У Х В А Л А

19 червня 2018 року

м. Рівне

Справа №569/4600/18

Провадження №22-ц/7871066/2018

Головуючий у суді 1 інстанції: Бердій М.А.

Повний текст судового рішення складено: 26.03.2018 р.

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шеремет А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права сумісної власності на майно, визнання недійсними договорів дарування, визнання права власності на частину спільного майна,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права сумісної власності на майно, визнання недійсними договорів дарування, визнання права власності на частину спільного майна.

Ухвалою Рівненського міського суду від 26 березня 2018 року цивільну справу за цим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 передано на розгляд Корецького районного суду Рівненської області.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 покликалась на її незаконність та необґрунтованість через неповне з'ясування обставин справи та порушення судом норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначала про безпідставність передання справи до Корецького районного суду Рівненської області. Суд не взяв до уваги норми ч.1 ст. 30 ЦПК України щодо пред'явлення позовів, які виникають із приводу нерухомого майна, за місцем його знаходження або основної його частини.

Оскільки в даному позові ставиться питання про визнання права власності на кілька об'єктів нерухомого майна, які знаходяться в різних місцях, а вартість квартири, яка знаходиться в м. Рівне, перевищує вартість іншого нерухомого майна, тому вважає, що справа підсудна Рівненському міському суду. Крім того, разом з позовною заявою було заявлено клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості спірного майна.

Посилалася на те, що в лютому 2018 року ОСОБА_2 звертався з тотожним позовом до Корецького районного суду, проте позовна заява була залишена без руху та запропоновано позивачу надати до суду документи, які підтверджують вартість об'єктів нерухомого майна. Однак таких доказів надано не було.

З цих підстав просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для подальшого розгляду до Рівненського міського суду.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 „Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівне.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті „Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно із п.3 розділу ХІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу ХІІ „Перехідні положення" Цивільного кодексу України, (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до Корецького районного суду Рівненської області, суд ґрунтувався на тому, що справа повинна розглядатися згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України за правилами виключної підсудності.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Як убачається, 30 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4, де просив встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати право сумісної власності на майно, визнати недійсними договори дарування та право власності на частину спільного майна.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається „належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Питання визначення підсудності цивільних справ регулюється главою 2 розділу 3 ст. 26-32 ЦПК України, а деякі особливості її застосування роз'яснені постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 11 березня 2013 року „Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", а також постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року „Про застосування норм цивільного-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції".

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно до кількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцем знаходження об'єкта, вартість якого є найвищою.

Як убачається, основна частина спірного майна знаходиться в с. Морозівка Корецького району Рівненської області. Це - житловий будинок з присадибною земельною ділянкою, що розташований по вул. Чкалова, 1, с. Морозівка Корецького району Рівненської області; приміщення магазину та будівельні матеріали, використані для будівництва нежитлового приміщення, що орендується, які розташовані за тією ж адресою.

Між тим, у м. Рівне по вул. Небесної сотні, 66/6, знаходиться одна спірна квартира.

Наведені обставини свідчать, що місцевий суд обгрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для направлення відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України справи для розгляду за підсудністю до Корецького районного суду Рівненської області.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи за місцем знаходження квартири, яка знаходиться в м. Рівне і яка перевищує вартість іншого спірного нерухомого майна в сукупності, то з ними погодитися не можна.

Так, будь-яких об'єктивних і переконливих доказів про вартісний пріоритет спірної квартири перед іншою нерухомістю позивач не надав, а апеляційним судом їх не було здобуто. Витяги з мережі Інтернет щодо ціни об'єктів нерухомості не беруться до уваги, оскільки при вирішенні процесуального питання не є належними і допустимими доказами.

Таким чином, доводи автора скарги є припущенням згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення є ухвалення судом першої інстанції судового рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду від 26 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: