Справа № 417/5765/18
Провадження № 2/417/199/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

(заочне)

"14" червня 2018 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Дідоренко А.Е.

за участю секретаря Ахметшиної Ю.М.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

04.06.2018 року позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 04.06.2018 року вищезазначена позовна заява була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначена до судового розгляду.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому на праві власності належить квартира №«3» (три), яка розташована в житловому будинку №44а (сорок чотири літера «а») по вул.20 років Перемоги в смт Марківка, Луганської області, що підтверджується Договором про обмін житлом від 27 вересня 2006 року посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 Марківського районного Нотаріального округу.

Позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2, який зареєстровано 19.12.2000 року у відділі реєстрації актів громадського стану Марківського району Луганської області, актовий запис №48. Заочним рішенням Марківського районного суду Луганської області від 14.02.2017 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за вищевказаною адресою. У листопаді 2013 року вона виїхала з смт. Марківка Луганської області, з реєстраційного обліку не знялася і до цього часу значиться зареєстрована у вищевказаній квартирі, її місце знаходження позивачу не відоме. Син проживає з позивачем.

Позивач звернувся до суду з даним позовом так як, реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює труднощі у здійсненні свого права власності, зокрема для оформлення житлової субсидії, при призначенні якої враховуються доходи всіх зареєстрованих в будинку осіб, чи його продажу.

У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення рішення суду при заочному розгляді справи ( а.с.41).

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень на позов не надала.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без її участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

На підставі ст. 281 ЦПК України 14 червня 2018 року без виходу до нарадчої кімнати, винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором про обмін житлом, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12-14).

ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано заочним рішенням Марківського районного суду Луганської області 14.02.2017 року. Рішення суду набрало законної сили (а.с.27).

Згідно довідки про склад сімї та проживання від 30.05.2018 року №1867, виданої т.в.о. голови селищної ради ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 зазначено, що до складу сімї, які проживають за даною адресою, входять : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).

Відповідно акта складеного депутатом округу №19 Марківської селищної ради ОСОБА_5 засвідчує в тому, що дійсно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована, але протягом 2013 року по теперішній час не проживає за адресою: селище Марківка, по вул.20 років Перемоги,4а/3. Мешкає зі слів чоловіка в Російської Федерації (а.с.26).

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у квартирі вул.20 років Перемоги, буд.44а, смт Марківка, Марківського району, Луганської області відсутня, не є власниками вищевказаної квартири, а тому втратила право користування цією квартирою.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 81 280, 281 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №3, що знаходиться у будинку № 44 літера «а» по вулиці 20 років Перемоги в смт Марківка, Марківського району, Луганської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може також бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України»).

Суддя А.Е. Дідоренко