Справа № 308/4201/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 у справах дітей, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу батька,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача до ОСОБА_2, третя особа, без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 у справах дітей, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу батька.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27 квітня 2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, з зазначенням недоліків, які слід усунути, для цього був встановлений термін та розяснені наслідки невиконання ухвали судді. Зокрема в ухвалі зазначено, що позивачем не додано до заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, тобто не вказує конкретної суми яку слід стягнути з відповідача. Окрім того, відповідно до прохальної частини позовної заяви позивач заявляє три вимоги, а саме: надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон з 27.05.2018 року по 01.09.2018 року без згоди і супроводу батька, надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а також надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. Так, виходячи з вимог позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 2114,40. Однак, як вбачається з поданої квитанції сума сплаченого судового збору становить 704,80 грн., тобто позивачу слід сплатити судовий збір за другу та третю вимогу немайнового характеру у розмірі по 704,80 грн. відповідно. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини до досягнення нею повноліття, без згоди батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків одного з батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавляє батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею. Крім того, з вищезазначених норм випливає, що звернення з даним позовом до суду можливе у разі відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон. В своїй позовній заяві позивач не посилається на докази, які б свідчили про те, що вона зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а відповідач відмовив у наданні такої згоди.

На виконання вказаної ухвали без руху 06 червня 2018 року позивачем на адресу суду надіслано висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 05.12.2014 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та лист служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.05.2018 року.

Разом з тим, недоліки які зазначені в ухвалі без руху позивачем не усунуті.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги те, що недоліки зазначені в ухвалі без руху, у визначений строк позивачем (представником) не усунуті, виходячи з вимог ч.3 ст.185 ЦПК України вважаю, що позовну заяву - слід повернути позивачеві та вважати її неподаною.

Керуючись ст.ст.185 ч.3, 260, 353, 354 ЦПК Україні, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 у справах дітей, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу батька - повернути позивачеві та вважати неподаною.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4