АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/1492/17 22-ц/774/864/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 213/1492/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект»

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2017 року, яке постановлено суддею Соловйовою Л.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» (далі ДП «ДПІ «Кривбаспроект») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01 годині 35 хвилин у приміщенні маслозмащення рудозбагачувальної фабрики № 1 Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ВАТ «Південний ГЗК») під час виконання трудових обов'язків слюсаря чергового та з ремонту устаткування внаслідок неконтрольованого висипу рудної маси з гнучкого параболічного бункера був смертельно травмований її син - ОСОБА_3.

У зв'язку зі смертю близької людини їй завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у 220 000 грн. та яку просила стягнути без утримання податку на доходи фізичних осіб з відповідача на свою користь.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2017 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві 50 000 /п'ятдесят тисяч/ гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ДП «ДПІ «Кривбаспроект» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що ДП «ДПІ «Кривбаспроект» не є належним відповідачем по справі, оскільки обов'язок створити належні та безпечні умови праці покладається на роботодавця, тоді як потерпілий перебував у трудових відносинах з ПАТ «Південний ГЗК», а не відповідачем, тому підстави для застосування ст. 1172 ЦК України відсутні.

Крім того, зазначив, що акт форми Н-1 про нещасний випадок та акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку не можуть бути визнані судом такими, що встановлюють остаточну та безспірну вину працівників відповідача, оскільки їх невинуватість може бути вставлена під час розслідування кримінальної справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі відповідача Державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2017 року, та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» - Ткаченко Є.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15).

ОСОБА_3 працював на підприємстві ВАТ «Південний ГЗК» слюсарем черговим та з ремонту устаткування. Стаж роботи за вказаною посадою - 6 років 6 місяців.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер у віці ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 14).

Відповідно до акту № 6 форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» від 25.08.2008 року, встановлено, що о 18 годині 45 хвилин 09 серпня 2008 року на підставі письмового наряду старшого майстра РЗФ-1 ВАТ «Південний ГЗК» - слюсар черговий та з ремонту устаткування ОСОБА_3 приступив до обслуговування системи масло змащення устаткування фабрики. Приблизно о 01 годині 30 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_2 відбувся розрив металевої стінки гнучкого параболічного бункера в районі секції № 6 РЗФ-1 в осях 13-16 по ряду А, внаслідок чого рудною масою, що неконтрольовано вийшла з бункера, були засипані ОСОБА_6 і ОСОБА_3, які знаходилися на своїх робочих місцях. Прибулими на місце аварії бійцями Криворізького воєнізованого гірничорятувального загону та робітниками комбінату були організовані роботи з визволення засипаних рудою працівників. Тіло ОСОБА_3 було звільнено з-під завалу о 09 годині 11 серпня 2008 року. Смерть потерпілих констатував лікар КВГРЗ. При дослідженні трупа судова-медична експертиза встановила, що смерть ОСОБА_3 наступила від сполученої травми голови і грудної клітки з множинними переломами ребер і кісток черепа, ушкодження внутрішніх органів, яка ускладнилася травматичним шоком. При розслідуванні комісія встановила, що причиною руйнування гнучкого параболічного бункеру стало тривале абразивне стирання фартуха у зоні стику зі стінкою бункеру до критичної товщини та його руйнування під дією рудної маси. Відбувся відрив несучого фартуха бункера. Початок відриву фартуха відбувся у поперечному напрямку, що призвело до прогинання стінки бункера в зовнішню сторону від тиску маси подрібненої руди. У процесі руйнування на її межі виникла складна напруга, що прискорило руйнування цілісної конструкції фартух-стінка оболонки бункера. Розвиток зазначеного дефекту став можливим з причини того, що оцінка стану конструкцій гнучкого параболічного бункера була розроблена інститутом «Кривбаспроект» недостатньо об'єктивно. Ним не були виявлені відхилення від вимог проекту, які мала конструкція бункеру, а саме: відсутність захисного елементу фартуха, виконаного з металевої смуги по нижньому поясу несучої балки бункера; відсутність у бункері проектних балок-розпірок, призначених для створення поперечної жорсткості параболи. При обстежені не був проведений у встановлених місцях промір товщини приєднаного фартуха. Також запропоновані державним інститутом «Кривбаспроект» рівні рекомендованих завантажень бункера по секціях не враховують роботу бункера у подовжньому напрямі в місцях, де явна різниця завантажень, не відображені заходи щодо акумуляції руди в бункерах. Під час періодичного огляду бункеру з метою визначення припустимих навантажень по секціях, робота працівниками державного інституту «Кривбаспроект» проводилася вкрай формально, а навантаження визначались без необхідних обстежень та перевірочних розрахунків. Гнучкий параболічний бункер, прийнятий до експлуатації у 1956 році на секції № 6 в осях 13-16, з 2000 року не піддавався капітальному ремонту. Адміністрацією підприємства не було вжито достатніх заходів для проведення своєчасних обстежень конструкцій бункеру спеціалізованими організаціями, у тому числі конструкцій 3-ї групи технічного стану. Також посадовими особами підприємства не було вжито достатніх заходів щодо безпечної експлуатації устаткування під час виконання виробничої програми тощо. Основною причиною нещасного випадку визнано: неякісне розроблення паспорту технічного стану корпуса збагачення рудозбагачувальної фабрики № 1 та рекомендації щодо рівня завантаження бункерів, виданих Державним інститутом з проектування підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект», неякісне обстеження гнучкого параболічного бункеру, що було проведено проектно-конструкторським відділом ВАТ «Південний ГЗК» (порушення п.п. 1.4.2; 1.4.3 р.1.4 «Правил обстежень, оцінки технічного стану та паспортизації виробничих будівель і споруд»); низький технічний стан гнучкого параболічного бункера, обумовлений невиконанням в повному обсязі, з причини недофінансування, затверджених річних графіків (планів) ремонтів. Зокрема, перенесенням терміну (02.06.08) виводу секції № 6 з експлуатації у зв'язку з проведенням капітального ремонту (в тому числі капітального ремонту гнучкого параболічного бункеру в осях 13-16).

Особами, які допустили порушення вимог про охорону праці, серед інших визнано:

- ОСОБА_7 - головний інженер інституту «Кривбаспроект», який не забезпечив надання об'єктивних даних з оцінки стану конструкцій гнучкого параболічного бункера на підставі проведених робіт з обстеження, що проводились інститутом «Кривбаспроект» в 2000 році (порушення п. 1.4.2; 1.4.3 р. 1.4 «Правил обстеження, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд»);

- ОСОБА_8 - головний інженер проекту інституту «Кривбаспроект», яка видала необґрунтоване узгодження параметрів допустимого завантаження гнучких бункерів секцій 1-8 РЗФ-1 ВАТ «Південний ГЗК» за станом на 09.01.2007 року без належного обстеження конструкцій бункера, зокрема вузла, в якому відбулося руйнування (порушення п. 1.5.8; 1.5.9; 1.5.10 р. 1.5 «Правил обстеження, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд») (а. .с 4-8).

Аналогічні обставини викладені в акті від 04.09.2008 року форми Н-5 «Спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2. Нещасний випадок вважається таким, що пов'язаний з виробництвом (а. с. 9-14).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 1167, 1168, 1172 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю її сина.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Загальні підстави відповідальності за заподіяну моральну шкоду встановлені ч.1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам, усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Аналогічні роз'яснення надані й Пленумом Верховного Суду України у п. 8 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Згідно акту розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2, форми Н-5 від 04.09.2008 року нещасний випадок за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_9 визнано таким, що пов'язаний з виробництвом (а.с. 9-13).

Пунктом 10 акту № 6 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом з ОСОБА_3 від 25.08.2008 року, встановлено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, в тому числі працівників ДП «ДПІ «Кривбаспроект», а саме: ОСОБА_7 - головного інженера інституту «Кривбаспроект», який не забезпечив надання об'єктивних даних з оцінки стану конструкцій гнучкого параболічного бункера на підставі проведених робіт з обстеження, що проводились інститутом «Кривбаспроект» в 2000 році (порушення п. 1.4.2; 1.4.3 р. 1.4 «Правил обстеження, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд») та ОСОБА_8 - головного інженера проекту інституту «Кривбаспроект», яка видала необґрунтоване узгодження параметрів допустимого завантаження гнучких бункерів секцій 1-8 РЗФ-1 ВАТ «Південний ГЗК» за станом на 09.01.2007 року без належного обстеження конструкцій бункера, зокрема вузла, в якому відбулося руйнування (порушення п. 1.5.8; 1.5.9; 1.5.10 р. 15 «Правил обстеження, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд») (а.с 4-8).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про покладення відповідальності на ДП «ДПІ «Кривбаспроект», винними діями працівників якого спричинено моральну шкоду ОСОБА_1 внаслідок загибелі її сина ОСОБА_3 відповідає нормам матеріального права та узгоджується з роз'ясненнями Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги ДП «ДПІ «Кривбаспроект» про те, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки обов'язок створити належні та безпечні умови праці покладається на роботодавця - ПАТ «Південний ГЗК», з яким потерпілий перебував у трудових відносинах, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки правові підстави відшкодування такої шкоди є різними й в даному випадку підлягають застосуванню саме положення ст. 1172 ЦК України.

Крім того, виходячи зі змісту ст.ст. 11, 33, 36, 119 ЦПК України, саме позивач наділений правом визначити відповідача у справі, предмет та підстави позову.

Не погоджується колегія суддів й з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що акт форми Н-1 про нещасний випадок та акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку не можуть бути визнані судом такими, що встановлюють остаточну та безспірну вину працівників відповідача, оскільки їх невинуватість може бути вставлена під час розслідування кримінальної справи. На думку колегії суддів ці твердження ґрунтуються виключно на припущенних, оскільки зазначені акти є дійсними й оцінені судом в порядку ст. 212 ЦК України, тоді як доказів в підтвердження відсутності вини працівників у смерті потерпілого відповідачем суду не надано.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, та відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Так, відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Внаслідок смерті сина позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона втратила рідну людину - свого сина, який помер у віці ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач в похилому віці залишилась без турботи та підтримки єдиного сина. Звістка про смерть сина призвела до виникнення в неї душевного потрясіння, переживання та страждань.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2017 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: