Справа № 760/7045/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

15 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 17 липня 2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У липні 2017 року відповідач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року відкрито провадження у справі. Рішення у справі станом на 15 березня 2018 року не прийняте.

З травня 2017 року відповідач почав проживати окремо від позивача та дитини.

ОСОБА_2 участі в утриманні дитини не бере, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

-визначити місце проживання дитини разом з позивачем;

-стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

-стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за минулий час, починаючи з жовтня 2017 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року роз'єднано вимоги позовної заяви в самостійні провадження.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів.

З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначено, що 22 березня 2018 року шлюб між ним та позивачем розірвано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва. У жовтня 2017 року позивач вже зверталась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що позовна заява про стягнення аліментів може бути подана лише в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2018 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року залишено без змін. Вважає, що позовна заява має бути повернута позивачу, оскільки вона не зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу з цих підстав.

Крім того, вважає, що розмір аліментів - 1/4 частина його доходу, який просить стягувати з нього позивач, є занадто завищеним. Його дохід за І квартал 2018 року без врахування податків становить 398377 гривень 88 копійок. Проте, він має сплачувати значні кошти за своє лікування. Він декілька разів на рік повинен виконувати всі необхідні рекомендації лікаря, зокрема, у 2016 році за один курс лікування ним було витрачено 3870 гривень. Також, він орендує житло, на яке щомісяця витрачає 13000 гривень та 2146 гривень за комунальні послуги (а.с. 53-54).

З відповіді на відзив позивача вбачається, що в порушення норм ЦПК України стороною відповідача не засвідчено жодної копії документів, доданих до відзиву та не зазначено у кого знаходиться оригінал документу. З відзиву вбачається, що сторона відповідача не має заперечень проти позовних вимог, а лише посилається на процесуальні порушення (а.с. 73-75).

У запереченнях відповідача зазначено, що починаючи з моменту припинення сумісного проживання до 03 листопада 2017 року ОСОБА_2 щомісяця передавав позивачу кошти на утримання дитини. Також, у червні 2017 року він повернув ОСОБА_1 10000 доларів США як половину накопичених коштів сімейного бюджету, а на почату липня 2017 року передав позивачу ще 2700 доларів США. Проте, доказів передання цих коштів позивачу у ОСОБА_2 немає. Починаючи з 03 листопада 2017 року відповідач щомісяця перераховує 4000 гривень на рахунок позивача. Крім того, він періодично купує дитині продукти харчування, побутову хімію, книжки, іграшки та інші речі, необхідні для розвитку та навчання.

Зазначено, що розмір аліментів, який просить стягнути з нього позивач, є завищеним, оскільки він в добровільному порядку сплачує кошти на дитину, робить покупки необхідних речей для дитини, має сплачувати значні кошти на своє лікування та проживання. Вважає, що позовна заява має бути повернута позивачу, оскільки вона не зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу з цих підстав (а.с. 78-82).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 липня 2009 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Сторона відповідача у відзиві посилається на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року, якою позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що позовна заява про стягнення аліментів може бути подана лише в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Вважає, що позовна заява має бути повернута позивачу, оскільки вона не зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу з цих підстав.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 2 цієї статті особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15 березня 2018 року, тобто після набрання чинності новою редакцією ЦПК України.

Таким чином, звернення ОСОБА_1 до суду в позовному провадженні відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства.

З відзиву вбачається, що відповідач вважає, що розмір аліментів - 1/4 частина його доходу, який просить стягувати з нього позивач, є занадто завищеним.

Дохід відповідача за І квартал 2018 року без врахування податків становить 398377 гривень 88 копійок (а.с. 65).

Відповідач зазначає, що він має сплачувати значні кошти за своє лікування. Надав суду акт про надання послуг з Медичного центру «Медос», з якого вбачається, що у 2016 році за лікарські послуги ним було витрачено 3870 гривень (а.с. 62).

Також, відповідач орендує житло, на яке щомісяця витрачає 13000 гривень та 2146 гривень за комунальні послуги, що підтверджується актом № 07/10/700417/ор від 31 жовтня 2017 року та актом № 06/10/700417/к від 31 жовтня 2017 року (а.с. 63, 64).

Зазначено, що він в добровільному порядку сплачує кошти на дитину, робить покупки необхідних речей для дитини.

На підтвердження своїх доводів відповідач надав суду квитанції про сплату аліментів на дитину за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року.

За таких обставин, вбачається, що на день розгляду справи судом, відповідач кошти на утримання дитини не надає.

Разом з тим, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на їх доньку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позивач просить стягнути аліменти з відповідача, починаючи з жовтня 2017 року.

Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Доказів вживання відповідних заходів стосовно одержання аліментів з відповідача позивач не надала та не просила про їх витребування судом.

Навпаки, до заперечень відповідача додані квитанції про сплату аліментів в цей період (а.с. 85-91).

У такому випадку, враховуючи майновий стан ОСОБА_2, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 березня 2018 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач, не є завищеним та необхідний для утримання дитини.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням часткового задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись статтями 180-182, 191 СК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 березня 2018 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: