Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 452/475/16-ц

провадження № 61-12760св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_6 ОСОБА_5

відповідач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»,

представники відповідача: Луценко ЮрійВолодимирович, Ключинський Костянтин Леонідович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», подану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіною Мариною Анатоліївною, на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області у складі судді Кунцік О. С. від 22 квітня 2016 року та постанову апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І. від 16 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») про захист прав споживача банківських послуг та повернення банківських металів.

Заочним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» повернути ОСОБА_4 банківське золото загальною масою 18,15 тройських унцій банківського золота 959 проби. Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_4 проценти за користування вкладом у банківських металах у розмірі 6 133,83 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

15 лютого 2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2016 року заяву ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишено без розгляду.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося із заявою про перегляд заочного рішення з пропуском установленого законом строку, а причини пропуску строку, на які посилається заявник, не є поважними.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 16 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк», подану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіною М. А., залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив із того, що висновки суду першої інстанції про пропуск відповідачем установленого частиною другою статті 228 ЦПК України 2004 року строку та відсутністю підстав, які б свідчили про поважність причин його пропуску, є правильними.

У лютому 2018 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» подало касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк, встановлений частиною другою статті 228 ЦПК 2004 року, відповідачем пропущено з поважних причин, оскільки з 20 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладі прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особою Фонду на ліквідацію банку». У зв'язку із проведенням інвентаризації майна, рахунків та справ банку, видачею довіреності працівникам банку з обсягом повноважень для здійснення повноважень з ліквідації банку, підготовкою та затвердженням кошторису витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема, для оплати поштових відправлень, заява про перегляд заочного рішення була подана до суду з пропуском установленого законом строку, що свідчить про поважність причин його пропуску. Зазначеного, суди не врахували та помилково залишили заяву про перегляд заочного рішення без розгляду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 228 ЦПК України 2004 року заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суд установив, що копія заочного рішення отримана відповідачем 11 січня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 74, т. 1) та не заперечувалося самим відповідачем.

Проте, заяву про перегляд вказаного заочного рішення відповідач подав 15 лютого 2016 року (а. с. 83), тобто після закінчення установленого частиною другою статті 228 ЦПК України 2004 року строку.

Відповідно до статті 72 ЦПК України 2004 року право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Частиною першою статті 73 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

З огляду на викладене, суди на підставі вказаних положень процесуального законодавства дійшли правильного висновку про те, що заявником подана заява про перегляд заочного рішення від 02 жовтня 2015 року після закінчення процесуального строку на її подання, а саме 15 лютого 2016 року, і відповідачем не наведено підстав, які б свідчили про поважність причин його пропуску.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Суд обґрунтовано залишив заяву відповідача про перегляд заочного рішення без розгляду, оскільки, отримавши копію заочного рішення 11 січня 2016 року, із заявою про його перегляд відповідач звернувся лише 15 лютого 2016 року.

Доводи касаційної скарги ПАТ «ВіЕйБі Банк» про неврахування судами розпочатої процедури ліквідації банку, як підставу для висновку про поважність причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, - неспроможні, оскільки наведені причини не є поважними.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», подану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіною Мариною Анатоліївною, залишити без задоволення.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2016 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило