РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В

при секретарі Конопко А.П.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, Хмельницька районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВС Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, Хмельницька районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та просить визнати за нею право власності на 1/6 житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, які складаються з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., прибудови літ. «а», ганку, хлів літ. «Б», хлів літ. «В», хлів літ. «Г», які розташовані по АДРЕСА_1; на ? квартири АДРЕСА_2.

На обґрунтування своїх вимог вона вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6, який до дня смерті постійно проживав в АДРЕСА_1.

На день смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, в тому числі і на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

За життя, ОСОБА_6 заповіту не залишив, тому все належне йому майно відповідно до спадкової справи №1177-2000 від 08 грудня 2000 року було розподілене між всіма спадкоємцями першої черги.

Так відповідно до архівної довідки №2648/01-18 від 06.09.2017 року спадкоємцям ОСОБА_6 видане свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частинах, а саме дружині ОСОБА_7, сину ОСОБА_8 та дочці ОСОБА_1. Таким чином вона, а також її мати та брат стали співвласниками по 1/3 частині кожному домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6 в зазначеному домоволодінні разом проживали ОСОБА_7 та її син ОСОБА_8, хоча останній був зареєстрований за іншою адресою, а саме в АДРЕСА_2. Вказана квартира належала ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 раптово помер. Хоча відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 місце смерті ОСОБА_8 зазначене його місце реєстрації в селищі Богданівці, фактично останній помер в с. Нижчі Вовківці, в будинку, де він проживав разом зі своєю матір'ю. Дані обставини підтверджуються: направленням прокуратури Хмельницького району від ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до якого труп ОСОБА_8 направлено для судово-медичного дослідження з місця виявлення, а саме з АДРЕСА_1. Корінцем лікарського свідоцтва про смерть №1151 від 20.09.2005 року, відповідно до якого свідоцтво про смерть отримала мати покійного ОСОБА_7; довідкою Розсошанської сільської ради №1170 від 29.11.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_8 з 2002 року і по день смерті постійно проживав разом матір'ю в АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_8 залишилась спадкове майно, а саме: 1/3 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке не було оформлене і зареєстроване ним за життя та квартира АДРЕСА_2.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 стали мати покійного ОСОБА_7 та троє його дітей, в тому числі найменша дитина ОСОБА_3, якій на момент смерті спадкодавця на виповнилось 18 років.

Двоє старших дітей спадкодавця заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавали і на даний час на отримання спадщини не наголошують.

ОСОБА_7 вела спільне господарство та проживала із спадкодавцем на момент смерті і заяву про відмову від отримання спадщини не подавала, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_7 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті сина.

Відповідачка на момент відкриття спадщини після смерті її батька не виповнилося 18 років, тому ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не оформили та не зареєстрували у відповідний порядок своє право власності на спадкове майно, однак відповідно до норм Цивільного кодексу України вони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 в рівних частинах кожна, тобто по ? частині всього майна спадкодавця.

Таким чином, після смерті спадкодавця - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 фактично успадкували належну ОСОБА_8 1/3 домоволодіння в АДРЕСА_1 в рівних частинах, що становить по 1/6 кожній, та квартиру в АДРЕСА_2 в рівних частинах, що становить по ? кожній.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла.

За життя ОСОБА_7 залишила заповіт на все майно, яке їй належало б на день смерті, на ім'я доньки ОСОБА_1 та онуки ОСОБА_5 в рівних частинах кожній. Даний заповіт складений спадкодавцем 17 червня 2013 року.

У встановлений чинним законодавством України шестимісячний термін , для оформлення спадкових прав, вона звернулася до Хмельницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 на підставі чого державним нотаріусом була відкрита спадкова справа.

Після спливу шестимісячного строку спадкоємцям ОСОБА_1 та

ОСОБА_5 видані свідоцтва про право на спадщину в рівних частинах кожному за заповітом тільки на 1/3 домоволодіння. На підставі вказаних свідоцтв про прийняття спадщини, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 01.09.2017 року зареєстрували своє право власності на 1/6 частини вказаної будівлі кожна.

Однак, на 1/6 домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 та на ? частини квартири АДРЕСА_2, які раніше належали ОСОБА_8 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_7, оскільки за життя спадкодавиця прийняла, але не оформила дане майно.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву , в якому зазначає, що позов є безпідставним так як у своїй позовній заяві та позивач

ОСОБА_1 безпідставно зазначає, що нібито, після смерті її батька ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частина домоволодіння по АДРЕСА_1, а також квартира АДРЕСА_2. Однак такі твердження позивачки не відповідають дійсності і спростовуються письмовими доказами: копією розпорядження директора Богдановецького ВКП комунальних послуг «Комунальник» від 14.10.2005 року №73 про передачу у приватну власність шляхом приватизації їй вказаної квартири; копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2, виданого на її ім'я 30.11.2005 року Богдановецьким ВКП комунальних послуг «Комунальник», а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого на її ім'я Хмельницьким БТІ 30.11.2005 року, згідно якого за нею зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 в результаті її приватизації, а не шляхом спадкування після смерті її батька.

Таким чином, на момент смерті її батька спадкове майно на яке може претендувати позивачка складалося лише з 1/3 частини домоволодіння по

АДРЕСА_1.

Представник третьої особи - ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Представник Хмельницької районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_6, який до дня смерті постійно проживав в АДРЕСА_1.

На день смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, в тому числі і на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6.

Відповідно до архівної довідки №2648/01-18 від 06.09.2017 року - по документам архівного фонду Хмельницької районної державної нотаріальної контори встановлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_6, заведена спадкова справа №1177-2000 від 08 рудня 2000 року, спадкоємцям: дружині ОСОБА_7, сину ОСОБА_8, дочці ОСОБА_1 - видано свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах кожному - на гуманітарну матеріальну допомогу за рахунок Швейцарського фонду в сумі 400 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла.

За життя ОСОБА_7 залишила заповіт на все майно, яке їй належало б на день смерті, на ім'я доньки ОСОБА_1 та онуки ОСОБА_5 в рівних частинах кожній. Даний заповіт складений спадкодавцем 17 червня 2013 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 видані свідоцтва про право на спадщину в рівних частинах кожному за заповітом на 1/3 домоволодіння по АДРЕСА_1.

За змістом статті 525, частини другої статті 548 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття - дня смерті спадкодавця.

Разом з тим згідно із частиною першою статті 563 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі смерті члена колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

До суду не надано документів, які свідчать хто станом на 15 квітня 1991 року був членом колгоспного двору АДРЕСА_1, головою якого був ОСОБА_6.

Крім того, до суду не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що ОСОБА_7 на момент смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_1, а також, що вона прийняла спадщину після його смерті.

За таких обставин позовна вимога про визнання за ОСОБА_1 права власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, на 1/6 житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, які складаються з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., прибудови літ. «а», ганку, хлів літ. «Б», хлів літ. «В», хлів літ. «Г», які розташовані по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що позовна вимога про визнання права власності на ? квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_8, задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2, виданого 30.11.2005 року Богдановецьким ВКП комунальних послуг «Комунальник», власником квартири є ОСОБА_3. ОСОБА_8 не був власником вказаної квартири, а тому вона не може бути включена до спадкового майна.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.392 ЦК України, ст.ст.120, 123, 525, 548, 563 ЦК УРСР ( у редакції 1963 року), ст.ст. 4, 12, 81, 258, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, Хмельницька районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_1, проживає в АДРЕСА_3;

Відповідач: ОСОБА_3, проживає АДРЕСА_2;

Треті особи: ОСОБА_5, яка проживає АДРЕСА_4;

Хмельницька районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, знаходиться в м. Хмельницькому по

вул.. Львівське шосе, 10/1.

Повний текст рішення виготовлений 11.06.2018 року.

Суддя: