Справа № 145/332/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" червня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н.О.

за участю секретаря Віценко К.А.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області та ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_5, який до дня смерті проживав та був зареєстрований АДРЕСА_1.

Останнє місце проживання спадкодавця підтверджується відміткою про його реєстрацію в домовій книзі.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по АДРЕСА_1.

За життя її батько ОСОБА_5 склав заповіт від 25 лютого 2010 року, посвідчений секретарем Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_6, яким усе своє майно заповів їй.

На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_5 немає.

Вона прийняла спадщину після смерті батька, подавши відповідну заяву до Тиврівської державної нотаріальної контори в установлений законодавством строк.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно на ім'я спадкодавця.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок 1956 року забудови, позначений на плані літерою «А», з верандою «а» загальною площею приміщень по літ. «А», «а» (підрахованою за формулами розрахунку площ) 55,0 кв.м, загальною площею житлових квартир 45,8 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., допоміжною площею 13,5 кв.м., площею літніх приміщень 9,2 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 6,1 кв.м., їдальні 2 площею 8,2 кв.м., кухні 3 площею 7,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 10,8 кв.м., житлової кімнати 5 площею 13,5 кв.м., веранди І площею 9,2 кв.м.), а також сарай «Б», сарай «б», літню кухню «В», погріб з шиєю «П/В», сарай «И», хвіртку № 1, ворота №2, огорожу № 3 та колодязь №4, які розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 даний позов підтримав, просить його задоволити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача Дзвониська сільська рада в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Дзвониська сільська рада позов визнає, просить справу розглянути у відсутності її представника.

Залучений до участі у справі як співвідповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Дзвониха помер ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8).

ОСОБА_5 до дня смерті проживав та був зареєстрований АДРЕСА_1, що стверджується копією домової книги (а.с. 13-14).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Даний житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_5, що стверджується довідкою виконавчого комітету Дзвониської сільської ради від 04.05.2012 року № 45 (а.с.21).

Згідно технічного паспорту КП "ВООБТІ" від 22.03.2012 року на садибний (індивідуальний житловий будинок) житловий будинок з господарськими будівлями, що є предметом позову, побудовані протягом 1956 - 2007 років (а.с.15-19).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952- IУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

З інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Тобто в період забудови вказаного домоволодіння у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За життя ОСОБА_5 розпорядився своїм майном, 25.02.2010 року склавши заповіт, яким все своє майно заповів дочці - ОСОБА_2 Заповіт посвідчено секретарем Дзвониської сільської ради ОСОБА_6 Заповіт не змінений і не відмінений (а.с. 9).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51503507 від 05.04.2018 року заповіт зареєстровано за № 49062011 у Спадковому реєстрі (а.с.49).

ОСОБА_2 - дочка ОСОБА_5, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу № НОМЕР_1 від 10.02.2012 р. згідно якого її дошлюбне прізвище - «ОСОБА_5» (а.с. 11); свідоцтвом про народження, в якому батьком вказаний «ОСОБА_5» (а.с. 10),

Спадщину після його смерті вона прийняла, подавши 02.06.2010 року відповідну заяву до Тиврівської державної нотаріальної контори, 15.07.2010 року з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася ОСОБА_7 Інших заяв не надходило, що стверджується повідомленням Тиврівської державної нотаріальної контори № 607/01-16 від 05.04.2018 року (а.с. 45).

В Спадковому реєстрі зареєстрована Спадкова справа після смерті ОСОБА_5, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 51503477 від 05.04.2018 року (а.с. 47).

31.05.2011 року № 527/02-14 ОСОБА_4 Тиврівською державною нотаріальною конторою було направлено повідомлення, згідно якого, йому повідомлялось, що він пропустив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Якщо він бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на обов'язкову частку у спадщині (на 1/8 частку) у відповідності до ст. 1241 ЦК України, йому необхідно звернутися до спадкоємиці ОСОБА_2, котра прийняла спадщину, для добровільного включення його в коло спадкоємців. Якщо вона не дасть на це згоди, то в Тиврівський районний суд - для продовження строку для прийняття спадщини. Про його рішення повідомити до 30.06.2011 року. Даний лист ОСОБА_4 отримав 07.06.2011 року, що стверджується копією рекомендованого повідомлення (а.с. 66). Проте будь-яких заяв від ОСОБА_5 до нотконтори не надходило.

Доказів про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 суду не надано.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Постановою Тиврівської державної нотаріальної контори № 289/02-31 від 08.02.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, по АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Проте, враховуючи вищевикладені обставини, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача права на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5-13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1233,1235, 1268 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок 1956 року забудови, позначений на плані літерою «А», з верандою «а» загальною площею приміщень по літ. «А», «а» (підрахованою за формулами розрахунку площ) 55,0 кв.м, загальною площею житлових квартир 45,8 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., допоміжною площею 13,5 кв.м., площею літніх приміщень 9,2 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 6,1 кв.м., їдальні 2 площею 8,2 кв.м., кухні 3 площею 7,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 10,8 кв.м., житлової кімнати 5 площею 13,5 кв.м., веранди І площею 9,2 кв.м.), а також сарай «Б», сарай «б», літню кухню «В», погріб з шиєю «П/В», сарай «И», хвіртку № 1, ворота №2, огорожу № 3 та колодязь №4, які розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 13 червня 2018 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його проголошення чи складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційну скаргу подано протягом 30 днів з дня отримання повного судового рішення.

Суддя: Н.О.Кіосак