Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 227/3225/15

провадження № 61-12672св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - приватне підприємство «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь»

представник відповідача - адвокат Нікітін Дмитро Олександрович,

третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,

представник третьої особи - Бабійчук Тетяна Валеріївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Донецької області в складі колегії суддів: Новосядлової В. М., Груіцької Л. О., Новосьолової Г. Г. від 20 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь» (далі - ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь») про встановлення факту перебування у трудових відносинах її чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, з відповідачем.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 з 13 серпня 2013 року по 10 жовтня 2013 року перебував у трудових відносинах з ПП «Білозерська ремонтно-експлуатайційна служба «Промінь», однак запис в трудовій книжці про роботу на цьому підприємстві відсутній. У жовтня 2013 року ОСОБА_4 на підставі трудової угоди був допущений до робіт по обрізці гілок та дерев, під час виконання яких був смертельно травмований, та ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм помер. 11 квітня 2014 року комісією Територіального управління Держгірпромнагляд у Донецькій області проведене спеціальне розслідування нещасного випадку, за результатами якого складений акт за формою Н-1 № 1 від 11 липня 2014 року. Необхідність встановлення факту перебування її чоловіка у трудових відносинах із відповідачем у період з 13 серпня 2013 року по 10 жовтня 2013 року обумовлена потребою в отриманні страхових виплат у зв'язку із смертю чоловіка у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2015 року позов задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у трудових відносинах з ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь» з 13 серпня 2013 року по 10 жовтня 2013 року.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив із того, що ОСОБА_4 був фактично допущений до роботи відповідачем і отримав смертельну травму під час виконання ним трудових обов'язків про що складено відповідний акт за формою Н-1, а відтак нещасний випадок є таким, що пов'язаний з виробництвом.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь» задоволено. Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_4 працював у ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь» за цивільно-правовою угодо, умовами якої сторони погодили обсяг відповідальності, відмінний від норм трудового законодавства та встановили майнову відповідальність на рівні цивільно-правових відносин, що притаманно договору підряду.

У березня 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у які, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року і залишити в силі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2015 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно з'ясовано характер спірних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що 13 серпня 2013 року по 10 жовтня 2013 року чоловік позивача - ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь» по трудовій угоді, згідно якої робітник виконував сезонні роботи (стрижка газонів, обрізка дерев тощо).

У жовтня 2013 року чоловік позивача на підставі трудової угоди, який по виробничим обставинам, не був ним підписаний, але він був допущений до виконання робіт (обрізка гілок та дерев), 10 жовтня 2013 року під час виконання трудових обов'язків був смертельно травмований. Від отриманої травми він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в лікарні, що підтверджено копією свідоцтва про смерть від 15 жовтня 2013 року.

11 квітня 2014 року комісією Територіального управління Держгірпромнагляд у Донецькій області було проведене спеціальне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4 10 жовтня 2013 року у ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь», трудова угода яку склав чоловік позивача з відповідачем має ознаки трудового. Відповідно до цього, було складено акти по формі Н-1 та Н-5 від 11 липня 2014 року.

Відповідно до вимог частини першої та третьої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

За правилами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, на визначений строк та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи (частина четверта статті 24 КЗпП України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, законом передбачено, порядок укладення трудового договору й необхідні його умови, при прийнятті відповідного працівника на роботу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що її чоловіка було фактично допущено до роботи, без належного оформлення трудової книжки та наказу.

Місцевий суд, обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_1, оскільки відповідно до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № N 1232, оскільки ОСОБА_4 фактично був допущений до роботи у ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь», під час якої з ним стався нещасний випадок, визнаний у результаті проведення комісією спеціального розслідування таким, що пов'язаний з виробництвом.

Разом із тим, факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_4 з відповідачем підтверджується копією довідки про середню заробітну плату від 29 липня 2014 року, копією списків на перерахування заробітної плати працівникам ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь» за три місяці - липень, серпень, жовтень 2013 року.

Установивши, що ОСОБА_4 за згодою та відома директора ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь» фактично був допущений до роботи на підприємстві, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про виникнення трудових відносин між ОСОБА_4 та відповідачем.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Висновки апеляційного суду про те, що ОСОБА_4 виконував у відповідача роботу за цивільно-правовою угодою, яка містить ознаки підряду є помилковими та спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи. При цьому апеляційним судом не було враховано, що комісією про розслідування нещасного випадку на виробництві був складений акт за формою Н-1, який не оспорений та не скасований, та відповідно до якого нещасний випадок, який потягнув смерть потерпілого, стався з останнім при виконанні ним трудових обов'язків у відповідача.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову апеляційного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2015 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване судове рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило