Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/1064/18

№ 2/610/560/2018

11.06.2018 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

позивача: прокурора Євсюкова О.С.,

відповідачів: представників Савинської селищної ради - за посадою Матвієнко Ю.М., за довіреністю Яковлєвої Н.П., представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши в місті Балаклія Харківської області у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу № 610/1064/18 (№ 2/610/560/2018) за позовом першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави до Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними, скасування рішень та державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

Позивач просить:

1.визнати незаконним та скасувати рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області № 52-VI від 11.12.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Савинської селищної ради в межах населеного пункту смт. Савинці»;

2.визнати незаконним та скасувати рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області № 244-VII від 07.07.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в смт. Савинці»;

3.скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.07.2016 року № 15438452 державного реєстратора Балаклійської районної державної адміністрації Сідак М.В. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2.

Обґрунтовуючи позов зазначив, що рішенням ІІI сесії VІІ скликання № 52-VІ від 11.12.2015р. Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області ОСОБА_4 було надано дозвіл на виготовлення проект землеустрою, а рішенням XIV сесії VІІ скликання Савинської селищної ради № 244-VII від 07.07.2016р. було затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в смт. Савинці, кадастровий номер НОМЕР_2, та надано відповідачу вказану земельну ділянку у приватну власність із земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної форми власності. Земельну ділянку зареєстровано відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.05.2017р. у справі № 610/979/17 відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Порушення виявилося в тому, що під час прийняття Савинською селищною радою рішення № 244-VII від 07.07.2016р. та оформлення відповідачем права власності на земельну ділянку, відповідач була посадовою особою органу місцевого самоврядування, займала посаду землевпорядника Савинської селищної ради, та не повідомила Савинську селищну раду про наявність реального конфлікту інтересів. Тому прийняті рішення підлягають скасуванню.

В суді представник позивача позов підтримав з наведених у ньому підстав. Вказав, що всі докази ним були надані суду.

Відповідачем Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області було надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» не може слугувати самостійною підставою для позбавлення її права власності на землю. В постанові про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, на яку позивач посилається як на основний доказ, не ставиться під сумнів законність оскаржуваних рішень. Вважає, що оскаржувані рішення були прийняті з врахуванням всіх вимог діючого законодавства України, оскільки в жодному законі не має заборони надавати у власність земельні ділянки громадянам, які працюють в органах місцевого самоврядування. Крім того, така підстава припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, на що направлені вимоги позивача, не передбачена ЗК України. Посилання позивача на приписи ч. 1 ст. 21 ЦК України є безпідставними через те, що факт притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не є законною підставою вважати, що оскаржуані рішення суперечать актам цивільного законодавства, а також позивач не надав жодних доказів про порушення прийнятими рішеннями будь-чиїх цивільних прав або інтересів. Зазначив, що державний реєстратор, чиє рішення просить скасувати позивач, не є стороною по справі, тому позбавлений права висловити свою думку щодо цього (а.с. 57, 64).

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали свій відзив проти позову та зазначили, що притягнення ОСОБА_4 до адміністратвиної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення не є підставою для припинення права власності, передбаченою ЗУ «Про запобігання корупції» та ЗК України. Зазначили, що коли ОСОБА_4 зверталась до Савинської селищної ради з заявою про надання їй вказаної земельної ділянки у приватну власність, інших заяв від громадян щодо цієї земельної ділянки не було.

Відповідачем ОСОБА_4 було надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вона, як землевпорядник Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, вже понесла відповідне покарання за вчинення адміністративного правопорушення (не повідомила про наявність реального конфлікту інтересів) у вигляді штрафу, іншого додаткового покарання у вигляді конфіскації або примусового відчуження земельної ділянки постанова про притягнення її до відповідальності не містить. Крім того, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено. Оскільки оскаржувані рішення, якими їй було надано у власність земельну ділянку, є ненормативними актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію фактом їх виконання, тому не можуть бути в подальшому скасовані органом місцевого самоврядування або судом. Зазначила, що методичні рекомендації із застосування антикорупційного законодавства не можуть бути належною підставою для скасування права власності позивача, оскільки вони не є законодавчим актом, який можливо застосувати як закон, який регулює спірні правовідносини. Враховуючи, що ОСОБА_4 було реалізовано право кожного громадянина на отримання у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею не більше 2га, тому позовні вимоги позивача не грунтуються на нормах чинного законодавства (а.с. 50-55).

В суді представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, підтримав доводи, які були наведені у відзиві на позов.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якому позивач просив позов задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП визнала та за постановою від 11.05.2017р. була притягнута до відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією. Зазначив, що конфлікт інтересів існує в усіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об'єктивність рішення, навіть тоді, коли прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює. Посилався на ст. 67 ЗУ «Про запобігання корупції» щодо визнання незаконними в судовому порядку за заявою прокурора нормативно-правових актів, рішень, виданих (прийнятих) з порушенням вимог цього Закону. Тому, відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд повинен визнати незаконним та скасувати правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, оскільки він суперечить актам цивільного закондавства і порушує цивільні права або інтереси (а.с. 40-49).

Позивач в суді підтримав свої доводи, викладені у відповіді на відзив.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В даному випадку, перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до відповідачів Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області та ОСОБА_4, оскільки відсутній орган державної влади чи інший суб'єкт владних повноважень до компетенції якого віднесені повноваження на звернення до суду з таким позовом.

Рішенням ІІI сесії VІІ скликання № 52-VІ від 11.12.2015р. Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області ОСОБА_4 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) Савинської селищної ради комунальної власності, в межах населеного пункту смт. Савинці, орієнтовною площею 2,0 га, з метою отримання земельної ділянки у власність, який необхідно надати на розгляд та затвердження до селищної ради (а.с. 13).

На виконання цього рішення відповідач ОСОБА_4 замовила і їй був виготовлений проект землеустрою.

Рішенням XIV сесії VІІ скликання № 244-VІІ від 07.07.2016р. Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (площею 2,0 га, кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення особистого селянського господарства в смт. Савинці, який виготовлено ТОВ «Інженерно правовий центр «Гранд» на замовлення ОСОБА_4, надано ОСОБА_4 у приватну власність безкоштовно земельну ділянку (площею 2,0 га, кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення особистого селянського господарства (рілля) із земель запасу комунальної форми власності, яка розташована в смт. Савинці; зобов'язано ОСОБА_4 зареєструвати право власності на земельну ділянку (а.с. 14).

14.07.2016р. за № 15438452 державним реєстратором Балаклійської районної державної адміністрації Сідак М.В. на підставі вищевказаного рішення за відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер НОМЕР_2, в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19, 20).

Реєстрація права власності здійснена у Відділі з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області.

За постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.05.2017р., яка набрала законної сили 23.05.2017р., ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідача визнано винною у тому, що працюючи землевпорядником Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, готувала, виносила на розгляд селищної ради і доповідача пропозиції щодо власних земельних питань, однак не повідомила про наявність у неї конфлікту інтересів (а.с. 15-18).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону тощо.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що Савинська селищна рада Балаклійського району Харківської області правомочна розглядати і вирішувати земельні питання.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування (п.г) ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, визнання незаконним чи протиправним відповідного рішення органу місцевого самоврядування (у даному випадку рішень з земельних питань щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та затвердження такого проекту) та його скасування чи визнання недійсним повинно обґрунтовуватися в першу чергу дійсно існуючою суперечністю між змістом такого оспорюваного рішення та нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, оскаржувані рішення були прийняті в порядку реалізації права громадян України на безоплатне отримання земельних ділянок відповідно до граничних норм (розмірів) безоплатної приватизації.

Проте, заявляючи цей позов і підтримуючи його в суді, прокурор не наводить жодного доводу на підтвердження невідповідності прийнятих рішень певним конкретним приписам закону.

Зокрема, позивач не наводить і не обґрунтовує яким чином надання громадянину України дозволу на розроблення проекту землеустрою та його затвердження суперечить нормам чинного законодавства України, чому відповідні заяви (клопотання) ОСОБА_4 були задоволені протиправно, якими повинні бути законні рішення селищної ради з цього питання, які положення нормативно-правових актів це підтверджують тощо.

Відтак, суд, вирішуючи цей спір на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, не знаходить яких-небуть підстав для висновку про суперечність змісту прийнятих рішень селищної ради положенням чинного законодавства України, що повинно бути передумовою для визнання таких рішень протиправними і їх скасування.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність. А частиною 7 цієї ж статті на такий орган покладено обов'язок провести розгляд клопотання у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж мотивовану відмову у його наданні. При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У даному ж випадку з матеріалів справи не вбачається та не обґрунтовується стороною позивача факту існування підстав для відмови в задоволенні клопотань ОСОБА_4, тобто не встановлено потенційної можливості прийняття селищною радою інших рішень, аніж ті, які було оформлено рішеннями селищної ради від 11.12.2015 року та від 07.07.2016 року. Отже, стверджуючи про незаконне надання органом місцевого самоврядування земельної ділянки в приватну власність фізичній особі, прокурор, водночас, не вказує на нормативне обґрунтування такого твердження, тобто не покладається на норми чинного законодавства, які забороняли би надавати землю ОСОБА_4 або ж обумовлювали необхідність прийняття якогось іншого рішення зі сторони органу місцевого самоврядування.

Також, як встановлено судом, ОСОБА_4 за власні кошти виготовила проект землеустрою, а Савинська селищна рада не претендує на спірну земельну ділянку.

Окрім цього, суд зазначає, що метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року вказано, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних правовідносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, але вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися у порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Однак, зі змісту даного позову, його обґрунтування та його вимог не вбачається яким чином задоволення відповідних позовних вимог забезпечить досягнення мети цивільного судочинства й яким чином воно може відновити порушені права й інтереси учасників спірних правовідносин, яких саме, більш того порушення яких не доведено належним чином.

Тим більш, що представник Савинської селищної ради в судовому засіданні підтвердила про відсутність інших заяв від громадян щодо спірної земельної ділянки на момент звернення ОСОБА_4

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України викладеній у рішенні №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року потрібно розрізняти нормативні та ненормативні акти органу місцевого самоврядування.

До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальних характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до останнього абзацу п. 5 цього рішення Конституційного Суду України, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Оскаржувані рішення Савинської селищної ради, з прийняттям яких виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання, а відтак їх скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки в неї виникло право володіння земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06 квітня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України "Про запобігання корупції" нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Таким чином, вищезазначена норма закону передбачає диспозитивність дій суду щодо визнання рішень незаконними в судовому порядку, та не зобов'язує суд в імперативному порядку визнавати рішення органу місцевого самоврядування недійсними з вищенаведеної підстави, тобто наявність потенційного або реального конфлікту інтересів не тягне за собою автоматичної недійсності прийнятих рішень колегіального органу та лише у визначених законом випадках може впливати на втрату правомочності органу.

Суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв'язку з чим, заявляючи певні позовні вимоги особа повинна нести тягар їх доказування. Однак, у даному випадку позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог і ним не було доведено протиправності оспорюваних рішень з тих підстав, які заявлені за цим позовом, та те, що неповідомлення нею про реальний конфлікт інтересів могло вплинути на результат прийнятих рішень, тому притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за те, що вона готувала, виносила на розгляд селищної ради і доповідача пропозиції щодо власних земельних питань, однак не повідомила про наявність у неї конфлікту інтересів, не може бути підставою для припинення її права власності на земельну ділянку. Крім того, така підстава не передбачена і статтею 140 Земельного кодексу України.

Тим бульш, що за корупційне правопорушення вона вже понесла адміністративну відповідальність у вигляді штрафу.

Тобто, прийнятті рішення, що стосуються інтересів ОСОБА_4, не суперечать актам цивільного законодавства і не порушують цивільні права або інтереси інших осіб.

Водночас, позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, прийняте державним реєстратором Балаклійської районної державної адміністрації Сідак М.В., однак до участі у справі у якості відповідача не залучено Відділі з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, реєстратором якого було здійснено реєстрацію права власності та на права та обов'язки якого може вплинути рішення у справі.

Суд не має права ухвалювати судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування судового рішення (ст. 376 ЦПК України).

За правилами ч. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача у разі, якщо предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Виходячи з цього, залучення належного відповідача цілком розраховане лише на ініціативу позивача. Якщо відсутня така ініціатива, суд не має права залучати іншого відповідача ані замість неналежного відповідача, ані як співвідповідача.

Оскільки позов пред'явлено не до всіх належних відповідачів, суд позбавлений можливості повно, всебічно дослідити існуючі правовідносини та прийняти рішення з дотриманням прав та інтересів державного органу, державний реєстратор якого прийняв оскаржуване рішення.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що в задоволенні позову першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури в інтересах держави відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Повністю відмовити в позові першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави до Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними, скасування рішень та державної реєстрації.

Дата складання повного судового рішення 15 червня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави, місцезнаходження: 64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Богданівська, б. 17.

Відповідач: Савинська селищна рада Балаклійського району Харківської області, місцезнаходження: 64270, Харківська область, Балаклійський район, смт. Савинці, вул. Соборна, б. 49, .

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1.

Головуючий В.М. Стригуненко