Справа № 148/2438/16-ц
Провадження № 22-ц/772/1074/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 рокуСправа № 148/2438/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

за участю секретаря Агеєвої Г.В.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_3,

заінтересована особа: Тульчинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,

заінтересована особа: ОСОБА_4,

заінтересована особа: ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року, постановлену під головуванням судді Ковганича С.В. в приміщенні Тульчинського районного суду Вінницької області, повний текст ухвали виготовлено 21 березня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву мотивовано тим, що в провадження відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження ВН №22803105 відповідно до виконавчого листа №2-1065, виданого 11 жовтня 2010 року з виконання заочного рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2010 року, яким його зобовязано знести прибудову, яка знаходиться на межі його земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_4 в с. Копіївка по вул. Кірова, 77 та зрізати дерева. Зазначив, що відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 07 липня 2015 року він є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки площею 0,068 га для ведення особистого селянського господарства. Так, згідно з кадастровим планом даних земельних ділянок, прибудова, яку згідно з виконавчим провадженням зобов'язано знести, розташована на належній йому землі, а тому просив визнати виконавчий лист №2-1065, виданий 11.10.2010 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Відновлено стягнення за виконавчим листом №2-1065/10 від 11.10.2010 року, виданим 19 листопада 2010 року Тульчинським районним судом Вінницької області у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення порушень права володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою.

Вирішено питання про судові витрати.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів, які б підтверджували підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 432 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, мотивовану тим, що виконати рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2010 року не є можливим, оскільки він є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки площею 0,068 га для ведення особистого селянського господарства, при цьому за кадастровим планом даних земельних ділянок, прибудова, яку за виконавчим провадженням ВН №22803105 зобовязано знести, розташована на належній йому землі, а не на межі земельних ділянок, а тому просив ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У відзиві, поданому ОСОБА_4 зазначено, що заява ОСОБА_3 є безпідставною, оскільки зі змісту заочного рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2010 року вбачається, що останній самочинно збудував на межі земельних ділянок, якими користувалися стягувач та заявник, господарську будівлю-прибудову, при цьому наявність у власності заявника земельної ділянки під самочинно збудованим нерухомим майном не є підставою для невиконання судового рішення і як наслідок визнання виконавчого листа №2-1065, виданого 11 жовтня 2010 року, таким, що не підлягає виконанню, відтак правові підстави для задоволення заяви відсутні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому надано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорено, що заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2010 року позов ОСОБА_4І, до ОСОБА_3 про усунення порушень права володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3 знести прибудову, яка знаходиться на межі його земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_4 в с. Копіївка по вул. Кірова, 77 та зрізати дерева в кількості 21 штук: 4 горіха, 2 клена, 11 сливок, 1 яблуня, 1 вишня, 2 чагарника та молоді ясенчуки.

11 жовтня 2010 року Тульчинським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист у справі №2-1065/10.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції від 03 грудня 2015 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1065, виданого 11 жовтня 2010 року Тульчинським районним судом Вінницької області.

Звернувшись в суд із заявою, ОСОБА_3 заявлено вимогу про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, при цьому вимогу обґрунтовано тим, що він є власником земельної ділянки на якій розташована спірна прибудова.

З матеріалів справи видно, що згідно копії кадастрового плану даних земельних ділянок, схеми обстеження земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, фотознімків межі, дана прибудова розташована на межі земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що в свою чергу також було встановлено заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2010 року, на підставі якого і було видано виконавчий лист №2-1065.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_3 не надано доказів того, що на даний час змінилися умови, на підставі яких виконання виконавчого листа №2-1065, виданого 11 жовтня 2010 року Тульчинським районним судом Вінницької області, є неможливим.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що спірна прибудова розташована на належній йому земельній ділянці, і що саме ОСОБА_4 знищила межові знаки та встановила паркан, змінивши лінію межі в бік його земельної ділянки, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області встановлено, що прибудова, яка підлягає знесенню знаходиться на межі земельних ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_4, при цьому вказане судове рішення набуло законної сили і саме на підставі цього рішення видано виконавчий лист, який ОСОБА_3 просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто постановлена ухвала відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_7: /підпис/ ОСОБА_2

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

ОСОБА_7 ОСОБА_2