Провадження № 8/712/7/18
Справа № 2/150/98
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

з участю адвоката - ЧЕРВАТЮК Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що 05 березня 2018 року вона отримала відповідь від головного лікаря Черкаського обласного онкологічного диспансеру з випискою із медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення ОСОБА_3

На її думку, дане захворювання негативно вплинуло як на фізичний, так і психологічний стан ОСОБА_3, під час розгляду справи та прийнятті відповідного рішення судом 04 січня 1998 року.

Дані обставини, не були предметом розгляду в суді, так як її покійний батько ОСОБА_3, свою хворобу від неї приховав, та про неї вона тільки дізнались з відповіді головного лікаря.

За таких обставин вважає, що дане рішення було прийнято без врахування хворобливого стану заявника, а тому вважає дану обставину нововиявленою, тому рішення підлягає до перегляду за даними обставинами.

В судового засіданні заявниця та її адвокат, заяву про перегляд судового рішення підтримали та просили її задовольнити, скасувавши рішення суду та провадження по справі закрити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, підшивку оригіналів рішень та ухвал по цивільних справах за 1998 рік № 2-7-198/98 а.с. 49-50, 56-58, 59, 90, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання угоди довічного утримання, позов задоволено, та угода про довічне утримання, укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, від 22 березня 1996 року розірвана. Ухвалою Судової колегії в цивільних справах Черкаського обласного суду від 28 січня 1998 року касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції від 04 січня 1998 року залишена без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2001 року зауваження на протокол судового засідання від 24 листопада 1997 року на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року залишено без розгляду.

Ухвалою Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2002 року апеляцію ОСОБА_2 на ухвалу суду від 24 грудня 2001 року залишено без розгляду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2003 року касаційну скаргу ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачці.

Ухвалою Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2004 року, ухвала суду першої інстанції залишена без змін, а апеляція ОСОБА_2 відхилена.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2004 року ОСОБА_2 відмовлено в перегляді рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, та дана ухвала залишення без змін ухвалою Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2004 року.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 червня 2005 року, у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2004 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

В лютому 2018 року ОСОБА_2, звернулась із інформаційним запитом до головного лікаря Черкаського обласного онкологічного диспансера про надання відомостей про хворобу ОСОБА_3

23 лютого 2018 року на адресу ОСОБА_2, було скеровано лист з додатком головного лікаря КП «Черкаський обласний онкологічний диспансер», з якого вбачається, що у ОСОБА_3 було злоякісне новоутворення.

З виписки медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення у ОСОБА_3, вбачається, що останній був госпіталізований 10 лютого 1998 року та виписаний 06 квітня 1998 року. Під час лікування 16 березня 1998 року був прооперований з назвою операції «субтотальна резекція шлунка», опромінювання після операції не показане та призначена рекомендація при виписці: лікування у кардіолога.

Із пояснень заявниці в судовому засіданні вбачається, що проведена операція ОСОБА_3, мала негативний наслідок на його психологічний та фізичний стан здоров'я, вважає, що даний стан спонукав його звернутись до суду з позовом про розірвання угоди про довічне утримання, а тому під час розгляду справи та перегляду справи судами вищих інстанцій не був з'ясований, та не було надано йому належної оцінки.

За таких обставин, вважає, що дане рішення суду необхідно переглянути за нововиявленими обставини, рішення суду скасувати а провадження по справі закрити.

Статтею 423 ч.ч.2,4 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

В даному випадку посилання заявниці на ті обставини, що ОСОБА_3, подаючи заяву до суду мав хворобливий стан який міг вплинути на його загальний стан здоров'я, нічим об'єктивно не підтверджено. Крім того, заява подана ОСОБА_3 в липні 1997 року а рішення судом прийнято в січні 1998 року.

До лікувальної установи ОСОБА_3, звернувся в лютому 1998 року, в березні 1998 року був прооперований та в квітні 1998 року виписаний з лікувальної установи.

Зі слів заявника, було встановлено, що лікар який надав йому медичну допомогу на прохання ОСОБА_3, про поставлений йому діагноз просив не повідомляти рідних.

З медичної виписки, не вбачається, що останній мав такий фізичний чи моральний стан, по якому можливо спрогнозувати, що він дійсно діяв в умовах які не відповідали б його волевиявленню при подачі заяви до суду про розірвання угоди довічного утримання.

З аналізу судових рішень, як першої та вищих інстанцій, не вбачається, що останній не міг розуміти значення своїх дій з приводу розгляду його справи, або мав якісь інші обставини які-б могли на нього впливати при подачі заяви. ОСОБА_3, особисто в судовому засіданні підтримував свої вимоги.

За таких обставин, суд вважає, що заява не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні а тому ОСОБА_2 необхідно відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне рішення суду в силі.

Керуючись ст. ст. 10-13, 258-260,263,268, 423-429 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 - відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне рішення суду в силі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п'ятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: