Справа № 146/1598/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" червня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Сідак Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Антонівська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0107733, виданий 12 лютого 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_3, яка померла 21 грудня 1998 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області та встановити факт, що померла 21 грудня 1998 року ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 047409, виданого від 21 грудня1998 року Антонівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 39 та ОСОБА_4, зазначена в заповіті, складеному 19 січня 1985 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області, засвідченого секретарем сільської ради ОСОБА_5, є однією і тією ж особою.

Дана заява обґрунтована наступним.

21 грудня 1998 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області померла баба заявника ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно.

Заявник зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом, який баба склала на його імя.

Належний ОСОБА_3 житловий будинок, розташований по вул. Першотравнева, 1 в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області ОСОБА_1 прийняв в нотаріальному порядку, про що отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 17 серпня 1999 року Томашпільською державною нотаріальною конторою.

Однак, як згодом зясувалося 12 лютого 1997 року ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0107733 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Антонівське» с. Антонівка розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в нартурі (на місцевості).

В даний час заявник має намір прийняти у спадщину право на земельну чатку (пай), що належало його бабі, однак під час підготовки документів для оформлення спадщини було встановлено, що в належному спадкодавцю сертифікаті на право на земельну частку (пай) по батькові спадкодавця помилково зазначено як «Моісеївна». Крім того, у заповіті складеному 19 січня 1985 року по батькові спадкодавця значиться як «Мойсеївна».

В судове засідання представник заявника ОСОБА_1 за дорученням ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність та відсутність заявника, зяву підтримує, просить заявлені вимоги задовольнити.

Представник заінтересованої особи Антонівської сільської ради Томашпільського раойну Вінницької області в судове засідання не зявився, однак головг сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що є жителем ІНФОРМАЦІЯ_1 та йому відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яка померла в грудні 1998 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області є однією і тією ж особою. Також зазначив, що знав покійну ОСОБА_3, іншої ОСОБА_3 в селі не проживало.

Свідок ОСОБА_10 в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що є жителем ІНФОРМАЦІЯ_1 та йому відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яка померла в грудні 1998 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області є однією і тією ж особою. Також зазначив, що знав покійну ОСОБА_3, іншої ОСОБА_3 в селі не проживало.

Суд, розглянувши заяву представника заявника, заяву заінтересованої особи та заяви свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності парвовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною другою ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Судом встановлено, що 21 грудня 1998 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_3 (а.с. 7).

12 лютого 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією ОСОБА_3 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0107733, відповідно до якого останній належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Антонівське» розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 9).

Однак, при видачі вказаного сертифіката на право на земельну частку (пай) по батькові ОСОБА_3 помилково зазначено як «Моісеївна».

Згідно довідки виконавчого комітету Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 840 від 04 грудня 2017 року сертифікат на право наземельну частку (пай) № 0107733 виданий ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_3 (а.с. 12).

Крім того, як вбачається з копії заповіту, складеного 19 січня 1985 року в Антонівській сільській раді Томашпільського району Вінницької області ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не скаладалось і взагалі все те, на що вона має за законом право, заповіла своєму онуку ОСОБА_1 (а.с. 4).

Проте, під час складання заповіту по батькові заповідача помилково вказано як «Мойсеівна».

Згідно довідки виконавчого комітету Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 839 від 04 грудня 2017 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 являється однією і тієюж особою (а.с.11).

Отже, викладені у заяві твердження ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, викладені у заяві твердження заявника ОСОБА_13 щодо належності ОСОБА_3 сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0107733, виданого на імя ОСОБА_2 та факт того, що ОСОБА_3, яка померла 21 грудня 1998 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області, знайшли своє підтвердження, даний факт підтвердився довідкою Антонівської сільської ради та свідків. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на прийняття ним спадщини, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судові витрати суд залишає за заявником.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 р., ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Антонівська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0107733, виданий 12 лютого 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією на імя ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_3, яка померла 21 грудня 1998 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області.

Встановити факт, що померла 21 грудня 1998 року ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 047409, виданого 21 грудня 1998 року Антонівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 39 та ОСОБА_4, зазначена в заповіті, складеному 19 січня 1985 року в с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області, засвідченого секретарем сільської ради ОСОБА_5, є однією і тією ж особою.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: ОСОБА_14