Справа № 234/7778/17
Провадження № 2/234/140/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

при секретарі - Пагуліч Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою, розподіл особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг та укладення окремих договорів на комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 29.05.2017р звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, вказуючи, що 25.11.1995р між ним та ОСОБА_2, відповідачем у справі, було зареєстровано шлюб, який на теперішній час не розірвано. Свої вимоги мотивує тим, що в даному шлюбі на підставі договору купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, загальною площею 44,8м?, житловою площею 26,6м?. Зазначає, що з січня 2013 року стосунки між ним та відповідачкою погіршились, через що остання з сином почали постійно мешкати окремо в м.Краматорську у її батьків. З моменту придбання квартири він з дружиною, як подружжя, здавали вказану вище квартиру в найом та всі отримані від цього кошти отримувала відповідачка. З жовтня 2016 року і до теперішнього часу остання з їх спільною дитиною зареєстровані і фактично мешкають в спірній квартирі за вищевказаною адресою. На теперішній час відповідачка стала чинити перепони у користуванні спільною квартирою, яка, на її думку, є лише її власністю. Зазначає, що домовитись про спільне користування квартирою або про її поділ в добровільному порядку відповідачка не погоджується, він не бажає отримати грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру. Просить здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме, вищезазначеної квартири та виділити у власність по ? частки вказаної квартири кожному з них.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 14.09.2017р звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому зазначила, що у звязку з тим, що предметом спору є житлове приміщення, а саме, двокімнатна квартира, у неї з відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 склались не дружні відносини, вони не можуть знайти спільної мови з приводу користування спірною квартирою, вона у повному обсязі несе витрати на комунальні платежі, що ставить її у скрутне матеріальне становище. З посиланням на ст.368 ЦК України та п.14 Постанови Пленуми ВСУ №20 від 22.12.1995р «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зазначає, що квартира яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї квартири підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Так, зазначає, що загальна площа квартири складає 44,8м? у тому числі житлова - 26,6м?, відповідно до технічного плану квартира складається з двох ізольованих жилих кімнат, а саме: №5 кімнати площею 11,60м?, №8 кімнати площею 15,0м? та №1 коридор 6,80м?, №2 ванна - 1,90м?, №3 вбиральня 1,00м?, №4 кухня 6,20м?, №4 кладова 1,10м?, №7 кладова - 0,40м?, №9 балкон 0,80м?. В квартири є водопровід, газопровід, електрика, каналізація, централізоване опалення, утримання прибудинкової території здійснює управлінська компанія. Також, вказує, що вона проживає з малолітньої дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач за зустрічним позовом є колишнім чоловіком та проживає окремо. Посилаючись на ст.176 СК України, Правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання ним житлових приміщень в Українській PCP, ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.156 ЖК Української PCP, вказує, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири); плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, та у відповідності до Правил користування приміщеннями житлових будинків - у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря). Після уточнення своєї зустрічної позовної заяви просить: 1) встановити порядок користування вищевказаною квартирою №66 в буд.33 по вул.Ювілейна в м.Краматорськ Донецької області, за яким виділити у її (ОСОБА_2В.) користування з дитиною ОСОБА_3 ізольовану жилу кімнату відповідно до технічного плану №8 площею 15,0м?; виділити у користування ОСОБА_1 кімнату №5 площею 11,60м?, залишити №1 коридор 6,80м?, №2 ванна 1,90м?, №3 вбиральня -1,00м?, №4 кухня 6,20м?, №6 кладова - 1,10м?, №7 кладова 0,40м?, №9 балкон 0,80м?, у спільному користуванні з правом особистого вільного та безперешкодного проходу до кімнати №9 балкону площею - 0,80м? через кімнату №5 площею 11,6м?, виділену у користування ОСОБА_1В; 2) зобов'язати її (ОСОБА_2В.) та ОСОБА_1 укласти окремі договори найму користування житловим приміщенням, а саме, спірною квартирою; 3) зобовязати її (ОСОБА_2В.) та ОСОБА_1 розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 підтримав свої вимоги, надав пояснення аналогічні зазначеним у ньому, просив його задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнав, заперечував проти його задоволення, та суду додатково пояснив, що вказана останньою інформація, що на теперішній час він (ОСОБА_1В.) є колишнім чоловіком, є хибною. Вважає, що посилання позивачки за зустрічним позовом на Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, під час звернення нею до суду із позовом про встановлення порядку користування майном, яке є приватною власністю, є недоречним. Звертає увагу на те, що відповідно до абз.6-9 п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р №572: за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Також, вказує, що не відповідає дійсності повідомлення ОСОБА_2 про те, що вона проживає окремо, через що фактично не користується приміщеннями квартири, місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстроване за іншою адресою. Вважає, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом є необґрунтованими, а в деяких частинах і незрозумілими. Тому, вважає, що перші частини вимог абзацу 3 та 4, якими позивачка за зустрічним позовом просить суд зобов'язати самого позивача (ОСОБА_1В.) вчинити певні дії - залишаються без уваги через некоректність таких вимог. В першому абзаці позовних вимог ОСОБА_2 просить його (ОСОБА_1В.) позовну заяву про встановлення порядку користування квартирою про розподіл особових рахунків як самостійних отримувачів комунальних послуг та укладання окремих договорів на комунальні послуги задовольнити, виходячи з того, що ним (ОСОБА_1В.) не подавалась до суду вказана позовна заява. Крім того, вказує, що в другому абзаці позовних вимог відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 викладає бажаний поряд: користування спірною квартирою, що не дає можливості єдиного тлумачення її змісту: не зрозумілим є - кому надається в користування житлова кімната площею 15,0м? (позивачу, дитині чи їм обом, або залишаєте у спільному користуванні), оскільки остання просить виділити в користування їй (ОСОБА_2В.) з дитиною ОСОБА_3, ізольовану жилу кімнату відповідно до технічного плану №8 площею 15,0м?, а далі перелічує всі інші приміщення спірної квартири, які просить залишити у спільному користуванні, і серед них також зазначає №8 кімнату, площею 15,0м?. Вважає, що вказані суперечки не дають змоги висловити однозначне ставлення щодо позовних вимог в цій частині, але є зрозумілим, що позивач не передбачає виділення окремої кімнати відповідачу, чим порушує його права. Також зазначає, що в третьому абзаці позовних вимог позивачка за зустрічним позовом просить зобов'язати її (ОСОБА_2В) та його (ОСОБА_1В.) укласти окремі договори найму користування житловим приміщенням, а саме вищевказаною спірною квартирою, вказуючи, що з часу мешкання в спірній квартирі її (ОСОБА_2В.) та їх спільного сина ОСОБА_3, жодні питання щодо укладання будь-яких договорів найму спірної квартири сторонами справи не обговорювались, заперечень щодо заявлених вимог стосовно його (ОСОБА_1В.) позовної заяви про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, яка знаходиться на розгляді в суді, з боку ОСОБА_2 не надходило. Отже, остання в зустрічному позові просить суд зобов'язати відповідача (ОСОБА_1В.) укласти окремі договори найму користування щодо всієї квартири, а не щодо належних їм часток квартири, що, на думку позивача, є некоректною вимогою, як і назва договору, який зазначає позивач. Вважає, вказану позовну вимогу ОСОБА_2 не некоректною і необґрунтованою. Також, в абзаці четвертому позовних вимог позивачка за зустрічним позовом просить зобов'язати її (ОСОБА_2В.) та відповідача (ОСОБА_1В.) розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Однак, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р №572, із внесеними до них змінами (цитування наведено вище) вже встановлено яким чином розподіляється оплата житлово-комунальних та інших послуг в жилих приміщеннях серед осіб, які ними користуються. Вважає, що заявлені ОСОБА_2 вимоги не підлягають задоволенню. Розділення особового рахунку здійснюється підприємством, яке надає житлово-комунальну послугу, в порядку, визначеному на підприємстві. Тобто, власник житла може лише звернутись до підприємства з відповідною заявою, що не є гарантією розділення особового рахунку та таке право на звернення має позивач після виділення їй у власність 1/2 частки спірної квартири. Крім того, ОСОБА_2 не враховано, що відповідач за зустрічним позовом не зареєстрований та не мешкає в спірній квартирі і не користується ні квартирою, ні житлово-комунальними послугами в ній.

ОСОБА_4, представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2, в судовому засіданні вимоги зустрічного позову останньої підтримав цілком, наполягав на задоволенні, проти задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна не заперечував.

В судове засідання, призначене на 08.05.2018 року, позивач-відповідач ОСОБА_1 та відповідач-позивач ОСОБА_2 і її представник ОСОБА_4 не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та їх представників.

Заслухавши пояснення позивача-відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача-позивача ОСОБА_4, дослідивши докази по справі, суд вважає первісний позов ОСОБА_1 про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_2 обґрунтованим частково, та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.11.1995р знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, судом в судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечувалося, що під час шлюбу вони за спільні сумісні кошти придбали двокімнатну квартиру загальною площею 44,8м?, житловою площею 26,6м?, за адресою: АДРЕСА_2, (згідно Договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2014р, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі №1335), право власності на яку було зареєстровано за відповідачкою-позивачкою ОСОБА_2

В зазначеній вище квартирі зареєстровані ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою із Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради від 14.09.2017р). Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним поділити між сторонами спільне сумісне майно подружжя у вигляді спірної квартири, визнавши за кожним з них право власності на ? частки цього майна, та задовольнивши таким чином позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою №66 в будинку №33 по вул.Ювілейна в м.Краматорську, суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, та зазначає наступне.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними в п.14 постанови від 22 грудня 1995р. №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, що є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) останньої підлягає поділу в натурі, якщо сторонам можливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Таким чином вимога учасника спільної часткової власності про порядок користування спільним майном може бути задоволена, якщо є можливість виділити у користування йому жиле приміщення відповідно до його частки в спірній квартирі.

Як вбачається з технічного паспорту спірна квартира має дві ізольовані жилі кімнати №5, площею 11,60м? та №8, площею 15,0м?, №1 коридор 6,80м?, №2 ванна 1,90м?, №3 вбиральня -1,00м?, №4 кухня 6,20м?, №6 кладова - 1,10м?, №7 кладова 0,40м?, №9 балкон 0,80м?.

З урахуванням розміру часток сторін у спільному майні, думки сторін, суд вважає необхідним залишити у користування ОСОБА_2 ізольовану жилу кімнату №8, площею 15,0м? та кладову під №7, площею 0,40м?, залишити у користування ОСОБА_1 ізольовану жилу кімнату під №5 площею 11,60м?, балкон під №9, площею 0,80м?, та кладову під №6, площею 1,10м?. Коридор під №1, площею 6,80м?, ванну під №2, площею 1,90м?, вбиральню під №3, площею 1,00м?, та кухню під №4, площею 6,20м?, суд вважає необхідним залишити у спільному користуванні сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про залишення у спільному користуванні кладової під №6, площею 1,10м? та балкону під №9, площею 0,80м?, оскільки у цьому разі буде порушуватися право позивача ОСОБА_1 на вільне користування та володіння виділеною йому кімнатою через те, що прохід до вказаної кладової та балкону здійснюється саме через кімнату №5, залишену у користування ОСОБА_1.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про розподіл особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг та укладення окремих договорів на комунальні послуги суд зазначає таке.

Статтею 104 ЖК України передбачено, що член сімї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сімї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення

окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора, тощо).

Вищезазначений порядок зміни договору найму жилого приміщення (виділення особового рахунку) передбачений для жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду. Щодо жилих приміщень в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, такий порядок виділення особового рахунку Житловим кодексом України та іншими актами житлового законодавства не передбачений.

Відповідно до ст.151 ЖК України власники житлового будинку (квартири) зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до п.7, 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного

співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових

будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).

Проаналізувавши вищезазначене, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог про розподіл особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг та укладення окремих договорів на комунальні послуги, оскільки відсутні для цього правові підстави.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШІВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_2, у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_3, визнавши за кожним з них право власності на ? частку цього майна.

Зустрічний позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою, розподіл особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг та укладення окремих договорів на комунальні послуги - задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою №66 в будинку №33 по вулиці Ювілейна в місті Краматорськ Донецької області між її співвласниками, за яким:

-залишити у користування ОСОБА_2 ізольовану жилу кімнату, позначену в технічному паспорті під №8, площею 15,0м?, та кладову під №7, площею 0,40м2;

-залишити у користування ОСОБА_1 ізольовану жилу кімнату, позначену в технічному паспорті під №5, площею 11,60м?, балкон під №9, площею 0,80м2, та кладову під №6, площею 1,10м2;

-залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 коридор, позначений в технічному паспорті під №1, площею 6,80м?, ванну під №2, площею 1,90м?, вбиральню під №3, площею 1,00м?, кухню під №4, площею 6,20м?.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 08.05.2018р.

Повний текст рішення складений 18.05.2018 року.

Суддя: А.М.Лутай