АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 629/4042/17 (категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносин)

Провадження № 22ц/790/3087/18

23 червня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

розглянув в порядку письмового провадження справу за апеляційної скаргою ОСОБА_3

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2018 року (суддя Попов О.Г.)

у цивільній справі (№ 629/4042/17) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнила та просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що вона навчається на IV курсі в обласному комунальному закладі «Лозівське училище культури і мистецтв» на денній формі навчання за контрактом, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Відповідно до пункту 4.2 договору загальна вартість освітньої послуги становить 12 000 грн., яка повністю сплачена її матірю. Крім цього, її мати несе витрати на продукти харчування, придбання одягу, оплату комунальних послуг, витрати, повязані з її навчанням. На даний час у її матері скрутне матеріальне становище і вона не має можливості їй допомагати, тому вона потребує матеріальної допомоги з боку батька.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4Се. аліменти на її утримання у звязку з навчанням в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 30.10.2017 року до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує, що на даний час він є пенсіонером, інших доходів, окрім пенсії, не має, це підтверджується відомостями з інформаційного Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів утриманих податків № 4015 від 08.12.2017 року. Пенсія разом з надбавкою непрацюючим пенсіонерам, становить 2860 грн. 96 коп. за місяць, що підтверджується довідкою № 2113 від 07.12.2017 року виданою ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області. Разом з тим, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця не взяв до уваги той факт, що в даний час він перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_6, та від цього шлюбу має неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на його повному утриманні, та матеріально забезпечується з його пенсії. Крім того, його цивільна дружина не працює, згідно довідки № 33736 від 07.12.2017 року перебуває з 01.01.2017 року на обліку як безробітна в Лозівському міськрайонному центрі зайнятості з допомоги по безробіттю вона забезпечує проживання для себе. Також його цивільна дружина є студентом Харківського національного університету міського господарства ім.О.М. Бекетова, форма навчання заочна, платна. Вартість навчання цивільної дружини у розмірі 333 грн. він щомісяця оплачу зі своєї пенсії, оскільки коштів, які вона отримує у якості допомоги по безробіттю недостатньо.

З урахуванням його витрат за рахунок пенсії на харчування, одяг та а комунальних послуг, оплатою послуг на навчання дружини у нього практично не залишається коштів на харчування, одяг житло.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просила рішення районного суду залишити без змін та апеляційну скаргу залишити без задоволення. В обґрунтування відзиву ОСОБА_4 зазначала, що вона навчаючись на денній формі навчання і не має можливості працювати та матеріально себе забезпечувати, потребує матеріальної допомоги не лише від своєї матері, яка зараз як може допомагає, але й від батька. Її проживання разом із матір'ю, вже передбачає її утримання за рахунок матері, бо мати несе витрати на продукти харчування, витрати на її одяг, оплату комунальних послуг за квартиру в якій вони проживаю разом, витрати пов'язані із навчанням. До того ж, на утриманні матері окрім неї знаходиться ще її молодший брат - який є малолітнім.

Крім того, відповідач сплачував на її утримання на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі 1/4частини усіх видів доходу до її повноліття - 01 вересня 2017року і не звертався до суду із заявою про зменшення розміру аліментів внаслідок погіршення майнового стану або зміни сімейного стану, під час розгляду справи він вказані обставини підтвердив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в ред. Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У силу положень частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Статтею 199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частити першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, а учасниками не оспорюється, що відповідач ОСОБА_3 є батьком позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Із довідки обласного комунального закладу «Лозівське училище культури і мистецтв» № 256 від 25.09.2017 року та договору про підготовку фахівця з вищою освітою від 14.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 навчається на 4 курсі по спеціальності «Декоративно-прикладне мистецтво» денної форми навчання за контрактом (наказ про зарахування від 18.08.2014 року № 124-у), термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018р., загальна вартість освітньої послуги становить 12000 грн. (а.с.7,8).

ОСОБА_3 є пенсіонером МВС, отримує пенсію, розмір якої станом на 01.12.2017р. становить 2860,96 грн., що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 07.12.2017 року за № 2113, має задовільний стан здоровя (а.с. 26, 27).

Крім того, ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21)

Задовольняючи частково позовні вимоги з урахуванням конкретних обставин справи та доказів, яким надано належну оцінку в порядку ст. 89 ЦПК України, суд першої інстанції вірно визначив обов'язок відповідача по сплаті аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в тій частині, що відповідач у відповідності із вимогами закону та обставинами справи зобовязаний і має можливість приймати участь в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції не врахував наявність на утриманні ОСОБА_3 малолітнього сина ОСОБА_7, що, відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду в частині розміру стягуваних аліментів.

Крім того, при визначенні розміру аліментів на понов літню дитину, яка навчається, поза увагою суду залишилася та обставина, що стаття 200 СК України містить вимогу про необхідність враховувати обставини, передбачені статтею 182 цього Кодексу, але не обмеження мінімального розміру, передбаченого частиною другим реченням частини 2 ст.182 СК України, яка міститься в статті 182 СК України у якості гарантованого мінімального розміру аліментів для неповнолітніх.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки колегія суддів з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, принципу рівності обов'язку батьків в утриманні дитини, а також на те, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання, тому розмір стягнутий судом підлягає зміні до 1/6 частині.

В іншій частині рішення суду колегія вважає таким, що воно відповідає вимогам закону.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині вимог про відмову у позові з посиланням на скрутний матеріальний стан та наявність на його утриманні непрацюючої співмешканки ОСОБА_6, матері їх спільної дитини ОСОБА_7, оскільки вказана обставина у розумінні ст. ст. 21, 75, 198, 199 СК України не є доказом існування обставин, що унеможливлює здійснення ним передбаченого законом обовязку приймати участь в утриманні повнолітньої дитини, яка навчається.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 376, 381-384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в звязку з навчанням в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 30.10.2017 року до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 червня 2018 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

ОСОБА_2