Справа № 752/9807/17
Провадження №: 4-с/752/115/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 року Голосіївський районний суд м Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Мороз О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, суб?єкт оскарження Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у Києві Левицький Тимофій Костянтинович, зацікавлені особи: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із скаргою про визнання дій Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у Києві незаконними.

Заявник просить: поновити строк для звернення із скаргою; визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київа Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 по примусовому виконанню виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 1092660, 61 грн. та винесення постанови про стягнення виконавчого збору;скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича про відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосіївським районним судом м. Києва та постанову про стягнення виконавчого збору за цим провадженням.

На мотивування скарги вказує що на 01.09.2016 року він сплатив всі грошові суми виконання рішення Голосіївського райнного суду м. Києва про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в сумі 1092660, 61 грн.

На підтвердження цього отримав відповідну довідку від 01.09.2016 року.

Але після сплати ним заборгованості, відсутньості в нього боргових зобов'язань піред ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 12.11.2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київа Левицьким Т. К. безпідставно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосїївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 1092660 грн. 61 коп.

Окрім того, з відкриттям зазначеного вище виконавчого провадження, 12.11.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 109266 грн.06 коп.

Скаржник вважає зазначені постанови незаконними, необгрунтованими, та такими, що підлягають скасуванню з підстав того, щоРішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 року з нього та ОСОБА_4 було солідарно стягнено 1092660,61 грн. заборгованості за кредитним договором № ML -015/036/2008 від 28.02.2008 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Після ухвалення зазначеного рішення, між ним та стягувачем велися перемови щодо його виконання, в результаті чого, він належним чином добровільно виконав зобов'язання за рішенням суду, та сплатив позивачу стягнуту за рішенням суду грошову суму, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості від 01.09.2016 року, виданою ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якій стягувачем підтверджується, що, ОСОБА_1 виконав в повному обсязі кредитні зобов'язання за кредитним договором № ML -015/036/2008 від 28.02.2008 року в розмірі 1092660,61 грн. та відповідно заборгованості не маю.

Таким чином, цією довідкою підтверджується, що станом на 01.09. 2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 року виконане добровільно в повному обсязі.

За адресою АДРЕСА_1, він фактично вже давно не проживає та не отримує кореспонденцію за цією адресою.

Оскільки квартира перебувала в іпотеці і на неї ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було звернено стягнення, шляхом набуття на неї права власності, то він не є власником зазначеної квартири.

Оскільки рішення суду було виконане ним добровільно, то він вважав, що більше не має перейматися даним питанням, однак випадково, від працівників ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізнався про те, що юридичним відділом товариства помилково було направлено виконавчий лист до примусового виконання і ним відкрите виконавче провадження.

Враховуючи те, що рішення суду було виконане ним добровільно задовго до відкриття виконавчого провадження, вважає, що підстав для звернення виконавчого листа до примусового виконання у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було, а відповідно у державного виконавця не було законних підстав у відкривати виконавче провадження згідно діючого Закону України «Про виконавче провадження» на час здійснення оскаржуваних дій.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки зобов'язання виконані ним до пред'явлення виконавчого листа до виконання, заявник вважає відкрите виконавче провадження таким що відкрите безпідставо та підлягаючим закінченню, а виконавчий збір не підлягає стягненню.

Випадково дізнавшись про відкрите виконавче провадження 09.02.2017 року він звернувся із заявою до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій повідомив, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 року виконане ним добровільно ще до відкриття виконавчого провадження і на цій підставі просив закінчити відкрите виконавче провадження та не стягувати виконавчий збір.

Згідно відповіді в.о. начальника відділу Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В. від 05.04.2017 року, остання вказала що підстави для закриття виконавчого провадження відсутні, оскільки боржником надано ксерокопію довідки представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 01.09.2016 року, а ним як боржником не сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Заявник вказує, що такими діями державні виконавці ще раз порушили його права та лише на формальних підставах відмовили в задоволенні його вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно наданих роз'яснень у п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_6 підтримує заявлені у скарзі вимоги, просить скаргу задовольнити у повному обсязі, скасувати незаконні постанови державного виконавця та винесену 22.01.2018 року на їх виконання постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стіпендію та інші доходи ОСОБА_1.

Пояснила в судовому засіданні, що наявні п'ять підстав незанонності дій державного виконавця: По перше: виконавче провадження було відкрите безпідставно, оскільки задовго до його відкриття заявником ОСОБА_1 була погашена добровільно заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», про це свідчить видана ОСОБА_1 довідка ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 01.09.2016 року про відсутність в нього заборгованості. По друге: звертає увагу на те що на час відкриття провадження (постанова про відкриття від 12.11.2016 року) виконавчий лист, як виконавчий документ втратив силу, так як строк пред'явлення його до виконання «до 12.11.2016 року», тобто остання дата якою могло бути відкрите виконавче провадження 11.11.2016 року. По трете: державний виконавець належним чином не сповіщав ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження. По четверте: незаконно не взата до уваги довідка про відсутність заборгованості від 01.09.2016 року яка надавалась до державної виконавчої служби. По п'яте: державний виконавець хоче стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір за виконавчим провадженням яке взагалі не можна було відкривати та вчиняти будь які виконавчи дії.

Представник заявника вважає що невизнанням очевидного факту відсутньості у ОСОБА_1 заборгованості ще до відкриття виконавчого провадження направлене на намагання безпідставне вилучити грошові кошти у заявника.

Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у Києві Левицький Т.К. в судове засідання не з'явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник зацікавленої особи Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, неявка зацікавленої особи не є перешкодою в розгляді справи.

Представник зацікавленої особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, неявка зацікавленої особи не є перешкодою в розгляді справи.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця які належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги. Не перешкоджає її розгляду.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, оригінал довідки про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, копію матеріалів виконавчого провадження, суд вважає скаргу обґрунтованою, підтвердженою відповідними доказами та такою що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції закону на час вчинення відповідних дій), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 383 ЦПК України в редакції 2004 року( у редакції на час подачи скарги), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

До засад визначених Законом України «Про виконавче провадження» відносяться: верховенство права, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об'єктивність.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи діяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодовиконання судового рішення можуть бути оскаржені боржником до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, шо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Згідно п.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 за № 489/20802 постанова як окремий документ має містити такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням прийнятого виконавцем рішення;строку і порядку оскарження постанови.

В судовому засіданні встановлено, що Голосіївським районним судом м. Києва було винесене рішення про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користьТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором договором № ML -015/036/2008 від 28.02.2008 року.

Це рішення було оскаржене відповідачем до апеляційного суду м. Київа. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 року з нього та ОСОБА_4 було солідарно стягнено 1092660,61 грн. заборгованості за кредитним договором № ML -015/036/2008 від 28.02.2008 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Після ухвалення зазначеного рішення суду воно було було виконано ОСОБА_1 добровільно і вже станом на 01.09.2016 року підстав для виконання цього рішення у примусовому порядку на підставі виконавчого листа не було. Ця обставина підтверджується довідкою на а.с.5.

Відповідно до довідки від 01.09.2016 року виданої ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутня заборгованость(а.с.5) у ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором договором № ML -015/036/2008.

Таким чином вже на 01.09.2016 року не існувало ніяких підстав для примусового виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Згідно виконавчого листа, за яким було відкрите виконавче провадження, (а.с.30) строк пред'явлення його до виконання до 12.11.2016 року. Вказане у виконавчому документі «строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 12.11.2016 року» означає що остання дата якою можно було вчинити дії на винесення ухвали про відкриття виконавчого провадження є за цим виконавчим документом є 11.11.2016 року.

Згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 (а.с.33) вбачається, що виконавче провадження відкрите 12.11.2016 року, після спливу терміну дійсності виконавчого листа.

Доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали виконанвчого провадження не містять.

З супровідного листа вбачається що копія постанови направлялась на адресу АДРЕСА_2, в той час як квартира за цією адресою вже перейшла у власність банку, в ній ОСОБА_1 не проживав. На цю обставину державний виконавець уваги не звернув.

З Постанови про стягнення виконавчого збору (а.с.36) вбачається, що вона винесена у той же день що й постанова про відкриття виконавчого провадження тобто 12.11.2016 року, за втратившим силу виконавчим документом, незаконно, оскільки ОСОБА_1 ще 01.09.2016 року не мав ніякої заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», не повинен сплачувати ніяких грошових сум у примусовому порядку.

Між тим винесені 12.11.2016 року державним виконавцем було постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665, про стягнення виконавчого збору від 12.11.2016 року за цим виконавчим прямо суперечать ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції закону на час їх винесеня..

Враховуючи те, що рішення суду виконане до відкриття виконавчого провадження, підстав для звернення виконавчого листа до примусового виконання у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було, виконавчий документ втратив свою дію, то відповідно не було ніяких законних підстав відкривати виконавче провадження.

Реалізуючи свої права у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернувся до органу виконання з відповідною заявою у якій повідомив вказані факти (а.с.7), але отримав на свою заяву безпідставну відмову.

Ця заява та викладена в ньому інформація підтверджена відповідною довідкою відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» була також безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Так відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

До засад визначених Законом України «Про виконавче провадження» відносяться: верховенство права, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об'єктивність.

Державний виконавець зобов'язаний діяти неупереджено. Отримавши від ОСОБА_1підтверджену відповідною довідкою інформацію про те що вже на час відкриття виконавчого провадження не існувало обставин для примусового виконання (а.с.7) безпідставно відмовив у законних вимогах ОСОБА_1

Дізнавшись про таку обставину державна виконавча служба не тільки не закінчила виконавче провадження, але й ще безпідставно хоче стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір за незаконно відкритим виконавчим провадженням.

Такі дії державного виконавця суперечать ст. 19 Конституції України, Закону України засадам виконавчого провадження визначеним порушують конституційні права ОСОБА_1

Примусове стягнення з ОСОБА_1 грошової суми що вже була ним добровільно погашена ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до відкриття виконавчого провадження є незаконним, як незаконними є і дії по винесенню на виконання постанови про стягнення виконавчого збору постанови ВП № 54977736 від 22.01.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стіпендію та інші доходи ОСОБА_1, в той час коли вже були оскаржені в суді раніше винесені постанови.

Суд вважає, що заявник не пропустив строк на подачу скарги, оскільки доказів вручення йому оскаржуємих постанов немає, на момент відкриття виконавчого провадження вже не існувало підстав для відкриття виконавчого провадження у зв?язку з відсутністю заборгованості у ОСОБА_1

У відповідності до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення(поновити порушене право заявника).

У відповідності до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.447,450,451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київа Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 092660, 61 грн. та винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича від 12.11.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосіївським районним судом м. Києва.

Скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича від 12.11.2016 року про стягнення виконавчого збору за цим виконавчим провадженням ВП № 52875665 і винесену 22.01.2018 року на її виконання постанову ВП № 54977736 від 22.01.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стіпендію та інші доходи ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд міста Києва

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 25.06.2018р.

Суддя С.В. Ладиченко