465/328/17
2/465/34/18
У Х В А Л А

судового засідання

21.06.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в. м. Львові клопотання про призначення повторної судової автотоварознавчої експертизи,-

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» про стягнення грошових коштів.

Від представника відповідача надійшло клопотання про призначення у справі повторної судової авто-товарознавчої експертизи, на вирішення якої він просить поставити ті ж самі питання, які ставились при проведенні попередньої судової експертизи згідно ухвали Франківського районного суду м. Львова від 07.03.2017 року. У клопотанні представник відповідача зазначає про те, що проведена авто-товарознавча експертиза не відповідає умовам Договору страхування. Зокрема посилається на те, що згідно рахунку №0413 від 06.07.2016 року вартість нормо-години офіційного дилера становить 291,67 грн. В свою чергу у Висновку №1515 судової авто-товарознавчої експертизи по цивільній справі 465/328/17 від 10.08.2017 року вартість нормо-годин становить 180,00 грн, що суттєво знижує вартість відновлюваного ремонту. Також представник відповідача посилається на те, що у зазначеному експертному висновку не нараховано ПДВ на роботи та запчастини, що є порушенням п. 10.5.9 Договору страхування.

Представником позивача подано письмове заперечення проти даного клопотання та надано пояснення, аналогічні викладеним в запереченнях.

Заслухавши думку сторін дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача про призначення повторної судової авто-товарознавчої експертизи не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1, ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2, ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30.05.1997 року при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключають участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Згідно п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30.05.1997 року повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Таким чином, при вирішенні питання про призначення повторної експертизи суд в межах заявленого клопотання, після з'ясування питання чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключають участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи, - повинен встановити необґрунтованість висновку експерта, або встановити, що він суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.03.2017 року було задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертів було поставлено наступні питання: 1. Яка ринкова вартість транспортного засобу «AUDI A6 FSI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент події, а саме 29.06.2016 року? 2. Яка вартість відновлювального ремонту завданого власнику транспортного засобу «AUDI A6 FSI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент події, а саме 29.06.2016 року?

Згідно Висновку Львівського НДІСЕ №1515 від 10.08.2017 року, ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2, на 29.06.2016р. до пошкодження у ДТП, становила 618772 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_2, який був пошкоджений у ДТП, в цінах на дату ДТП 29.06.2016 року, становила 415385,44 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження у ДТП 29.06.2016 року, в цінах на 29.06.2016 року, становила 206374,13 грн.

Також, як вбачається із висновку судової авто-товарознавчої експертизи №1515 від 10.08.2017 року, така виконана у відповідності до Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року (зі змінами та доповненнями), «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Мінюсту від 08.10.1998 року (зі змінами та доповненнями), «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої спільним наказом Мінюсту та ФДМУ від 24.11.2003 року з урахуванням особливостей нормативно-правового механізму захисту конкретних субєктивних прав та регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до п.1.4 Інструкції «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998р., під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Відповідно до п. 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки

колісних транспортних засобів затвердженої спільним наказом Мінюсту та ФДМУ від 24.11.2003 року, вимоги методики є обов'язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Посилання представника відповідача на те, що експерт при здійсненні розрахунку не врахував рахунок СТО офіційного дилера № 0413 від 06.07.2016 року, згідно якого вартість нормо-години складає 291.67 грн., тоді як в проведеній експертизі було застосовано 180.00 грн., що суттєво занижує вартість ремонту не заслуговують на увагу виходячи з наступного. За умовами Договору страхування визначення вартості відновлювального ремонту має проводитись на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Матеріалами справи підтверджено, що дорожньо-транспортної пригода мала місце 29.06.2016 року. Відповідач у клопотанні про призначення первинної експертизи від 01.03.2017 року, просив суд провести визначення вартості відновлювального ремонту на дату дорожньо-транспортної пригоди - 29.06.2016 року. Така ж дата визначення вартості відновлювального ремонту була вказана і в ухвалі суду про призначення експертизи від 07.03.2017 року, а саме 29.06.2016 року. В матеріалах справи наявний рахунок СТО офіційного дилера ТОВ «Ніко-Захід» № 0413 від 06.07.2016 року. Проте рахунок СТО офіційного дилера № 0413 від 06.07.2016 року не може прийматись за підставу визначення вартості норм-години, оскільки він виготовлений пізніше від заподіяння шкоди застрахованому автомобілю та не відображає вартості нормо-години, а саме на дату настання дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.8.5.3. Методики вартість ремонтно-відновлювальних робіт може визначатися як добуток від трудомісткості ремонту в нормо-годинах і вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональної. Оскільки в матеріалах справи документальне підтвердження виконаних робіт на СТО офіційного дилера станом на 29.06.2016 року є відсутнім, а сторонами такий доказ не надано, то суд вважає, що експертом правомірно було використано вартість нормо-годин у розмірі 180.00 грн., як середньо-регіональну на підставі «Бюлетня автотоварознавця № 89», що вбачається з висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 1515 від 10.08.2017 року. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що посилання представника відповідача на рахунок СТО офіційного дилера № 0413 від 06.07.2016 року, як на підставу призначення повторної експертизи є безпідставним, оскільки висновок судової експертизи є повним, законним, відповіді надані експертом у повному обсязі та із вірним застосуванням норм матеріального права.

Також не заслуговує на увагу суду посилання представника відповідача на порушення п. 10.5.9. Договору страхування щодо неврахування експертом ПДВ на роботи та запчастини, виходячи з наступного. З висновку судової авто-товарознавчої експертизи №1515 від 10.08.2017 року (аркуш Висновку №6 ремонтної калькуляції) вбачається, що експерт, надаючи відповіді на поставлені запитання, враховував ПДВ при здійснені розрахунку вартості відновлювального ремонту, що відповідає вимогам пункту 8.5.12. Методики, згідно якого вартість складових частин КТЗ за даними іноземних джерел інформації, зокрема зазначених у додатку 8, коригується з урахуванням ввізного мита (якщо КТЗ виготовлено за межами України), податків, зборів і інших обов'язкових платежів. Таким чином доводи відповідачащодо не врахування експертом ПДВ на роботи та запчастини спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати необґрунтованим Висновок Львівського НДІСЕ №1515 від 10.08.2017 року, або таким що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, - учасниками процесу не представлено, судом не здобуто.

За таких обставин суд не вбачає підстав для призначення по даній справі повторної судової авто-товарознавчої експертизи.

Керуючись ст. 104, 113 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна», про призначення повторної судової авто-товарознавчої експертизи.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Ванівський Ю.М.