Справа № 522/3593/17
Провадження № 2-о/522/81/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю зацікавленої особи Одеської міської радипро встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер її вітчим - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1. У листопаді вона звернулася до Першої одеської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Проте в прийнятті даної заяви заявнику було відмовлено, оскільки вона претендує на спадщину за законом, як спадкоємиця четвертої черги, а саме як спадкоємиця, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. Проте, факту проживання зі спадкодавцем не встановлено.

Представник заявника та заявник у судовому засіданні заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути цивільну справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне:

Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України : спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України : до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України: за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України: четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки,

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, серії НОМЕР_2, виданим ІНФОРМАЦІЯ_7 року, Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

За життя, ОСОБА_2 володів на праві приватної власності ? частини квартири АДРЕСА_2, що належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі № 3-1620 від 05.10.2012 року, згідно вказаного свідоцтва заявник є власником іншої частки квартири.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаної квартири.

ОСОБА_1 звернулася до Першої Одеської державної нотаріальної контори із заявою для оформлення спадщини до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_2.

Листом від 09.12.2016 року № 2634/02-14, нотаріус Чорна С.Г Першої Одеської державної нотаріальної контори повідомила, що жодних доказів щодо родинних відносин з померлим на даний час заявником не надано та роз'яснила право на звернення до суду.

Відповідно до Свідоцтва про народження від 14.11.1969 року, ОСОБА_4 записана матір'ю заявника.

Заявник зазначила, що сімейні стосунки між нею та спадкодавцем ОСОБА_2 виникли приблизно з 1985 року, а саме коли її мати уклала шлюб зі спадкодавцем.

Як встановлено судом, 20.09.1990 року між матір'ю заявника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом РАЦС м. Одеси, актовий запис № 702 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 20.09.1985 року).

15.07.2002 року, мати заявника придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 15 липня 2002 року за реєстровим № 1226, право власності на яку зареєстроване в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» в книзі за № 335пр, на сторінці 121, за № 204, реєстраційний № 37423757, копія якого наявна в матеріалах справи.

24.01.2012 року, померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 від 25.01.2012 року.

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2012 року, спадкоємцями майна ОСОБА_6, 1951 року народження, яка померла 24 січня 2012 року, а саме: ? частки квартири під АДРЕСА_2, яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею - 36,1 кв. м., у тому числі житловою площею - 18,6 кв.м., є її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є спадкоємцем ?частки спадкового майна; дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та є спадкоємицею ? частки спадкового майна.

Заявник зазначила, що на день смерті спадкодавець ОСОБА_2 був самотнім чоловіком, за яким вона здійснювала постійний догляд, як за членом сім'ї.

Факт проживання підтверджується довідкою (випискою із домової книги про склад сім'ї) вих. № 153 від 16.01.2017 року, згідно якої заявник мешкала, проте не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, факт проживання однією сім'єю з спадкодавцем підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_7

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України : суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення:родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; та інше. У судового порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи те, що встановлення факту породжує для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 року, починаючи з 1985 року, тобто більше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.. 15, 16, 1216-1218, 1222, 1258, 1264 ЦК України, ст.ст..2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354, п. 9 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_4) та ОСОБА_2 з 1985 року по день смерті ОСОБА_2, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 08.06.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук