РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/18858/17

Провадження № 2/638/1117/18

31.05.2018 31.05.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Шульги К. І.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

з участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківського національного університету імені ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до Харківського національного університету імені ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.09.2010 року була прийнята на посаду юрисконсульта 1 категорії юридичного відділу Харківського національного університету імені ОСОБА_4 з покладанням обовязків виконувати роботу, визначену договором з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку. Наказом №0104-4/612 від 19.09.2017 року в.о. ректора ОСОБА_5 позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності за те, що начальник юридичного відділу ОСОБА_3 на робочому компютері кімнати №1 юридичного відділу виявила документ, який не стосується роботи юридичного відділу. Будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення догани не мало законного підґрунтя, а є наслідком неприязних стосунків між нею та начальником юридичного відділу ОСОБА_3 Описова частина наказу не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок позивач вчинила, та ще й неодноразово. Просить суд позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати наказ №0104-4/612 від 19.09.2017 року про оголошення догани юрисконсульту 1 категорії юридичного відділу ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Харківського національного університету імені ОСОБА_4 ОСОБА_3у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, наказом №0104-4/612 від 19.09.2017 року виконуючого обовязки ректора ОСОБА_5 було оголошено догану юрисконсульту 1 категорії юридичного відділу ОСОБА_2, в описовій частині якого зазначено, що ОСОБА_2 2 - 3 серпня 2017 р. у робочий час і на робочому компютері юридичного відділу виготовляла документ, який не стосується роботи юридичного відділу, а саме «Список членов общины №5 Церкви АСД г. Харькова», згідно з Відомостями про Список, загальний час роботи з ним складає 418 хвилин. У своєму поясненні від 18.09.2017 року ОСОБА_2 не заперечувала проти факту виготовлення цього документу на робочому компютері і в робочий час, але вважає, що витратила на роботу з ним значно менше часу. Тобто, ОСОБА_2, використовуючи державне майно, виконувала для громади №5 Церкви АСД м. Харкова роботу, оплачену за рахунок Державного бюджету, з якого фінансується університет (в тому числі заробітна плата працівників).Також заняття ОСОБА_2 компютера протягом тривалого часу перешкоджало іншим працівникам відділу виконувати свої посадові обов'язки. Зокрема, 02.08.2017 р. вона звільнила компютер, який займала протягом першої половини дня, тільки після 13.00 години на прохання провідного юрисконсульта ОСОБА_6При застосуванні до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення університетом було враховано її попередню роботу, як це передбачено статтею 149 КЗпП України. Зокрема, в наказі від 19 вересня 2017 р. №0104-4/612 про оголошення догани зазначається, що ОСОБА_2 і раніше допускала подібні порушення трудової дисципліни. Дисциплінарне стягнення застосовано університетом з дотриманням вимог статті 148 КЗпП України щодо строку застосування дисциплінарного стягнення. З питань оголошення догани та оплати праці в жовтні-листопаді 2017 р. проводилась перевірка Головним управлінням Держпраці у Харківській області звернення ОСОБА_2, яке надійшло з Урядової гарячої лінії та особисто до Головного управління Держпраці у Харківській області. Згідно з ОСОБА_7 перевірки, догана ОСОБА_2 була оголошена з дотриманням вимог статей 148, 149 КЗпП України, а оплата праці здійснювалась у відповідності до Колективного договору, зокрема, розділу 5. «Фінансово-економічна діяльність, оплата праці, стимулювання працівників». Додатку №3 «Положення про встановлення надбавок та доплат», Додатку № 4 «Положення про преміювання».

Суд, дослідивши доводи позивача та представника відповідача, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Так, згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено Кодексом законів про працю України.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України).

Стаття 21 Кодексу законів про працю України закріплює рівність трудових прав громадян України.

Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 142 Кодексу законів про працю Українивстановлено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Правилами внутрішнього розпорядку Харківського національного університету імені ОСОБА_4, затвердженими конференцією трудового колективу університету 26 грудня 2006 р. , зокрема пунктом 3.3, визначено, що працівники університету зобовязані працювати сумлінно, виконувати навчальний режим, вимоги Статуту і правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватись дисципліни праці.

Згідно ж пункту 3.5. Правил, коло обовязків, що їх виконує кожний працівник за своєю спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, визначається посадовими інструкціями і положеннями, затвердженими в установленому порядку, кваліфікаційними довідниками посад службовців і тарифно-кваліфікаційними довідниками робіт і професій працівників, правилами внутрішнього розпорядку університету та умовами контракту, де ці обовязки конкретизуються.

Відповідно до пункту 5.1 посадової інструкції юрисконсульта 1 категорії, юрисконсульт 1 категорії несе відповідальність за сумлінне та своєчасне виконання обовязків, передбачених цією інструкцією.

Статтею 29 КЗпП України на власника (уповноваженого ним органу) покладено обов'язок щодо роз'яснення працівникові до початку його роботи прав та обов'язків, інформування щодо умов праці. Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (ст. 31 КЗпП України).

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу (стаття 140 Кодексу законів про працю України).

У відповідності до вимог статті 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосоване тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно зі статтями 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов'язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Також суд наголошує, що порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов'язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов'язок. При визначенні виду стягнення враховуються і попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов'язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов'язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі зясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Як встановлено матеріалами справи, та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, ОСОБА_2 займає посадуюрисконсульта 1 категорії юридичного відділу Харківського національного університету імені ОСОБА_4.

Наказом Харківського національного університету імені ОСОБА_4 №0104-4/612 від 19.09.2017 року «Про оголошення догани» за підписом виконуючого обовязки ректора ОСОБА_8 ОСОБА_2 оголошено догану. При цьому у наказі зазначено, що 14 серпня 2017 року начальником юридичного відділу ОСОБА_3 на компютері в кімнаті №1 юридичного відділу було виявлено документ, який не стосується роботи юридичного відділу - «Список членов общины №5 Церкви АСД г. Харькова». Документ був створений юрисконсультом 1 категорії відділу ОСОБА_2 в робочий час 2 - 3 серпня 2017 р. Згідно з Відомостями про Список, загальний час роботи з ним складає 418 хвилин. У письмовому поясненні від 18.09.2017 року ОСОБА_2 підтвердила розміщення на компютері університету Списку і роботу з ним 2 - 3 серпня 2017 р., але зазначила, що фактично витратила на роботу з цим документом значно менше часу, ніж вказано у Відомостях про Список. (а. с. 22).

Також у матеріалах справи міститься службовка записка начальника юридичного відділу ОСОБА_3 на імя виконуючого обовязки ректора Харківського національного університету імені ОСОБА_4 ОСОБА_5 з проханням оголосити юрисконсульту 1 категорії юридичного відділу ОСОБА_2 догану та з інформацією про те, що 14.08.2017 року в день виходу на роботу після відпустки на робочому компютері в кімнаті №1 юридичного відділу нею було виявлено декілька документів, які не стосуються роботи юридичного відділу, документи були створені юрисконсультом 1 категорії відділу ОСОБА_2, на кожний з них було витрачено від 35 хвилин до 19 годин робочого часу. Зокрема, на «Список членов общины №5 Церкви АСД г. Харькова», створений 2-3 серпня 2017 року використано 7 годин робочого часу (а. с. 23).

Згідно пояснювальної записки ОСОБА_2 на імя начальника юридичного відділу ОСОБА_3 від 18.09.2017 року, ОСОБА_2 пояснила, що список №1 відкривався нею на компютері для ознайомлення та внесення змін та не був нею закритий відразу же після перегляду і тому компютер при закритті цього документа зберіг час роботи більше того, ніж вона насправді витратила на роботу з документом (а. с. 28-29).

Згідно пояснення ОСОБА_9, провідного юрисконсульта юридичного відділу Харківського національного університету імені ОСОБА_4, він 15.08.2017 року, за розпорядженням начальника юридичного відділу ОСОБА_3, скопіював з робочого компютера у кімнаті №1 юридичного відділу на флеш накопичував ОСОБА_3 папку «Дмитриева» з усіма файлами, що знаходилися в ній. У кімнаті №1 юридичного відділу на той час було встановлено один компютер, який був спільним для використання усіма працівниками відділу. Файли кожного працівника знаходилися у папці, поіменованій його прізвищем. У папці «Дмитриева» знаходилися, в тому числі, файли «Список», «Списки 2» та «Отчет» (а. с. 54).

Також, згідно пояснень ОСОБА_6, провідного юрисконсульта юридичного відділу Харківського національного університету імені ОСОБА_4, 02 серпня 2017 року, вона працювала за компютером у кімнаті №1 юридичного відділу у другій половині дня після 13 години, оскільки першу половину дня за цим компютером працювала ОСОБА_2, яка звільнила його на її прохання після 13 години (а. с. 55).

Відповідачем також в якості обґрунтування своєї позиції додано довідку комісії Харківського національного університету імені ОСОБА_4, створеної розпорядженням проректора ОСОБА_7 №0104-812 від 31.08.2017 року у складі: заступника декана юридичного факультету ОСОБА_10В.(голова), члена профспілкового комітету працівників ОСОБА_11, заступника начальника відділу кадрів ОСОБА_12 по розгляду заяв юрисконсульта 1 категорії ОСОБА_2 від 13.09.2017 року, згідно якоїкомісія розглянула заяву юрисконсульта 1 категорії юридичного відділу ОСОБА_2 від 03.08.2017 року та доповнення до неї від 01.09.2017 року та встановила наступне: стимулюючі надбавки працівникам юридичного відділу встановлювались на підставі службової записки начальника юридичного відділу ОСОБА_3 відповідно до посадових обовязків на підставі оцінки трудового вкладу кожного конкретного працівника, продуктивності та ефективності його праці диференційовано в залежності від складності, обсягу роботи, якості її виконання та у відповідності з законодавством і Колективним договором університету. Таким чином, комісія не виявила порушень при встановленні стимулюючих надбавок працівникам відділу. Доплати працівникам юридичного відділу за виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників цього відділу не встановлювались. При покладенні цих обовязків на працівників відділу порушень законодавства допущено не було. Тобто, комісія вважає, що порушення, на які вказує ОСОБА_2 у своїх заявах, не підтвердилися (а. с. 35-38).

Окрім того, матеріали справи містять акт Головного управління Держпраці у Харківській області (Управління держпраці) перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №20-01-4300/2271, згідно якого, зокрема, «…чинним законодавством не заборонено використання «Журналу обліку робочого часу» на підприємстві, в установі, в організації. Службовою запискою начальника юридичного відділу ОСОБА_3 від 18.09.2017 року на імя в.о. ректора ХНУ ім. В.Н. Каразіна академіка НАН України ОСОБА_5 повідомила «Довожу до Вашого відома, що 14.08.17 р. в день виходу на роботу після відпустки на робочому компютері в кімнаті №1 юридичного відділу мною було виявлено декілька документів, які не стосуються роботи юридичного відділу. Документи були створені юрисконсультом 1 категорії відділу ОСОБА_2. На кожний з них було витрачено від 35 хвилин до 19 годин робочого часу, що підтверджується розміщеними на вказаному компютері файлами. Зокрема, на «Список членов общины №5 Церкви АСД г.Харькова», створений 2-3 серпня 2017 р., використано 7 годин робочого часу. Роздруковані файли додаються. У письмовому поясненні від 18.09.17 р. (додається) ОСОБА_2 підтвердила, що створювала на робочому компютері вищевказаний документ, не згодна з часом, який використано на його створення - близько 7годин. У звязку з викладеним, прошу юрисконсульту 1 категорії юридичного відділу ОСОБА_2 оголосити догану». В період з 07.08.17 року на 17 кал.дн. гр. ОСОБА_2 надана щорічна відпустка наказ №0104-4/449 від 03.07.17). В період з 18.08.17 року по 23.08.17 року гр. ОСОБА_2 перебувала на лікарняному (листок непрацездатності серія АГЦ №567652). До застосування дисциплінарного стягнення гр. ОСОБА_2 18.09.17 р. надані письмові пояснення у відповідності до статті 149 КЗпП України. У відповідності до вимог ст.148 КзпП України наказом від 19.09.17 року №0104-4/612 «Про оголошення догани» юрисконсульту 1 категорії юридичного відділу ОСОБА_2 оголошено догану. Підстава: службова записка ОСОБА_3 від 18.09.17 року, витяг із «Списка членов общины №5 АСД г. Харькова» та роздруківка Відомостей про цей список, письмові пояснення ОСОБА_2 від 18.09.17 р., роздруківка Відомостей про «Отчет о работе избирательного комитета общины №5 по предложению кандидатов на служение в общине на 2016/2017». 3 наказом №0104-4/612 від 19.09.17 р. гр. ОСОБА_2 ознайомлена під особистий підпис. У графі акту «Порушення вимог законодавства, виявлені під час перевірки» відомості відсутні, тобто при проведенні позапланової перевірки встановлено, що догана ОСОБА_2 була оголошена з дотриманням вимог статей 148, 149 КЗпП України, а оплата праці здійснювалась у відповідності до Колективного договору, зокрема, розділу 5. «Фінансово- економічна діяльність, оплата праці, стимулювання працівників», Додатку №3 «Положення про встановлення надбавок та доплат», Додатку №4 «Положення про преміювання» (а. с. 57-70).

Таким чином, під час судового розгляду достеменно встановлено, що 14.08.2017 року на робочому компютері в кімнаті №1 юридичного відділу було виявлено декілька документів, які не стосуються роботи юридичного відділу, при цьому документи були створені юрисконсультом 1 категорії відділу ОСОБА_2, серед документів зокрема є «Список членов общины №5 Церкви АСД г. Харькова», створений 2-3 серпня 2017 року. Факт того, що документ створений ОСОБА_2 нею самою не заперечується, позивач оспорює лише час роботи з цим документом. Тобто, позивач використовувала свій робочий час на виконання завдань, не повязаних з функціями юридичного відділу, а тому наказ Харківського національного університету імені ОСОБА_4 №0104-4/612 від 19.09.2017 року «Про оголошення догани» за підписом виконуючого обовязки ректора ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим.

Окрім того, дисциплінарне стягнення застосовано відповідачем з дотриманням вимог статті 148 КЗпП України щодо строку застосування дисциплінарного стягнення. Так, проступок виявлено 14.08.2017 року, наказ датований 19.09.2017 року, при цьому з 07.08.2017 року позивачу ОСОБА_2 надана відпустка на 17 кал. днів наказом №0104-4/449 від 03.07.2017 року (а. с. 52), а з 18.08.2017 по 23.08.2017 року позивач перебувала на лікарняному (листок непрацездатності серія АГЦ №56765Ц) (а. с. 53).

Так, дійсно, як наголошує позивач, акт, який фіксує факт виявлення документів неробочого характеру, не складався, а комісія не створювалася, проте все це не спростовує факт наявності таких документів, та опрацювання позивачем цих документів у робочий час, який слід приділяти виконанню безпосередніх трудових обовязків у чіткій відповідності із Посадовою інструкцією та підкоренням Правилам внутрішнього розпорядку Харківського національного університету імені ОСОБА_4.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобовязані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обовязку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо незаконності наказу №0104-4/612 від 19.09.2017 року, тобто незаконності притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також порушення відповідачем трудового законодавства під час застосування такого заходу стягнення як догани, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом повязувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання застосування такого заходу стягнення як догани незаконним. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 до Харківського національного університету імені ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.139, 140, 142, 147 КЗпП України та на підставі ст.ст.12, 13, 43, 49, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківського національного університету імені ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11.06.2018 року.

Головуючий: