Справа № 361/703/18
Провадження № 2/361/1298/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 неповернуту суму боргу в розмірі 100000 грн.

Свій позов обґрунтовує тим, що 01 вересня 2017 року за договором позики вона передала відповідачу 100000 грн. готівкою, що підтверджується власноручно написаною розпискою про отримання коштів.

Згідно змісту розписки ОСОБА_2 зобов'язувався повернути позичену суму до

01 січня 2018 року. Проте своїх зобов'язань належним чином він не виконав, вказану суму позики їй до цього часу не повернув.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У поданому до суду відзиві вказав, що він дійсно отримав від позивача кошти в розмірі 100000 грн., проте повернути їх не може через скрутне матеріальне становище. Зобов'язується погасити борг, як тільки у нього з'явиться така можливість. Також просив розглянути справу у його відсутність.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 01 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримала в борг від

ОСОБА_1 100000 грн. та зобов'язався повернути позичену суму до 01 січня 2018 року.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 від позивача ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 100000 гривень підтверджується розпискою відповідача від 01 вересня 2017 року. На час розгляду цивільної справи в суді за вказаним вище позовом, відповідач свої зобов'язання не виконав, що підтвердив у поданому до суду відзиві.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом норм ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Суд встановив, що всупереч вимогам закону та умовам укладеного сторонами

01 вересня 2017 року договору позики відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань не виконав, у визначений сторонами строк до 01 січня 2018 року суму позики в розмірі 100000 гривень позивачу ОСОБА_1 він не повернув.

Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1000 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України , суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 100000 гривень 00 коп. (сто тисяч гривень 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.