Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа №541/225/15

провадження № 61-21058св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Бутенко С. Б.,

Пікуля В. П., Кальник А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2, у якому просили поновити їй строк позовної давності, як пропущений з поважних причин та стягнути з ОСОБА_2 2 990 доларів США, що еквівалентно 61 706,30 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 12 жовтня 2005 року позивач отримала в борг за договором позики від ОСОБА_2 15 000 доларів США.

03 березня 2009 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на рахунок отриманої позики було перераховано 1 990 доларів США, а 10 березня

2009 року 1 000 доларів США, які відповідачем були отримані. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 119 565 грн на погашення заборгованості за договором позики. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого

2012 року їй було відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року.

Позивач указує, що саме в момент отримання копії ухвали суду касаційної інстанції вона дізналася, що грошові кошти у загальному розмірі

2 990 доларів США, які вона перераховувала ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу за договором позики апеляційним судом Полтавської області при винесенні 22 грудня 2011 року рішення не були враховані, як часткове погашення боргу перед ОСОБА_2 Ураховуючи наведене позивач вважає, що ОСОБА_2 неправомірно отримала від неї грошові кошти в сумі 2990 доларів США, оскільки інших боргів перед ОСОБА_2 вона не мала.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 29 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено третьою особою ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов залишено без задоволення.

Рішення апеляційного суду мотивоване безпідставністю позовних вимог. Суд апеляційної інстанції зазначив, що норми статті 391 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування позову, можуть застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов'язальних правовідносин.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована доводами, наведеними у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Касаційна скарга також містить посилання на те, що застосування наслідків спливу позовної давності може бути застосовано за заявою лише сторони у справі. Право третьої особи на подачу такої заяви процесуальним законом не передбачено.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Установлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що 12 жовтня 2005 року ОСОБА_1 одержала від ОСОБА_2 позику в розмірі 15 000 доларів США терміном на три роки, які зобов'язалась повернути позикодавцю готівкою в цілому або частинами, але не пізніше вказаного терміну, що підтверджується розпискою позивача.

ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором позики не виконала.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 119 565 грн, що еквівалентно 15 000 доларів США.

Згідно довідки АТ «Банк Форум» від 14 листопада 2011 року

ОСОБА_1 здійснила 2 міжнародні термінові перекази WesternUnion, а саме 03 березня 2009 року в сумі 1 900 доларів США, за відправлення якого нею сплачено комісійну винагороду банку в розмірі 90 доларів США, та

10 березня 2009 року в сумі 950 доларів США, зі сплатою комісійної винагороди в сумі 50 доларів США, на ім'я ОСОБА_2, країна отримувача Англія, які відправнику ОСОБА_1 не поверталися.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказувала на відсутність фінансових зобов'язань перед ОСОБА_2 на момент здійснення міжнародних термінових переказів у березні 2009 року. Як на підставу позову

ОСОБА_1 посилалась на положення статті 391 ЦК України згідно із якою, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (частина перша статті 5 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Встановивши, що на час здійснення у березні 2009 року міжнародних переказів, позивач ОСОБА_1 мала невиконане грошове зобов'язання за договором позики, укладеним з відповідачем ОСОБА_2, що встановлено рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року, а позивач не надала доказів на підтвердження того, що при здійсненні даних переказів відбулось порушення прав позивача, апеляційний суд прийшов вірного про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилання в касаційній скарзі на те, що заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності може бути подано лише стороною у справі, а не третьою особою, колегія суддів не бере до уваги, оскільки питання застосування строку позовної давності вирішувалось місцевим судом, а предметом касаційного оскарження є рішення апеляційного суду, ухвалене по суті позовних вимог.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При вирішенні даної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С.П. Штелик