Провадження № 2/712/404/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача адвокат ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 22.11.2017 р. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку, посилаючись на те, що 17 лютого 2012 року померла мати позивачки ОСОБА_5. При житті вона склала заповіт, посвідчений Другою Черкаською нотаріальною конторою 30 серпня 2011 року за № 3-1243, яким все своє майно заповідала у рівних частках ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

16 червня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори та подала заяву, в якій вказувала про наміри прийняти спадщину після смерті матері.

На підставі вказаної заяви у Першій Черкаській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 305/2012 року.

Зазначив, що 17 травня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса для зясування питання про оформлення спадкових прав на вищевказану частку будинку.

Так як правовстановлюючі документи на частку будинковолодіння знаходяться у ОСОБА_4, ОСОБА_3 позбавлена свого права у нотаріуса зареєструвати право на спадщину.

Просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, а саме на 14,5/100 частки житлового будинку, що знаходиться в м.Черкаси, вул. Свидівоцька (ОСОБА_6), 15.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В ході розгляду справи уточнив позовні вимоги та просив визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на 29/200 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд № 15, що знаходиться в м. Черкаси по вулиці Свидівоцькій (ОСОБА_6).

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Додатково зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази відкладення нотаріальних дій, доказу зупинення або відмови у вчиненні нотаріальних дій, які унеможливлюють позивачу отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Крім того відсутні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою від 17.05.2017 року, адже в матеріалах справи копія заяви не підписана позивачем. Не надано достовірних доказів того, що правовстановлюючі документи містяться виключно у відповідача, та що позивач позбавлена доступу до них.

Заслухавши пояснення представника позивача, представник відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2012 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-СР № 192887 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції 15.06.2012 року.

Позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5Г, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28 грудня 1960 року серії ІІІ-УР № 329459.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.06.2012 року після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт.

Як вбачається із заповіту від 30.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контри ОСОБА_9 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, все свої майно заповідає у рівних частках ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 104285872 від 19.11.2017 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 29/100 будинку в м. Черкаси по вулиці Михайла Ткаліча, 15.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді: 29/100 частини будинку № 15 в м. Черкаси по вул. Михайла Ткаліча.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

16 червня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30786839 від 16.06.2012 року заведена спадкова справа № 305/2012.

Постановою Першої Черкаської державної нотаріальної контори від 25.05.2018 року № 1121/02-31 ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину 29/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних, що знаходяться в місті Черкаси по вулиці Ткаліча, 15 відмовлено.

Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, документи, які необхідні для вчинення нотаріальних дій, знаходяться у відповідача, а тому ОСОБА_3 позбавлена можливості надати їх до нотаріальної контори.

Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідачу ОСОБА_4 06 червня 2018 року видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 29/200 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд № 15 по вул. Свидівоцькій (ОСОБА_6) в м. Черкаси.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи,яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме, згідно ч.1 цієї статті спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 1297 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Враховуючи наведені вище обставини, а також приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_3 у встановленому законом порядку звернулася з заявою про прийняття спадщини, однак отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, внаслідок чого позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права та набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання права власності, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 328, 392, 1217, 1223, 1235, 1268, 1270 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання права власності на частину житлового будинку задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 29/200 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд №15, що знаходиться в місті Черкаси, по вулиці Свидівоцькій (вулиці ОСОБА_6), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла 17.02.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_4(проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 18.06.2018 р.

Головуючий: Т.Є.Троян