14 червня 2018 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/4748/18
Провадження № 2/243/1852/2018
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.,
при секретарі судового засідання Янчевському В.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
31 травня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору дарування майна подружжя від 09.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, вона є власником житлового будинку № 50 по вул. Республіканській м. Словянська Донецької області. Відповідач ОСОБА_2 є дочкою позивачки, а відповідач ОСОБА_3 - онуком. Відповідачі проживали та були зареєстровані у вищевказаному будинку. В червні 2014 року відповідачі забрали своє майно та виселились із належного позивачу будинку, повинні були знятися з реєстрації, але до теперішнього часу цього не зробили. У позивача виникли труднощі розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Тому вона просить суд, визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 50 по вул. Республіканській м. Словянська Донецької області.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без їх участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не надали.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до договору дарування майна подружжя від 09.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 687, ОСОБА_6 подарував житловий будинок з господарчими будівлями без виділу частки у праві спільної сумісної власності подружжя, а ОСОБА_1 прийняла в дар від ОСОБА_6 частку у праві спільної сумісної власності подружжя без виділу цієї частки, що складається із ? ідеальної частки житлового будинку з господарчими спорудами № 50 по вул. Республіканській м. Словянська Донецької області (а.с.5, з.б.)
Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів № 9574696 від 09.02.2011 року, ОСОБА_1 є власником майна ОСОБА_6, а саме: буд. № 50 по вул. Республіканська м. Словянська Донецької області на підставі договору дарування майна подружжя від 09.02.2011 року.(а.с.6)
Відповідно до витягу про Державну реєстрацію прав № 29025937 від 16.02.2011 року, ОСОБА_1 є власником будинку № 50 по вул. Республіканська м. Словянська Донецької області на підставі договору дарування майна подружжя від 09.02.2011 р. (а. с. 7)
З домової книги для приписки громадян, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що за даною адресою зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а. с. 8-11)
Відповідно до акту № 325 від 22.05.2018 року, складеного керівником комітету м-ну «Черевківка» м. Словянська, у присутності сусідів: ОСОБА_7, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у вищевказаному будинку, але з 2014 року в ньому не проживають, їх речі в будинку відсутні. (а.с.12)
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до розяснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_6 більше ніж 3 роки, відповідачі самостійно покинули зазначений будинок та перестали в ньому проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають бути визнаними такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх право користування буд. № 50 по вул. Республіканській м. Словянська Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. 346, 383, 391 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 50 по вулиці Республіканській міста Словянська Донецької області.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 50 по вулиці Республіканській міста Словянська Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_10