справа № 691/1311/17
провадження № 2/691/91/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» м.Київ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-23059-040313, -

встановив:

Представник ПАТ «Дельта Банк» м.Київ звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-23059-040313.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач мотивує їх тим, що 04 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №001-23059-040313. На підставі договору, відповідачу відкрито картковий рахунок №6021 в національній валюті України гривні та встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 31800,00 грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 21 серпня 2017 року не виконує належним чином зобов»язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. В зв»язку з відкликанням банківської ліцензії у акціонерного товариства «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 року, після спливу чергового строку відновлюваної кредитної лінії, був встановлений ліміт кредитної лінії в розмірі 0,00 грн. сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до договору держатель картки зобов»язаний щомісяця в строки встановлені правилами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в поновму обсязі заборгованості, сплатити всю суму процентів нарахованих за користування кредитних коштів та пеню, яка нарахована у разі порушення строків сплати заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 21 серпня 2017 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 42277 грн. 01 коп., яка складається з: 0,00 грн. - тіло кредиту; 30046 грн. 29 коп. - прострочене тіло кредиту; 12230 грн. 72 коп. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованості за комісіями, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати у виді судового збору.

Відповідач позовні вимоги не заперечив, пояснивши, що причиною не виконання кредитного зобов»язання перед ПАТ «Дельта Банк» є відсутність роботи та постійного доходу, а тому зазначені обставини унеможливили своєчасне внесення коштів на рахунок банківської установи та значно перевищили розмір отриманого кредиту в цілому. Не заперечив при цьому фактичних обставин у справі.

Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, вислухавши учасників справи, дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається та підтверджено матеріалами справи, 04 березня 2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем укладено Кредитний договір №004-06508-220413. Відповідно до частини 2 вказаного Договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок №001-23059-040313 в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 31800,00 гривень. Відповідно до п.2.5 Договору, відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Підписанням цього Договору відповідач засвідчив, що він ознайомлений з Правилами і Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, що виникли на підставі цього Договору (пункт 7.1. договору) (а.с.5-6).

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов'язковою. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. На національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кудла проти Польщі». У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до правил ст.214 ЦПК України обов'язком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного.

Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із досліджених судом доказів вбачається, що на підставі заяви від 04 березня 2013 року, відповідач, уклавши Договір №001-23059-040313, отримав кредит у виді встановленого ліміту кредитної лінії в розмірі 31800,00 грн. (а.с.5-6). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 Договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № 6021 в національній валюті гривні (а.с.5). Згідно п. 2.3 частини 3 Договору, Банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 31800 грн. (а.с.5). Згідно п.1 частини 3 Договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невідємною частиною договору. Вівдповідно до п.2.1 частини 3 Договору, моментом прийняття банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою (а.с.5). На підставі п 2.4 частини 3 Договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах , погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 Договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку. Згідно постанови Правління Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»: виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №181 від 02 жовтня 2015 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважені ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 року), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20 лютого 2017 року продовжено процедуру ліквідації Банку на два роки по 04 жовтня 2019 року включно та продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» - ОСОБА_3 (а.с.10-11). Позивач виконав взяті на себе зобов»язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № 6021 в національній валюті гривні та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 31800 грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 21 серпня 2017 року належним чином не виконує зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом становить - 42277 грн. 01 коп., яка складається з : 0,00 грн. - тіло кредиту; 30046 грн. 29 коп. - прострочене тіло кредиту; 12230 грн. 72 коп. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованості за комісіями (а.с.4).

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, остільки позивач довів суду не виконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором, а відповідач , в силу вищенаведених обставин, слід вважати, що позов визнав.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1600,00 грн., а саме, сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

Позов підтверджується: копією заяви ОСОБА_2 від 04 березня 2013 року, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2017 року, копією тарифів на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна картка №1 «Еволюція», копією рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року за №181, копією наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року за №328, копією постанови Правління Національного Банку України від 02 жовтня 2015 року №684, копією рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 грудня 2015 року за №278, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПАТ «Дельта Банк» від 10 червня 2015 року, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПАТ «Дельта Банк» від 06 листопада 2015 року, платіжним дорученням №6097324 від 06 жовтня 2017 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» м.Київ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №003-23032-01-011 - задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Акціонерного Товариства „Дельта Банк м.Київ вул.Дружби Народів, №38, заборгованість за кредитною лінією №001-23059-040313 від 04 березня 2013 року на рахунок отримувача №1026, банк отримувача Національний банк України МФО 300001, отримувач АТ «Дельта Банк» (в стані припинення), Код отримувача 34047020, в розмірі 42277 (сорок дві тисячі двісті сімдесят сім) грн. 01 коп., яка складається з: 0,00 грн. - тіло кредиту; 30046 грн. 29 коп. - прострочене тіло кредиту; 12230 грн. 72 коп. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Акціонерного Товариства „Дельта Банк м.Київ вул.Дружби Народів, №38, судові витрати по сплаті судового збору на рахунок отримувача №1026, банк отримувача Національний банк України МФО 300001, отримувач АТ «Дельта Банк» (в стані припинення), Код отримувача 34047020 в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп..

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області.

Суддя ОСОБА_4