Справа № 316/980/18
Провадження № 6/316/50/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2018 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Бульби О.М.

при секретарі: Черкашиній О.О.

розглянувши подання старшого державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Єрмак Галини Вікторівни, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника -ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшло вищезазначене подання, в обґрунтування якого зазначено, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 46678680 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з Кредитної спілки «Мелон» на користь стягувачів, сум заборгованостей у розмірі 462 595,83 грн., залишок нестягнутої суми боргу становить 363 844,38 грн..

Згідно з отриманих відомостей з ЄДР Державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр», керівником юридичної особи - боржника КС «Мелон» є ОСОБА_2.

25.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з інформацією відповідних реєструючи органів, за боржником транспортні засоби, нерухоме майно, земельні ділянки, сільськогосподарської техніки не зареєстровані.

25.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та дана постанова направлена до банків та банківських установ для виконання.

09.04.2015 року державним виконавцем на адресу банківських установ направлено платіжні вимоги щодо списання коштів з арештованих рахунків юридичної особи - боржника.

01.02.2016 року на депозитний рахунок Відділу списано з рахунків боржника кошти у розмірі 59 946,39 грн., які розподілені між стягувачами та перераховано на їх розрахункові рахунки.

Боржник має й інші рахунки у банківських установах, але згідно з інформацією, грошові кошти на них відсутні.

26.07.2016 року державним виконавцем здійснено виход за місцем знаходження юридичної особи - боржника, та встановлено, що у приміщенні КС «Мелон» перебуває майно, яке згідно наданих документів, належить іншій кредитній спілці.

За поданням державного виконавця, відносно керівника КС «Мелон» ОСОБА_2 розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.1 ст.382 КК України.

За повідомленням Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області ОСОБА_2 з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - не звертався.

Заявник у клопотанні зазначає, що рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо його виконання.

Заявник - старший державний виконавець Єрмак Г.В. у судове засідання не з'явилася.

Відповідно до ст..441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

На підставі вищевказаної норми, боржник у судове засідання не викликався.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Отже, слід зазначити, що наявність лише самого зобов'язання не створює для боржника ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням. Таким чином, необхідною умовою для задоволення наведеного подання є встановлення судом факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов'язань. Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Відповідно до змісту та матеріалів подання, правління КС «Мелон» отримало постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується відповідним листом №42 від 14.04.2015 року за особистим підписом голови правління ОСОБА_2 (а.с.20).

У поданні державний виконавець зазначила, що боржник з квітня місяця 2015 року неодноразово звертався до Відділу з проханням зняти арешт з арештованих рахунків для проведення виплат заробітних плат працівникам спілки (а.с.22).

04.02.2016 року на адресу Відділу від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, відповідно до яких керівник спілки зазначив, що не в змозі виконати рішення суду, у зв'язку з відсутністю коштів, до свого пояснення долучив звітні дані про склад активів та пасивів кредитної спілки (а.с.33). Також ОСОБА_2 надавалися відповідні письмові пояснення (а.с.41).

Таким чином з матеріалів подання випливає, що ОСОБА_2 співпрацює з Відділом ДВС, тобто з'являється до відділу, надає відповідні пояснення щодо невиконання судового рішення.

Крім того, державним виконавцем у поданні підтверджено часткове погашення заборгованості боржником перед стягувачами, а саме зазначено, що з арештованих рахунків боржника списані грошові кошти.

Згідно з листом Енергодарського ВП, відносно керівника КС «Мелон» розпочате досудове розслідування за ч.1 ст.382 КК України (а.с.51).

Згідно з повідомленням Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, ОСОБА_2 з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - не звертався (а.с.49 зворот.).

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Тобто, заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, тим більше, що до боржника державним виконавцем застосовані інші обмеження, як-то: накладено арешт на рахунки у банках та списано грошові кошти, накладено арешт на майно боржника, притягнуто до кримінальної відповідальності.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Також, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, слід підкреслити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, але таких доказів державним виконавцем суду не надано.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене та враховуючи, що з матеріалів справи не встановлено факт ухилення боржника від виконання рішення суду та державним виконавцем не надано з цього приводу відповідних належних доказів, а також беручи до уваги те, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон у боржника відсутній, а державним виконавцем не доведено намір та можливість боржника виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, суд вважає за необхідне в задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Єрмак Галини Вікторівни, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника -ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Енергодарський міський суд Запорізької області.

Суддя О. М. Бульба