ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/378/16-ц
Провадження № 2/210/260/18
У Х В А Л А

іменем України

"14" червня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Реви К.В.,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася 22 січня 2016 року до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, - ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

13 жовтня 2016 року справу передано в провадження даного складу суду.

При цьому, справа неодноразово призначалась до слухання, останній раз на 14 червня 2018 року, однак будучи повідомленими про час та місце розгляду справи позивач та її представник до зали суду не з'явилися, доказів поважності причин неявки суду не надано. У зв'язку із неявкою позивача та її представника розгляд справи неодноразово відкладався.

Так, на судове засідання, призначене на 03 листопада 2017 року, позивач та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, у зв'язку із чим, з'ясувавши думку представників відповідача, розгляд справи було відкладено до 01 грудня 2017 року, та позивача з її представником завчасно повідомлено про дату наступного судового засідання.

Судове засідання, призначене на 01 грудня 2017 року було знято з розгляду у зв'язку із перебуванням судді у відрядженні, розгляд справи було відкладено до 06 лютого2018 року, а сторін завчасно було повідомлено про дату наступного судового засідання.

У судове засідання, призначене на 06 лютого 2018 року, позивач та її представник повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із поганим самопочуттям, доказів поважності неприбуття до суду надано не було, у зв'язку із чим, з'ясувавши думку представників відповідача, розгляд справи було відкладено до 26 березня 2018 року, а позивача та її представника завчасно було належним чином повідомлено про наступну дату судового засідання.

У судове засідання, призначене на 26 березня 2018 року, позивач та її представник повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі, доказів поважності неприбуття до суду знову надано не було, у зв'язку із чим розгляд справи було відкладено до 16 травня 2018 року, а позивача та її представника завчасно належним чином було повідомлено про наступну дату судового засідання.

У судове засідання, призначене на 16 травня 2018 року, позивач та її представник повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі, у зв'язку із чим розгляд справи було знову відкладено до 14 червня 2018 року, а позивача та її представника належним чином повідомлено про наступну дату судового засідання.

У судове засідання, призначене на 14 червня 2018 року, позивач та її представник повторно не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності, або про відкладення судового розгляду до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників відповідача, котрі кожен окремо клопотали про залишення позову без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача та її представника у судове засідання, повідомлених про час та місце розгляду справи належним чином, приходить до висновку що позов підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, 16 травня 2018 року судом постановлено ухвалу про подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

позивач та її представник не з'явилися в судові засідання 03 листопада 2017 року, 06 лютого 2018 року, 26 березня 2018 року, 16 травня 2018 року та 14 червня 2018 року. Доказів поважності причин неявки суду не надано.

Таким чином, в силу ч.3 ст.131 ЦПК України суд визнає, що позивач та її представник не з'явилися до суду повторно без поважних причин.

Вказані дії позивача та її представника свідчать про втрату ними юридичної заінтересованості в розгляді справи.

Згідно ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст.10 цього Кодексу, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Між тим статтями 223, 257 ЦПК України, врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно ч.5 ст.223, п.3 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов'язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об'єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов'язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства, - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача, - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача, - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 13, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: Н. Ю. Вікторович