Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 203/3077/14-ц

провадження № 61-16284св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідач - ОСОБА_8,

представник відповідача - ОСОБА_9,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Максюта Ж. І.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_10, після смерті якого залишилася спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1. Після поховання батька він звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини де дізнався, що батько склав заповіт на ім'я своєї дружини ОСОБА_8, яка отримала спадщину. Він є єдиним сином померлого і батько неодноразово обіцяв залишити йому усе своє майно. З дружиною батько не мав порозуміння, їх стосунки мали періодичний характер. Після, дружина повернулася та перестала пускати до батька як його, так і матір батька. Після чого ОСОБА_10 будучи здоровою людиною раптово захворів та помер. Він вважав, що на час підписання заповіту батько не усвідомлював своїх дій та виникає сумнів, що заповіт підписаний батьком.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_10 27 квітня 2010 року на ім'я ОСОБА_8, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Менделєвою Л. А.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час складення оспорюваного заповіту ОСОБА_10 не мав волі на укладення такого правочину, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що було встановлено висновком Українського центру судових експертиз від 20 квітня 2016 року № 1-20/04.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Судове рішення апеляційного інстанції мотивоване тим, що належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_10 під час складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними суду не надано, а тому немає підстав для визнання заповіту недійсним.

У червні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не в повному обсязі досліджено всі обставини справи, не взято до уваги доводи та докази заявника у справі та неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 доводиться ОСОБА_10 сином від першого шлюбу, а ОСОБА_8 - дружиною.

27 квітня 2010 року ОСОБА_10 склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно відповідачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер, про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 07 лютого 2014 року зроблено актовий запис № 998.

Згідно із висновком Українського центру судових експертиз від 20 квітня 2016 року № 1-20/04, підпис від імені ОСОБА_10 /у графі «підпис»/ у примірнику заповіту, наданому судом, виконано особисто ОСОБА_10 під впливом на нього збиваючих факторів природного характеру незвичайний психофізіологічний стан - хворобливий стан або захворювання, алкогольне або наркотичне сп'яніння, що впливало на письмово-рухові функції організму;рукописний текст від імені ОСОБА_10 у примірнику заповіту, наданому судом, виконано особисто ОСОБА_10 під впливом на нього збиваючих факторів природного характеру незвичайний психофізіологічний стан - хворобливий стан або захворювання, алкогольне або наркотичне сп'яніння, що впливало на письмово-рухові функції організму.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За змістом частини третьої статті 10, пункту 1 частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції,правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що проведеною у справі експертизою не зроблено висновок про неспроможність ОСОБА_10 в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише зроблено висновок, що існуючі в той час фактори природного характеру впливали на письмово-рухомі функції організму, дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені обставини не можуть бути підставою для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених частини першої статті 225 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська