Номер провадження: 22-ц/785/3315/18
Номер справи місцевого суду: 2-1819/06
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фінансового відділу районної державної адміністрації Комінтернівського району Одеської області про визнання права приватної власності на житловий будинок, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 червня 2006 року (суддя Іванчук В.І.),

встановив:

У червні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до фінансового відділу районної державної адміністрації Комінтернівського району Одеської області про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Позов обґрунтовано тим, що 20 грудня 2002 року померла ОСОБА_4, яка залишила на ім'я позивача заповіт, посвідчений секретарем виконкому Свердловської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області 20.05.1994 року по реєстру за №9, яким на випадок своєї смерті заповідала їй все своє майно, яке буде належати їй на день смерті.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №74 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,3850 га по вул. Шевченко в с. Свердлове Комінтернівського району Одеської області.

ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом.

З питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона звернулася в Комінтернівську державну нотаріальну контору, однак їй було відмовлено з приводу відсутності у померлої правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 червня 2006 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок №74 з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,3850га по вул. Шевченко в с. Свердлове Комінтернівського району Одеської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлої 20.12.2002року.

Вирішено питання судових витрат.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3, особа, яка не брала участь у справі.

В скарзі ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового рішення, про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_4, яка була її матірю, вона також звернулася до нотаріальної контори, проте, суд першої інстанції її до участі у справі не залучив, судовим рішенням порушено її права та інтереси.

Апелянт та її представник в судове засідання не зявилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи №227/2003, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, викладених у відзиві, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 20 грудня 2002 року померла ОСОБА_4, яка залишила на ім'я позивача ОСОБА_2 заповіт, посвідчений секретарем виконкому Свердловської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області 20.05.1994року по реєстру за №9, яким на випадок своєї смерті заповідала позивачці все своє майно, яке буде належати їй на день смерті.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок №74 з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,3850га по вул. Шевченко в с. Свердлове Комінтернівського району Одеської області.

Позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Як на підставу задоволення скарги, апелянт посилається на те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_4, яка була її матірю, вона зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Проте, зазначені доводи скарги є безпідставними, оскільки на момент відкриття спадщини був чинним заповіт на імя ОСОБА_2 від 20 травня 1994 року (а.с.6).

Апеляційним судом було витребувано з нотаріальної контори копію спадкової справи №227/2003 щодо майна померлої ОСОБА_4 (а.с.84-85).

В матеріалах спадкової справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 після смерті матері зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.99-107).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року (на час розгляду справи в суді першої інстанції), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Отже, спадкоємство за заповітом змінює черговість спадкоємців, оскільки заповідач за життя висловив свою волю та зробив розпорядження щодо спадкового майна.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 червня 2006 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 13.06.2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

ОСОБА_5