Справа № 502/829/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Лісківської сільської ради

про

визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Лісківської сільської ради та просив суд:

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по вул. Леніна, 6-А, в с. Ліски Кілійського району Одеської області, кадастровий номер :02:001:0023, належної на підставі купівлі продажу земельної ділянки від 21 червня 2012 року ОСОБА_2, померлому 25 січня 2014 року згідно спадкування за законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 25.01.2014 р. помер його батько ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно придбане спадкодавцем на підставі договорів купівлі продажу, яке складається з земельної ділянки, площею 0,2500 га та житлового будинку розташованого в с. Ліски Кілійського району вул. Леніна, 6-А. Оскільки мати позивача ОСОБА_3 померла 17.03.2006 р. та брат ОСОБА_4 помер 04.10.2013 р., позивач є єдиним спадкоємцем зазначеного майна. Після смерті ОСОБА_2 позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус рекомендував звернутись до суду з позовом про визнання права власності, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Представник позивача надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Лісківської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не зявився, надала заяву згідно якої з позовними вимогами згодна, зауважень до позову не має, просила суд розглянути справу за її відсутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Ленінським р/б ЗАГС м. Одеса, запис акта про народження № 1581, - рос. «Авраменко Виктор Игнатьевич» та рос. «Авраменко Анна Дмитриевна», записані батьками рос. «Авраменко Андрея Викторовича», ІНФОРМАЦІЯ_2

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 367440, виданого та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 69, ОСОБА_2, помер 25.01.2014 року.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 058075, виданого та зареєстрованого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 593, ОСОБА_3, померла 17.03.2006 року.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 353628, виданого та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 533, ОСОБА_4, помер 04.10.2013 року.

З довідки наданої Лісківською сільською радою № 96 від 06.03.2014 р. вбачається, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 25.01.2014 р., постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.03.2012 р. до дня смерті.

Відповідно до договорів купівлі продажу зареєстрованих 21.06.2012 р. приватним нотаріусом Білгород Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7 купив та прийняв у приватну власність житловий будинок який розташований: Одеська область, Кілійський район, с. Ліски вул. Леніна, 6а та земельну ділянку, площею 0,2500 га розташовану: Одеська область, Кілійський район, с. Ліски вул. Леніна, 6а.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2016 р. спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2, померлого 25.01.2014 р., яке складається з житлового будинку в с. Ліски Кілійського району, вул. Леніна, 6а розташованого на земельній ділянці розміром 2500,00 кв.м., кадастровий номер :02:001:0023 є ОСОБА_1.

Відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса ОСОБА_8Є за вих. № 258/02-14/10/2014 від 31.07.2014 року вбачається, що позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів та спадкових договорів № 36816557 від 06.03.2014 р. сформованої приватним нотаріусом ОСОБА_8, вбачається, що відносно ОСОБА_2, інформація у спадковому реєстрі відсутня.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 14, 41 Конституції України, право власності на землю гарантується; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно до ч. 1, 2 Земельного Кодексу, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Як вбачається зі ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Згідно п. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовоиу засіданні.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 25.01.2014 року, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по вул. Леніна, 6-А, в с. Ліски Кілійського району Одеської області, кадастровий номер :02:001:0023, належної на підставі купівлі продажу земельної ділянки від 21 червня 2012 року ОСОБА_2, померлому 25 січня 2014 року згідно спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_9