Справа № 754/1460/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 лютого 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Вона є інвалідом другої групи, має невеликий дохід, несе значні витрати на утримання, виховання, надання освіти синові. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює та має таку можливість.

Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 2500 грн. щомісячно починаючи з 01 січня 2016 року врахувавши, що вона в 2012 році вже приймала заходи щодо стягнення з відповідача аліментів, до повноліття дитини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про направлення судової повістки, яка в відповідності до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається врученою, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивача, в відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення(ст. 182 СК України).

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як зазначено в ст.184 СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю ОСОБА_1 та знаходиться на її матеріальному утриманні.

Відповідач з сімєю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, має нерегулярний дохід, інших утриманців немає.

Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на його утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Щодо стягнення аліментів з відповідача з 01 січня 2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 в червні 2012 року зверталася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача, яка була залишена без розгляду ухвалою від 21 листопада 2012 року.

Як вбачається з листків непрацездатності ОСОБА_1 з 29 жовтня 2012 року по 18 листопада 2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 12, з 19 листопада 2012 року по 29 грудня 2012 року та з 08 січня 2013 року по 17 лютого 2013 року на амбулаторному лікуванні в поліклініці № 3 Шевченківського району міста Києва, що позбавляло її можливості взяти участь в судових засіданнях.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, який ухиляється від їх сплати, необхідно стягнути аліменти з ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року.

Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 200, 259, 263-265,280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_1, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 01 січня 2016 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів на дитину в межах платежу за один місяць і на нього може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_4