Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 183/6843/15-ц

провадження № 61-7638ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська Міністерства оборони України,

заявник - ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6,

представник позивача та заявника - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі судді Пономарь З. М., від 10 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Міністерства оборони України про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Скасовано рішення за № 533 від 02 лютого 2015 року квартирного-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_4 у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_1 В іншій частині позову відмовлено.

У вересні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулись до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року та додаткового рішення цього ж суду від 28 січня 2016 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року та додаткового рішення від 28 січня 2016 року у даній справі - відмовлено.

18 жовтня 2017 року представником ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 - ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року.

Ухвалою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та запропоновано заявникам зазначити причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

Оскарженою ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року у відкриті апеляційного провадження відмовлено з підстав, передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України, у редакції від 2004 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивачам по справі та їхньому представнику було відомо про існування оскарженого судового рішення, а наведені ОСОБА_7 у клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження обставини не свідчить про поважність пропуску вказаного строку.

У касаційній скарзі, із урахуванням її уточнень, представник ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржена ухвала апеляційного суду винесена із порушенням норм процесуального права, без належного дослідження обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржене судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України, 2004 року, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України, 2004 року, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2017 року представником ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 - ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, в особі представника ОСОБА_7, залишено без руху у зв'язку із пропуском заявником строку на апеляційне оскарження з причин, визнаних судом неповажними, і надано тридцятиденний строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску цього строку та попереджено заявника про наслідки невиконання вимог цієї ухвали (а.с. 212).

Частиною першою статті 73 ЦПК України, 2004 року, встановлено, що суд поновлює строк, за клопотанням сторони у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що заявниками та їхнім представником не надано належних доказів на підтвердження поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року, оскільки 01 грудня 2015 року представником позивачів ОСОБА_7 було подано заяву про розгляд даної цивільної справи у відсутність позивачів, позовні вимоги яких він підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи, а 14 січня 2016 року останній отримав виконавчий лист. 05 лютого та 16 вересня 2016 року представником позивачів було подано заяву про виправлення описки у заочному рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року.

Вказане свідчить про обізнаність заявників щодо існування заочного рішення, яке останні оскаржили в апеляційному порядку із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Апеляційний суд, правильно застосувавши положення частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявником не виконано вимоги ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року, не наведено об'єктивно поважних інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, недоліки скарги не усунуто.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта