису про право власності №17318325. Про існування вказаного договору позивач дізналася 07 березня 2017 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ЗАТ Агрошляхбуд» про визнання права на оформлення в оренду земельної ділянки без згоди землекористувача.

ОСОБА_7 договору купівлі - продажу нерухомого майна від 29 липня 2005 року ЗАТ «Агрошляхбуд» продав, а ТОВ «Укр - Метал Черкаси» купив майно, а саме: нерухоме майно - підїздні залізничні колії № 1 та огорожа № 5,6 за адресою вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 5114. Земельна ділянка за договором купівлі - продажу не продавалась, та у власність до покупця не переходила.

17.03.201 1 року ТОВ «Укр - Метал Черкаси» подарувало, а ТОВ «Єврогруп ЛТД» прийняло в дар майно: нерухоме майно - підїзні залізничні колії № 1 та огорожа № 5,6 за адресою вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси.

У відповідності до витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 24.03.2011 року за № 29426758 за ТОВ «Єврогруп ЛТД» зареєстровало право власності на підїзні залізничні колії № 1 та огорожа № 5,6 за адресою вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси.

Питання щодо дійсності даного правочину було предметом розгляду господарського суду Черкаської області за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_9, який займався ліквідаційною процедурою ТОВ «Укр - Метал Черкаси», справа № 01/5026/1909/2011 р. Господарський суд Черкаської області та Київський господарський апеляційний суд визнали даний договір недійсним, однак Вищий Господарський Суд України 20 червня 2011 року скасував вищенаведені рішення, з причин порушення норма процесуального права та направив справу на новий розгляд, вказавши, що співвласниками майна є ЗАТ «Агрошляхбуд» та Підприємства Черкаської виправної колонії № 62 управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Черкаській області, а так як їх не було залучено до участі в справі, то таке рішення може вплинути на їх права і обовязки.

Справа Господарським судом Черкаської області не переглядалась, а ліквідатором було затверджено звіт.

17.11.2015 року ТОВ «Єврогруп ЛТД» продало, а ОСОБА_5 Мірзоєвич придбав обєкт нерухомості: комплекс, а саме підїздні залізничні колії № 1 та огорожу № 5 та № 6, що знаходяться по вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси.

П. 1.3. вищенаведеного договору передбачено, що обєкт купівлі - продажу розташований на земельній ділянці загальною площею 2,38га, кадастровий номер :05:026:0006, яка відповідно до довідки № 32- 28- 99.4-2283/15-15 Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області від 12.11.2015 року, знаходиться у власності міжгосподарського підприємства «Агрошляхбуд».

Цим же пунктом передбачено, що земельна ділянка переходить до нового власника на тих самих умовах, що і для попереднього землекористувача - тобто без належного оформлення.

В договірі купівлі - продажу майна існують виправлення, виправлено кадастровий номер - останні цифри 06 змінені на 11, також виправлено, що земельна ділянка знаходиться не у власності, а в користуванні, при цьому посилання при виправленні є на ту саму довідку № 32-28-99.4-2283/15-15 Управління Держгеокадастру у .Черкаському районі Черкаської області від 12.11.2015 року.

ОСОБА_7 договору дарування від від 07.11.2016 року ОСОБА_5 Мірзоєвич подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар нерухоме майно, комплекс, а саме: підїздні колії № 1, огорожа № 5, навіс під літ. «Н», підпірна стіна № 7, огорожа № 8, 9, 10, замощення II, III, що знаходиться по вул. Сурікова - 12, що у м. Черкаси.

П. 3 договору передбачено, що комплекс розташований на земельній ділянці площею 2,3785га, кадастровий номер земельної ділянки :05:026:0011. Але даним пунктом не передбачено у відповідності до якої довідки нотаріус визначила кадастровий номер та чому не встановила належність земельної ділянки.

ЗАТ «Агрошляхбуд» 11.08.2016 року продав, а ОСОБА_2 купила нерухоме майно, а саме: комплекс, що знаходиться по вул. Сурікова 12, що у м. Черкаси.

П. 1 договору передбачені складові даного обєкт нерухомості, а також вказано, що розташований він на земельній ділянці площею 2,3795га, кадастровий номер :05:026:0011.

На даний час, у відповідності до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 80367070 від 15.02.2017 року, право власності на майно по вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси, зареєстровано за ОСОБА_2, право власності на майно по вул. Сурікова -12/11 зареєстровано за ОСОБА_6, земельна ділянка площею 2, 3795 га надана в постійне користування ЗАТ «Агрошляхбуд».

ОСОБА_7 ч. 6 ст. 120 ЗК України - істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). З оскаржуваного договору вбачається, що права власності за договором дарування не виникає, так як кадастровий номер земельної 5 ділянки :05:026:0006 в кадастрі не існує, а виділення в натурі не відбувалось.

Державний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 внесла в договір дарування від 7.11.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вказала майно, яке не перебувало у власності ОСОБА_5 та не було предметом продажу за договором купівлі - продажу від 17.11.2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Єврогруп- ЛТД».

У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору. Предметом договору купівлі - продажу обєкта нерухомості по вул. Сурікова 12, що у м. Черкаси від 17.11.2015 року між ТОВ «Єврогруп - ЛТД» та ОСОБА_5 є підїзні залізничні колії № 1 та огорожа № 5,6 за адресою вул. Сурікова 12, що у м. Черкаси. Предметом договору дарування від 07.11.2016 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є підїздні (не залізничні) колії № 1, огорожа № 5, навіс літ. «Н», підпірна стіна № 7, огорожа № 8, 9, 10, замощення № П, Ш. Тобто,ТОВ «Єврогруп - ЛТД» продало ОСОБА_5 зовсім інше майно, а не те, що останній подарував ОСОБА_6

Дана обставина підтверджується довідкою КП ЧООБТІ від 01 листопада 2016 року про склад та власників майна по вул. Сурікова 12, що у м. Черкаси, з якої вбачається, що на навіс літ «Н», замощення II, III, підпірну стіну № 7, огорожу № 8, 10 право власності не оформлено.

З оскаржуваного договору вбачається, що права власності за договором дарування не виникає, так як кадастровий номер земельної 5 ділянки :05:026:0006 в кадастрі не існує, а виділення земельної ділянки в натурі не відбувалось.

Щодо присвоєння адреси обєкту нерухомого майна як його ідентифікуючої ознаки Державна реєстраційна служба України листом від 23.06.2014 №11942/05-15-14, довела до відома органів державної реєстрації прав інформацію щодо документа про присвоєння адреси обєкту нерухомого майна. Так, Цивільним законодавством та законодавством у сфері державної реєстрації прав передбачено можливість поділу обєкта нерухомого майна або виділу його частини та проведення державної реєстрації прав на такі обєкти. За таких умов, у разі поділу обєкта нерухомості утворюються два (або більше) самостійних обєктів. Тому, з метою реалізації правомочностей власника законодавством у сфері державної реєстрації прав передбачено проведення такої реєстрації на новостворені обєкти. У свою чергу, задля ідентифікації обєктів нерухомого майна та виокремлення обєктів нерухомості серед інших, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок) визначено подання документа, що підтверджує присвоєння новоствореному обєкту нерухомого майна окремої адреси (пункт 58). При цьому, окрема адреса присвоюється самостійним обєктам нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, а саме окремим будинкам (будівлям,спорудам).

ОСОБА_7 із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної рад віднесено прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, що передбачає прийняття рішень про присвоєння адреси обєктам нерухомого майна. Порядок присвоєння органами місцевого самоврядування поштових адрес врегульовано нормативно-правовими актами місцевого значення. За загальним правилом органами місцевого самоврядування присвоюються адреси окремим будинкам(будівлям,спорудам). Тому, у разі поділу будинку (будівлі, споруди) та утворення двох самостійних обєктів їм має бути присвоєна окрема адреса уповноваженими на це органами. У разі поділу квартири, житлового або не житлового приміщення, тобто обєктів нерухомості, які безпосередньо не розташовані на земельній ділянці, а розташовані у межах будинку (будівлі, споруди), присвоєння їм номеру або літери відбувається на підставі проектної документації з будівництва та матеріалів інвентаризації. Враховуючи наведене, оскільки у разі поділу квартири, житлового або нежитлового приміщення, адреса будинку (будівлі, споруди), в межах яких знаходяться такі поділені обєкти не змінюється, то нова адреса цьому обєкту нерухомого майна може не присвоюватись.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не повинен суперечити законодавству. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.

В даному випадку на момент вчинення договору, сторонами не дотриманий порядок передбачений ст. 120 ЗК України, щодо обовязкової наявності кадастрового номера земельної ділянки при відчудженні обєкта нерухомості.

ОСОБА_7 з ч.1 ст. 181 Цивільного кодексу до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення. Таке саме визначення наведено в ст. 2 Закону про державну реєстрацію. Поняття нерухомого майна, його ознаки та класифікацію розкрито також у Методичних рекомендаціях № 660/5, у п. 1.1 яких зазначено, що з огляду на зміст Цивільного кодексу та низку інших законодавчих актів можна виділити такі ознаки нерухомої речі: ці обєкти розташовані на земельній ділянці та нерозривно повязані із землею, тобто вони не можуть існувати без землі; переміщення зазначених обєктів є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Ці ознаки є основними, і розглядати їх необхідно у сукупності.

Відповідно до частини першої ст. 79і Земельного кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні її як обєкта цивільних прав, тобто передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (частини девята, десята ст. 79і Земельного кодексу).

Кадастрового номеру з кінцевими цифрами 0006, як вбачається з відповіді Департаменту на момент укладання договору не існувало. ОСОБА_7 зі ст. 377 Цивільного кодексу до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір і кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, що передбачає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків). Тобто продавати будівлю (крім багатоквартирних будинків), споруду можна лише разом із земельною ділянкою, на якій вона розміщена.

Крім того при укладанні договору дарування від 07.11.2016 року ОСОБА_5М не володів правом власності на обєкти нерухомості, які є предметом договору, так як вони до нього від ТОВ «Єврогуп - ЛТД» не переходили.

Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоие майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державі реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.20( №1952-ІУ (надалі - ОСОБА_7 №1952-1V).

ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1952-ІУ державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності, право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншої капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окреме частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірче власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності н об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешту нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частина 1 ст. 18 Закону №1952-ІУ встановлює, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. В той же час, не передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Отже, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язувалось законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-ІУ, на державного реєстратора покладено обов'язок встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, чого державним реєстратором зроблено не було.

Крім того, п.12. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав (Абзац перший пункту 12 в редакції Постанови КМ№ 806 від 09.11.2016).

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обовязково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

Доводи відповідача та третіх осіб про те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, не можуть бути покладні в основу судового рішення.

Посилання відповідача на те, що майно, що належить позивачу не перетинається з майном ОСОБА_6, ЗАТ «Агрошляхбуд», а тому підстав для проведення виділу частки із спільної часткової власності немає, не підтверджені будь-якими доказами.

Позивач при зверненні з позовом до суду по квитанціях від 25.09.2017 року сплатила судовий збір в сумі 1280 грн. судового збору. Тому вказані судові витрати на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181, 203, 215, 377, Заокном України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 4,10,12, 13, 76-81, 82, 200, 206, 259, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю. Визнати протиправними дії державного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно індексний номер 72458098 від 7.11.2016 року та внесенню запису за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 72458098 від 7.11.2016 року, прийняті державним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно: реєстрацію права власності ОСОБА_5 Мірзоєвича на обєкт нерухомого майна - комплекс, підїзні колії № 1, огорожа № 5, навіс під літ. «Н», підпірна стіна № 7, огорожа № 8, 9, 10, замощення II, III, що знаходиться по вул. Сурікова -12, що у м. Черкаси, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: №01, номер запису про право власності №17318325.

Стягнути з рахунку Державного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1280 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_12