Справа № 185/2275/17
Провадження № 2/185/160/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючий - суддя Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Пожидаєвої Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу ЄУ № 185/2275/17 за позовом ОСОБА_1 до Моторного (Транспортного) страхового бюро України про стягнення майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 надіслав на адресу суду засобами поштового зв'язку позовну заяву до Моторного (Транспортного) страхового бюро України, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 80681 грн. 34 коп.

Позовна заява обґрунтована тим, що 12.10.2013 року приблизно о 05:10 на 267 кілометрі автодороги М-04 «Знаменівка-Луганськ-Ізварино» Павлоградського району Дніпропетровської області, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку спричинив ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Форд Транзит», 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 було пошкоджено автомобіль марки Мітсубіши ланцер 9, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_5, належний позивачу. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Мітсубіши ланцер 9, пошкодженого у наслідок ДТП становить 80681 грн. 34 коп. У позивача відсутні відомості щодо укладення між ОСОБА_3 та страховиком відповідного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим, обов'язок по відшкодуванню майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП покладається саме на МТСБУ.

Відповідач надав суду заперечення проти позову та уточнене заперечення, якими зазначив, що Законом передбачено, що для отримання відшкодування насамперед повинно бути звернення до МТСБУ. МТСБУ приймає рішення щодо виплати відшкодування після з'ясування обставин даної ДТП. Неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Позивачем пропущений річний строк для подання заяви до МТСБУ, та трирічний строк позовної давності для звернення до суду з дати ДТП , яке мало місце в 2013 році.

Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві, письмових поясненнях.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву у якій просив розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимоги заперечував відповідно до письмових заперечень, та уточнених письмових заперечень.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року у справі № 185/6133/16-ц заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року у цивільній справі № 185/6133/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасовано та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 листопада 2017 року о 10:00 годині у приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року у справі № 185/6133/16-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду за заявою позивача.

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_5, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_6.

Постановою про закриття кримінального провадження від 28.07.2014 року, винесеною слідчим СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції Цибань Р.Ю., кримінальне провадження № 0004579 від було закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У постанові зазначено, що 12.10.2013 року приблизно о 05.10 годин на автомобілі марки «Ford Transit 2.5 D» державний номер НОМЕР_4 білого кольору, який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 03.11.2012 року останній рухався по автодорозі Знаменівка-Луганськ-Ізварино в Павлоградському районі Дніпропетровської області в напрямку м. Донецька. ОСОБА_3 рухався по правій полосі напрямку руху зі швидкістю приблизно 60-70 кілометрів на годину, на відстані приблизно 1,5 метри до правого краю проїжджої частини. В той час на вулиці був сильний туман, видимість була обмежена, на автомобілі було увімкнено ближнє світло.

Під час руху ОСОБА_3 побачив, що попереду його автомобіля, приблизно посередині дороги на пунктирній смузі яка розділяє полоси руху в напрямку м. Донецька стояв легковий автомобіль білого кольору, також він побачив, що попереду його автомобіля по його полосі напрямку руху, рухається вантажний автомобіль з увімкненим світлом. Марку та модель вантажного автомобіля ОСОБА_3 не знає. Відстань до легкового автомобіля була приблизно 6 метрів, до вантажного - 30 метрів. ОСОБА_3 одразу почав гальмувати та намагався об'їхати легковий автомобіль з лівого боку.

Під час руху ОСОБА_3 допустив зіткнення з лівою задньою частиною автомобіля марки «Мітсубіші-Лансер 9» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який зупинився на правій полосі в напрямку руху м. Донецька перед місцем дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з копії постанови Ружинського районного суду Житомирської області від 27.02.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП щодо події ДТП 12.10.2013 року приблизно о 05:10 на 267 кілометрі автодороги М-04 «Знаменівка-Луганськ-Ізварино» Павлоградського району Дніпропетровської області, за участю автомобіля «Форд Транзит», 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля марки Мітсубіши ланцер 9, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, під керування ОСОБА_2, який належить ОСОБА_1, провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до п.3 висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України у Дніпропетровській області №70/27-297 від 24.06.2014 року в діях водія автомобіля «Мітсубіші Лансер» ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п.1.5. Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля «Форд Транзит» ОСОБА_3 при заданому механізмі події не відповідали вимогам п.12.2. Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебувало в причинному зв'язку і подією даного ДТП.

В результаті даної ДТП, позивачу була спричинена матеріальна шкода, про що вона повідомила відповідача, звернувшись з відповідною заявою та повідомленням про ДТП до МТСБУ, що підтверджується квитанцією про надсилання цінного листа від 14.10.2013 року та описом вкладення у цінний лист, та повторно звернулась до МТСБУ, надіславши повідомлення та заяву про страхове відшкодування 11.04.2014 року. (а.с. 42-45, 120-126).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до норм чинного законодавства, потерпілий в ДТП вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність (МТСБУ - в передбачених законом випадках, якщо відповідальність не застрахована), із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

У даній справі сторонами не було надано суду, а судом не здобуто доказів того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, власника транспортного засобу - автомобіля «Форд Транзит», 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_4, була застрахована.

Судом надсилалось на адресу МТСБУ копія квитанції про надсилання цінного листа та опис вкладення у цінний лист з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, на що МТСБУ повідомило суд, що згідно облікових даних МТСБУ ОСОБА_1 не зверталася до МТСБУ з приводу ДТП, яке мало місце 12.10.2013 року. (а.с. 129).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Відповідно до п.35.1 «Закону № 1961-IV», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: …. 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування

(регламентної виплати).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 14.10.2013, протягом трьох робочих днів з дня ДТП - 12.10.2013, повідомлено МТСБ про ДТП, 11 квітня 2014 року позивачем повторно було надіслано на адресу МТСБУ повідомлення про ДТП та відповідно до вимог закону заяву про страхове відшкодування майнової шкоди, що підтверджується квитанцією про надіслання цінного листа від 11.04.2014 року з описом вкладення у цінний лист, тобто позивачем належним чином виконано вимоги Закону № 1961-IV.

Рішення щодо виплати страхового відшкодування в даному випадку прийнято не було, доказів іншого сторонами суду не надано.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

У пункті 11 Постанови, надано роз'яснення, відповідно до яких, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

У разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Щодо заяви відповідача про застосування річного строку та строку позовної давності необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: …. 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Але, як зазначено вище, судом встановлено, що ОСОБА_1 14.10.2013, протягом трьох робочих днів з дня ДТП - 12.10.2013, повідомлено МТСБ про ДТП, 11 квітня 2014 року позивачем повторно було надіслано на адресу МТСБУ повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування від 11.04.2014, що підтверджується квитанцією про надіслання цінного листа від 11.04.2014 року з описом вкладення у цінний лист (а.с. 122-126).

Відповідно до ст. 36 п. 36.2. Закону № 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти передбачене законом рішення.

Даних та доказів щодо отримання зазначеної заяви МТСБУ, прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, іншого сторонами суду не надано.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зокрема, повідомлення відповідача про те, що ним не було отримано від позивача заяви про настання страхового випадку не ґрунтується на доказах та не може бути прийнято судом до уваги.

Зазначений річний строк для подання саме заяви про страхове відшкодування є присічним, про що, також , зазначено в постанові ВССУ від 23.03.2016.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 268 ЦК позовна давність не поширюється: … 5) на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування), тобто до договірних відносин, які виникають з договору страхування.

Таким чином, з урахуванням подання позивачем повідомлення про ДТП, яке сталось 13.10.2013, в установлений законом строк, повторного повідомлення про ДТП та подання позивачем заяви про страхове відшкодування 11.04.2014, тобто до спливу присічного річного строку для подання заяви про страхове відшкодування, визначено ст. 37 Закону № 1961-IV, ненадання сторонами суду належних доказів отримання та прийняття МТСБУ будь-якого рішення щодо страхового відшкодування за результатами розгляду зазначених заяв щодо ДТП, яке сталось 13.10.2013, та повідомлення про це позивача, не можливо встановити час (дату,місяць), коли позивач міг дізнатись про своє порушене право, тому виходячи з дати надіслання позивачем заяви про страхове відшкодування 11.04.2014, та присічного річного строку для подання такої заяви, який сплив 12.10.2014, встановлений законом строк прийннятя рішення МТСБУ в 90 денний строк з дня отримання заяви про страхове відшкодування, суд вважає, що трирічний строк позовної давності позивачем не пропущено, так як з даним позовом позивач звернувся до суду 13 березня 2017 року, тобто до спливу трирічного строку, навіть, з дня подання заяви про страхове відшкодування.

Згідно висновку № 1555 від 01.11.2013 року експертного дослідження автотоварознавця вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, втрата товарної вартості - 0), нанесеного власнику автомобіля Мітсубіши ланцер 9, пошкодженого у наслідок ДТП становить 80681 грн. 34 коп.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Моторного (Транспортного) страхового бюро України про стягнення майнової шкоди - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Моторного (Транспортного) страхового бюро України, , місцезнаходження за адресою: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, майнову шкоду у розмірі 80681 (вісімдесят тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 34 коп.

Стягнути з Моторного (Транспортного) страхового бюро України, , місцезнаходження за адресою: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, витрат по сплаті судового збору у розмірі 806 (вісімсот шість) грн. 81 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко