АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/798/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Дубова М.В.,

за участю: апелянта ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/14157/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2018 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В липні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору у розмірі 19640грн.73коп.

В обґрунтування позову вказав, що 10 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 10790грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, памяткою клієнта та тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідач ОСОБА_4 зобовязання по кредитному договору не виконує та станом на 11.07.2017 року заборгованість по кредитному договору становить 19640грн.73коп., а саме заборгованість по кредиту 9479грн.63коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 7899грн.64коп., заборгованість по пені 850грн., штраф (фіксована частини) 500грн. та штраф (процентна складова) 911грн.46коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18229,27грн., з них: заборгованість за кредитом 9479,63грн., заборгованість за процентами - 7899,64грн., пеня - 850 грн., судовий збір - 1485грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позичальник ОСОБА_4 належним чином не виконував умов кредитного договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає _____________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_5

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 27

стягненню на користь позивача. Відмовляючи у стягненні штрафу суд виходив з того, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що судом не досліджено надані сторонами розрахунки заборгованості по кредиту, в яких наявні розбіжності щодо нарахування відсотків за користування коштами.

Апелянт ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявився.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши учасника справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Встановлено, що 10 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_4 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_4 зобовязався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_4 уклали кредитний договір шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року №СП-2010-256.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та памяткою клієнта складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2010 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою - заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Подавши ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заяву, ОСОБА_4 приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах, Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Також, сторони визначили, що заява, Умови та правила надання банківських послуг, тарифи та памятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Отже, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_4 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрило на імя ОСОБА_4 картковий рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти та через який відповідачем здійснювались фінансові операції. Також, позивач видав ОСОБА_4 платіжні картки, які використовувалися ним для проведення розрахунків. Факт одержання кредитних коштів та платіжних карток не оспорюється відповідачем.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що у період з 22.11.2013 року по 11.07.2017 року відповідач користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що зобовязання відповідно до кредитного договору відповідач належним чином не виконував: своєчасно не вносив платежі на погашення кредиту, своєчасно не сплачував нараховані проценти за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_4 вносив кошти на часткове погашення заборгованості по кредитному договору, прострочена заборгованість по кредиту та процентам виникла з 26.12.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Станом на 11.07.2017 року заборгованість ОСОБА_4 по тілу кредиту становить 9479грн.63коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 7899грн.64коп., по пені 850грн.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, а саме Тарифами обслуговування кредитних карт та пунктами 1.1.5.21, 2.1.1.12.6.1 Правил та умов надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів

Одночасно, Тарифами обслуговування кредитних карт та пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.5 Правил та умов надання банківських послуг передбачено сплату позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, тобто несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Відмовляючи у стягненні штрафу у сумі 500грн. (фіксована частина) та 911грн.46коп. (процентна складова), суд першої інстанції правильно виходив з того, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

Наявність заборгованості по кредитному договору відповідача підтверджено розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому містяться дані щодо дат операцій, деталі операцій та їхні суми, суми залишку після проведеної операції.

Доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом розяснено право на призначення судово-економічної експертизи щодо визначення розміру заборгованості по кредитному договору. Відповідач від проведення експертизи відмовився.

Відповідно до витягу з ОСОБА_3 обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD» пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Базова процента ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) становить 2,5%; за тратами, здійсненими з 01.04.2013р. 2,3%, з 01.09.2014 року 2,7%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 року 3,5%.

Відповідачем при визначенні розміру заборгованості по кредиту здійснено нарахування процентів, виходячи із щомісячної відсоткової ставки - 2,5%. При цьому ним не враховано отримані щомісячно у кредит кошти, не взято до уваги, що за тратами, здійсненими з 01.09.2014 року підлягають нарахуванню проценти, виходячи зі ставки 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 року 3,6%.

Здійснюючи розрахунок процентів за користування кредитом відповідач виходив із щомісячної відсоткової ставки у розмірі 2,5%, що не відповідає умовам кредитного договору, укладеного між сторонами.

Тому, колегія суддів не приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий відповідачем, оскільки він не відповідає умовам кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2018 року.

Судді: /підпис/ ОСОБА_1

/підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова