Справа №464/1713/18
пр № 2-з/464/25/18
У Х В А Л А

07 червня 2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

секретар судового засідання Комарницька Р.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь 503 400 грн. основного боргу; 68965,80 грн - інфляційних; 15929,50 грн - 3% річних від простроченої суми, що разом складає 588295,3 грн.

07.06.2018 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме будинок АДРЕСА_1, заборонити проводити будь-які дії щодо реєстрації фізичних осіб у даному будинку. В обгрунтування заяви покликається на те, що 19 серпня 2016 року уклала із ОСОБА_3 договір позики грошових коштів. Відповідно до даного договору остання отримала у неї грошові кошти у сумі 503400 грн., яка на дату укладення договору була еквівалентною по курсу НБУ 20000 дол. США, та мала повернути такі до 1 березня 2017 року. Однак, на даний час ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання не виконала та кошти не повернула. Оскільки відповідач будь-яких розмов з приводу повернення їй боргу уникає та стверджує, що навіть при наявності рішення суду ніхто з неї кошти не стягне та може відчужити належне їй на праві власності нерухоме майно, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних її прав або інтересів.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заяву підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні, викладеним у ній.

Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи обставини справи, предмет спору, приходжу до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме будинок АДРЕСА_1, та заборони проводити будь-які дії щодо реєстрації фізичних осіб у даному будинку, оскільки такий належить на праві власності відповідачу та дані види забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами та невжиття таких може призвести до утруднення виконання рішення суду або ж зробити таке неможливе. Наведені у заяві про забезпечення позову заходи призведуть до ефективної реалізації позивачем права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів. А тому заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.149, 150, 152, 153, 258-261, 353 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 (серія та номер паспорта: НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3) та заборонити проводити будь-які дії щодо реєстрації фізичних осіб у даному будинку.

Строк пред'явлення ухвали до примусового виконання три роки.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно З ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст. 351-356 Цивільного процесуального кодексуУкраїни з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 Цивільного процесуального кодексуУкраїни.

Головуючий Б.Р. Мичка