Справа № 754/6487/18
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2018 року суддя Деснянський районний суд м. Києва Зотько Т.А., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 22.05.2018 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 654454,00 грн.

06.06.2018 до суду позивачем також було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до вимог якої остання просила суд вжити заходів забезпечення позову до набрання чинності рішення суду у справі, шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_4 в розмірі заявлених позовних вимог сукупним розміром 666350,94 грн., що належить останньому, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Подану заяву ОСОБА_2 мотивує тим, що враховуючи розмір пред'явлених до ОСОБА_3 позовних вимог щодо їх примусового стягнення, а також умисне ухилення відповідача від вирішення спірних питань у позасудовому порядку, у позивача є всі підстави побоюватися, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про майнове стягнення, а також призвести до порушення її прав та законних інтересів як добросовісного учасника цивільних правовідносин, а крім того, згідно інформації, що вона отримала, забезпечення позову, щ обуло вжито судом згідно ухвали від 25.05.2018 виявилось неможливим, оскільки транспортний засіб не є зареєстрованим за відповідачем.

У відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суддя приходить до висновку про те, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно п.п.1, 2, 10 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано суду належного доказу, що відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, на яку позивач просить накласти арешт з метою забезпечення позову, а також не надано доказів співмірності розміру заявлених вимог та вартості майна, на яке позивач просить суд накласти арешт.

При цьому, суд позбавлений можливості прийняти в якості належного підтвердження щодо перебування на праві власності у відповідача квартири АДРЕСА_1, інформаційної довідки КП КМР «Київського міського бюро технічної інвентаризації» з тих підстав, що вказана інформаційна довідка не є належним документом підтверджуючим право власності, а відтак існує ймовірність що на даний час спірне майно може бути реалізоване відповідачем та належати на праві власності стороннім особам.

Враховуючи наведене, суть спірних правовідносин, суддя вважає за необхідне залишити вказану заяву без руху та надати позивачу час для усунення недоліків заяви в частині з'ясування належності квартири АДРЕСА_1, на праві власності ОСОБА_3, а також в частині співмірності розміру заявлених вимог та вартості майна, на яке позивач просить суд накласти арешт.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном у 10 днів з моменту отримання копії ухвали суду. У спосіб на виконання даної ухвали суду позивачу подати відповідну заяву через канцелярію суду, або направити засобами поштового зв'язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: