АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

м. Харків

справа № 643/7822/16-ц

провадження № 22ц/790/2563/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2018 року (в складі судді Скотар А.Ю.),

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому, з урахуванням уточнень, просив поділити спільне майно та стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію в розмірі ? частки автомобіля.

В обґрунтування позову вказував, що 25.12.2007 року він уклав шлюб з ОСОБА_3, яка взяла його прізвище. 19.06.2015 року їх шлюб розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова, а фактично шлюбні відносини припиненні ще в березні 2014 року. В період шлюбу у вересні 2012 року ними за спільні кошти придбаний автомобіль НОМЕР_1, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи, що шлюб між сторонами розірваний, згоди щодо поділу спільного майна не досягнуто, позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя.

В суді позивач підтримав позов та пояснив, що спірний автомобіль відчужено відповідачкою без його згоди, отже остання має сплатити 1/2 частину його вартості, встановленої судовою товарознавчою експертизою.

Відповідач проти позову заперечувала посилаючись на те, що наприкінці 2014 року їх з позивачем відносини поліпшились, вони знову почали проживати разом. ОСОБА_1 мав власні борги і вони дійшли згоди щодо продажу автомобіля. Крім того, вона планувала з дітьми з'їздити до матері у Німеччину, дозвіл на що ОСОБА_1, надав, а для оформлення необхідних документів також були потрібні кошти. Отже, за спільною згоду вони продали автомобіль за 35000 грн. (2200 доларів США), частку з яких в розмірі 600-700 доларів взяв позивач з метою розрахунку за боргами, інші кошти, враховуючи поліпшення стосунків, були витрачення на одежу, спільний відпочинок та оформлення документів з метою виїзду дітей за кордон. Крім того, відповідач просила врахувати під час ухвалення рішення той факт, що позивач взагалі не сплачує аліменти на утримання дітей, в наслідок чого виникла суттєва заборгованість.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_1, 2003 року випуску в розмірі 29068 гривень 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 гривні 20 копійок та вартості судової автотоварознавчої експертизи - 2178 гривень.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що автомобіль було продано коли сторони перебувати у шлюбі та за взаємною згодою, в період коли між ними було примирення та спроба зберегти сім'ю.

Крім того, апелянт вказує, що частина грошей від продажу автомобіля була витрачена на часткове погашення боргових зобов'язань позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 травня 2018 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що жодного належного та достовірного доказу, який би свідчив, що дії відповідача з перереєстрації автомобіля на нового власника відбувались за згодою позивача, в тому числі письмовою, як того вимагає закон, суду не надано, що дає підстави стверджувати, що відчуження автомобіля здійснено ОСОБА_2 поза волею позивача.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05.12.2007 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом, а розірваний на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2015 року.

Під час перебування сторін у шлюбі, а саме 01.09.2010 року, придбано автомобіль НОМЕР_1, 2003 року випуску, який зареєстровано за ОСОБА_2, що сторонами не заперечується та підтверджується регіональним сервісним центром у Харківській області МВС України.

Отже, автомобіль НОМЕР_1, 2003 року випуску є таким, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

З довідки Міністерства внутрішній справ України Регіонального сервісного центру в Харківській області від 14.11.2016 року, наявної в матеріалах справи (а.с. 45), вбачається, що 01.09.2010 року автомобіль НОМЕР_1, 2003 року випуску на підставі довідки-рахунку КІМ № 193202 від 31.08.2010 року оформлено ТОВ «ВІП-ЕКСПЕРТ», зареєстровано на ім'я громадянки ОСОБА_2 27.01.2015 року вищевказаних транспортний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_4, на підставі довідки-рахунку ВІА № 653437 від 27.01.2015 року, виданої ТФ «ПОЛЮС». З 12.06.2015 року і по теперішній час автомобіль значиться зареєстрованим на ім'я громадянина ОСОБА_5, на підставі довідки-рахунку ВІА 224543 від 12.06.2015 року оформленої у ТВ «ПОЛЮС».

Також, у вказаній довідці вказано, що підстави проведення реєстраційних дій зберігаються в архіві підрозділу у прошитому, пронумерованому вигляді та опечатані, отримання копій можливо у Порядку тимчасового доступу до речей та документів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, витребувано у відділі МРЕВ у Харківській області відомості у вигляді довідки щодо реєстрації (особу, підстави) на теперішній час автомобіля НОМЕР_1, 2003 року випуску.

Згідно довідки Міністерства внутрішній справ України Регіонального сервісного центру в Харківській області, отриманої 21 березня 2017 року, автомобіль НОМЕР_1, 2003 року випуску, який було зареєстровано на ім'я ОСОБА_2 27.01.2015 року перереєстровано на іншого власника.

Відповідно до статті 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 65 СК України,дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Вказаним вище рішенням встановлено, що спільне життя подружжя не склалося та фактично припинилось з 2014 року, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до довідки Міністерства внутрішній справ України Регіонального сервісного центру в Харківській області від 14.11.2016 року, наявної в матеріалах справи (а.с. 45), вбачається, що 01.09.2010 року автомобіль НОМЕР_1, 2003 року випуску на підставі довідки-рахунку КІМ № 193202 від 31.08.2010 року оформлено ТОВ «ВІП-ЕКСПЕРТ», зареєстровано на ім'я громадянки ОСОБА_2 27.01.2015 року вищевказаних транспортний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_4, на підставі довідки-рахунку ВІА № 653437 від 27.01.2015 року, виданої ТФ «ПОЛЮС». З 12.06.2015 року і по теперішній час автомобіль значиться зареєстрованим на ім'я громадянина ОСОБА_5, на підставі довідки-рахунку ВІА 224543 від 12.06.2015 року оформленої у ТВ «ПОЛЮС».

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_2 перереєстровано автомобіль на нового власника без згоди ОСОБА_1, оскільки, відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2015 року спільне життя подружжя фактично припинилось з 2014 року, а вказаний автомобіль ОСОБА_2 перереєстровано на нового власника 27.01.2015 року.

Будь-яких доказів того, що спірний автомобіль було продано в період перебування сторін у шлюбі та за взаємною згодою, а також того, що частина грошей від продажу автомобіля була витрачена на часткове погашення боргових зобов'язань позивача, апелянтом не надано.

Також відсутні в матеріалах справи докази того, що відповідачка оспорювала рішення суду в частині визначення дати припинення шлюбних відносин.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 червня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

О.Ю. Тичкова