Єдиний унікальний номер725/4367/17
Номер провадження 2/725/879/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Симик І.М.,

за участю представника позивача- Вівчар Р.Г.,

представника відповідачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Чернівці, вул. Сагайдачного, 51/1-а) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Чернівці , вул. Руська , 236-Е , 2 корпусАДРЕСА_1 ) про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та за зустічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільному майні подружжя, -

ВСТАНОВИВ :

Представник ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовною заявою , в якій стверджував, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб 08 грудня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2257.

Від спільного сімейного життя у них народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Шлюб між сторонами був розірваний 21 вересня 2016 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці.

В період шлюбного життя 04.08.2015 року сторони за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 в м. Чернівці загальною площею 74,70 квадратних метри, житловою площею 35,50 квадратних метри.

Право власності на цю квартиру було зареєсртовано за ОСОБА_3

Крім цього, в період шлюбу, в інтересах сім'ї, був укладений інвестиційний договір між ОСОБА_6 з ТОВ «Будівельна компанія «Буковина» стосовно нежитлового приміщення розташованого в місті Чернівці по вул. Руська №236-Е, корпус 3 загальною площею 41,1 квадратних метри.

Оскільки спірне майно , було придбано у період шлюбу, просить визнати за ОСОБА_2 право власності на1/2 ідеальної частки квартири №14, розташованої по вул. Руська №236е, корпус №2 в м. Чернівці та на 1/2 ідеальної частки в нежитловому приміщенні, розташованому по вул. Руська №236-2, корпус 3 в місті Чернівці.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічними позовом , в якому посилалася на те, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 за спільні кошти було придбано транспортні засоби.

Враховуючи , наведене та уточнюючи позовні вимоги , просила суд визнати рухоме майно: транспортний засіб - причіп марки МАЗ 856100-014, 2007 року випуску, колір оранжевий, номерний знак НОМЕР_1, номер шасі Y3M2412; вантажний транспортний засіб - марки МАЗ 551605-275, 2007 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_2, номер шасі Y3M1570; вантажний транспортний засіб - марки MAN L 2000, 2004 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_3, номер шасі WMAL33ZZ44Y125262 об'єктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2. Визначити частки у праві власності по 1/2кожного транспортного засобу. Поділити рухоме майно: причіп марки МАЗ 856100-014, 2007 року випуску, колір оранжевий, номерний знак НОМЕР_1, номер шасі Y3M2412, вантажний транспортний засіб марки ОСОБА_7 275, 2007 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_2, номер шасі Y3M1570, вантажний транспортний засіб марки MAN L 2000, 2004 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_3, номер шасі WMAL33ZZ44Y125262: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 її частки у праві спільної власності на причіп марки МАЗ 856100-014, 2007 року випуску, колір оранжевий, номерний знак НОМЕР_1, номер шасі Y3M2412, вантажний транспортний засіб марки МАЗ 551605-275, 2007 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_2, номер шасі Y3M1570, вантажний транспортний засіб марки MAN L 2000, 2004 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_3, номер шасі WMAL33ZZ44Y125262 в сумі 458 005 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч п'ять) гривень.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4 підтримав доводи, викладені у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечував , з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_2 , з підстав , викладених у відзиві на позов. Просила задовольнити зустрічний позов .

Суд , дослідивши матеріали справи № 725/4367/17, заслухавши думку представників сторін, врахувавши характер спірних правовідносин, приходить до наступних висновків :

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами по справі 08.12.2011 року було зареєстровано шлюб.

Згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.09.2016 року даний шлюб розірвано. Рішення набрало законної сили 21.10.2016 року. ( т.1 а.с. 9-10).

Сторонами у судових засіданнях не оспорювалось , що шлюбні відносини між ними фактично було припинено з березня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно правовстановлюючих документів ( витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності та свідоцтва про право власності) 04.08.2015 року за ОСОБА_3 була зареєстрована квартира №14, 2 корпус , будинок № 236 е, вулиця Руська м. Чернівці ( т.1 а.с. 105 ).

Крім того, 24.12.2016 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою : м. Чернівці, вул.Руська, 236-е корпус 3.

Згідно даних регіонального сервісного центру в Чернівецькій області , за ОСОБА_2 було зареєстровано наступні транспортні засоби :

- 05.08.2016 року зареєстровано право власності на причіп марки « МАЗ 856100-014» , 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер шасі Y3M412, який 14.09.2017 року перереєсровний на нового власника ОСОБА_8;

- 05.08.20016 року зареєстровано право власностіна вантажний транспортний засіб марки « МАЗ 551605-275,2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4, номер шасі Y3M1570, який 14.09.2017 року перереєстрований на нового власника ОСОБА_8;

- 27.08.2016 року зареєстровано право власності на вантажний транспортний засіб марки «МАН L 200» , 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, номер шасі WMAL33ZZ44Y125262, який 17.01.2018 року перереєстровано на нового власника ОСОБА_9

Вищевказане майно є предметом даного спору.

Як встановлено в суді, договору щодо часток кожного з подружжя у спільній власності сторони не укладали.

З правових роз'яснень у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело його походження і час його придбання.

18 березня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 був укладений договір позики. В даному договорі позики зазначено, що ОСОБА_10 позичає ОСОБА_3 гроші в сумі 1164 500 гривень, що на день передачі грошей відповідало еквіваленту суми 50 000 доларів США . Ці кошти позичались для купівлі спірної квартири АДРЕСА_3.

Наявність у ОСОБА_10 коштів підтверджується продажем житлового будинку за №36, який розташований по вулиці Суворова у місті Сокиряни Сокирянського району Чернівецької області та двох земельних ділянок, які розташовані по вулиці Суворова, 36 у місті Сокиряни Сокирянського району Чернівецької області площею 0,10 га (кадастровий номер :01:003:0699 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) та площею 0,0241 га (кадастровий номер :01:003:0700 з цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства).

Дані факти підтверджуються договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченим державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області від 11 листопада 2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №1-499; договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області від 11 листопада 2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №1-500; договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області від 11 листопада 2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №1-501 ( т.1 а.с. 75-80).

ОСОБА_10 ( мати ОСОБА_3 ) отримувала доходи працюючи за контрактом в Республіці Італія, що підтверджується деклараціями про доходи найманого працівника.

12 липня 2013 року ТОВ «Будівельна компанія» «Прикарпаття» та ОСОБА_11 уклали інвестиційний договір №02-06/14 у фінансуванні будівництва житлового будинку.

Згідно вказаного договору об'єктом інвестування є квартира №14, загальною площею 68,72 квадратних метри, яка розташована по вул. Руській, №236-Г у місті Чернівці.

Вказаним договором передбачено, що інвестор здійснює інвестування будівництва визначеного об'єкта інвестування, а підприємство зобов'язується передати у власність об'єкт інвестування. Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та діє до виконання ними своїх зобов'язань.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №024 від 12.07.2013 року і за №072 від 09.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_11 проінвестувала сто відсотків вартості загальної площі об'єкту інвестування.

30 квітня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 укладено договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до даного договору Первісний кредитор, ОСОБА_11 передає Новому кредиторові ОСОБА_3 право вимоги (право на отримання у власність квартиру №14 загальною площею 68,72 кв. м. по вулиці Руській, 236-Г у місті Чернівці) з подальшими правами та обов'язками Інвестора по інвестиційному договору за №02-06/14 від 12 липня 2013 року, укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Будівельна компанія» «Прикарпаття» .

Згідно довідки за №02-14 від 30 квітня 2015 року, виданої ТОВ «БК Буковина» ОСОБА_3 проведено повний розрахунок за вищевказану квартиру згідно інвестиційного договору за №02-06/14 від 12 липня 2013 року в сумі 329 856,00 грн. ( т.1 а.с. 103).

Згідно акту за №02-14 приймання-передачі квартири від 30 квітня 2015 року забудовник ТОВ «БК Буковина» передав Інвестору ОСОБА_3 по інвестиційному договору за №02-06/14 вищевказану двокімнатну квартиру з технічною документацією на неї. ( т.1 а.с. 104).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради за №414/14 від 29 липня 2015 року «Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб щодо присвоєння поштових адрес, погодження складу нерухомого майна об'єктів на території міста Чернівців після проведення інвентаризації та після прийняття їх в експлуатацію» було присвоєно поштову адресу квартирам та нежитловим приміщенням в житловому будинку по вулиці Руській, 236-е, корпус 2 замість вулиця Руська, 236-Г. ( т.1 а.с.115).

03 листопада 2016 року ОСОБА_3 з ТОВ «БК Буковина» було укладено Інвестиційний договір за №03г-02/05.

Згідно вказаного договору об»єктом інвестування є нежитлове (адміністративно-побутове) приміщення №5 загальною площею 41,1 кв. м. секція А-3 по вулиці Руська №236-г у місті Чернівці. Вартість об'єкту становить 237 833,87 грн.

Згідно акту за №03г-05 приймання-передачі адміністративно-побутового приміщення від 03 листопада 2016 року ОСОБА_3 було прийнято від забудовника ТОВ «БК Буковина» нежитлове приміщення за інвестиційним договором за №03г-02/05 та 24 грудня 2016 року проведено державну реєстрацію на її ім'я як власника вказаного нежитлового приміщення

Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради за №787/23 від 14 грудня 2016 року «Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб щодо присвоєння поштових адрес, погодження складу нерухомого майна, об'єктів на території міста Чернівців після проведення інвентаризації та після прийняття їх в експлуатацію» було присвоєно поштову адресу нежитловому приміщенню в житловому будинку по вулиці Руській, 236-е, корпус 3 замість вулиця Руська, 236-г ( т.1 а.с. 107-115).

За договором позики від 03 листопада 2016 року, ОСОБА_12 позичив ОСОБА_3 гроші в сумі 255 000 гривень, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові суми США 10 000 доларів, на купівлю нежитлового приміщення площею 41,10 кв. м. по вулиці Руській №236-Г у місті Чернівці, з кінцевим терміном повернення до 03 листопада 2020 року ( т.1 а.с.118 ).

Судом встановлено, що джерело походження спірної квартири та нежитлового приміщення, кошти за які воно було придбано , підтверджено наданими суду ОСОБА_3 доказами . Суд не знаходить підстав для задоволення позову у частині визнання даного майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ОСОБА_2 прав власності на 1/2 часки даного майна, оскільки ним не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, щодо приймання участі коштами в набутті права власності на квартиру №14, розташованої по вулиці Руській №236-Е, корпус №2 в місті Чернівці та нежитлового приміщення загальною площею 41,1 кв. м. по вулиці Руська №236-Е у місті Чернівці.

Крім того, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердила факт позики доньці коштів на придбання квартири .

Решта допитаних судом свідків повідомили обставини , щодо облаштування ОСОБА_3 придбаної квартири.

Свідки , які були допитані за клопотанням ОСОБА_2 ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14С.) пояснили суду , що також проводили ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_4. За ці роботи з ними розраховувався ОСОБА_2

Відповідно до ст. 57 СК Ураїни- особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

В судовому засіданні було встановлено джерело походження спірного нерухомого майна.

Встановлено, що воно купувалось без дольової участі ОСОБА_2 Майно було придбано за кошти , до яких ОСОБА_2 не мав відношення, вони йому не належали.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2 , що однією з підстав для визнання за ним 1/2 частки на дане майно слугує здійснення ним за особисті кошти ремонту у квартирі.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 стверджували, що здійснювали ремонт у квартирі № 14 та за всі ремонтні роботи розраховувалась ОСОБА_3 та її матір. ОСОБА_17 ніхто з них не бачив та не знає.

Відповідно до ст. 62 СК України- якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 не надав належних доказів , про понесення ним витрат щодо здійснення ремонту у спірній квартирі, або витрат, пов"язаних з її купівлею .

ОСОБА_3 довела і надала суду докази походження коштів , за які було придбано спірне нерухоме майно.

Судом встановлено , що це майно не купувалось за спільні кошти подружжя.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3,слід зазначити наступне :

Згідно даних регіонального сервісного центру у Чернівецькій області спірні транспортні засоби були зареєстровані за ОСОБА_2 у період з 05.08.2016 року по 27.08.2016 рік.

Шлюбні відносини між сторонами були фактично припинені у березні 2015 року. Тобто, на момент реєстрації спірних транспортних засобів , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вели спільного господарства , припинили шлюбні відносини.

Отже , не підлягають задоволеню позовні вимоги ОСОБА_3 у частині визнання згаданих транспортних засобів об»єктом спільної сумісної власності подружжя та відповідно визнання за нею1 /2 частку у цьому майні, виходячи з наступного:

ОСОБА_3 стверджує , що відчуження даних транспортних засобів на користь третіх осіб було здійснено без її згоди , а тому підлягають стягнення на її користь 1/2 вартості даних транспортних засобів , згідно довідки судового експерта від 29.03.2018 року у розмірі 458 005,00 гривень .

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України ( частина четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку , що оскільки наявні підставі для відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 щодо визнання спірних транспортних засобів об»єктом спільної сумісної власності подружжя , відсутні підстави і для задоволення позову у частині стягнення з ОСОБА_2 1/2 частки вартості цих автомобілів та причепу.

На підставі вищевикладеного , враховуючи положення ст. ст. 60, 65, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 183, 368, 370-372 ЦК України, ст. ст. 3,81-89,264,354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 ідеальної частки квартири № 14, розташованої за адресою : м. Чернівці , вул. Руська, 236-Е , корпус № 2 та 1/2 ідеальної частки в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м.Чернівці , вул.Руська, 236-Е , корпус № 3, загальною площею 41,10 квадратних метрів відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання об"єктом спільної сумісної власності подружжя рухомого майна , а саме: транспортного засобу - причіпу марки " МАЗ 856100-014", 2007 року випуску , номер шасі Y3M2412, вантажного автомобіля марки "МАЗ 551605-275", 2007 року випуску , номер шасі Y3M1570, вантажного транспортного засобу "MAN L 2000" , 2004 року випуску, номер шасі WMAL33ZZ44Y125262 та визнання права власності на 1/2 ідеальної частки кожного з перелічених транспортних засобів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 15.06.2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський