Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №329/426/17 Головуючий у 1 інстанції: Богослов А.В.
Провадження № 22-ц/778/154/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області про визнання незаконної бездіяльності та зобовязання відповідача вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області про визнання незаконної бездіяльності та зобовязання відповідача вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно з наказом КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області №35-ос від 26.06.2011 року вона прийнята на посаду медичної сестри інфекційного кабінету КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області. Також на підставі наказу КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області №67-ос від 02.06.2014 працює за сумісництвом на 0,25 ставки медичної сестри кабінету «Довіра», який є структурним підрозділом зазначеного закладу охорони здоровя.

У КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області відсутнє розроблене та затверджене положення про кабінет «Довіра». Відсутність положення про кабінет «Довіра» в закладі охорони здоровя порушує її трудові права.

На підставі зазначеного просила: визнати незаконною бездіяльність КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області з приводу відсутності розробленого та затвердженого Положення про кабінет «Довіра» на виконання п. 5 Указу Президента України від 30.11.2005 року №1674/2005 «Про вдосконалення державного управління у сфері протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та туберкульозу в Україні», зобовязати КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області розробити та затвердити вказане положення.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, стягнути судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що під час розгляду справи відповідачем було надано Положення про кабінет «Довіра», затверджене наказом головного лікаря КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області від 10 травня 2017 року №78, тобто добровільно виконав позовні вимоги, що не звільняє від відшкодування понесених судових витрат.

Відзив від КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності у КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області обовязку розробити та затвердити положення про кабінет «Довіра».

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 працює на посаді медичної сестри інфекційного кабінету КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області. Також на підставі наказу КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області №67-ос від 02.06.2014 року працює за сумісництвом на 0,25 ставки медичної сестри кабінету «Довіра», який є структурним підрозділом зазначеного закладу охорони здоровя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області відсутнє розроблене та затверджене положення про кабінет «Довіра», що порушує трудові права позивача.

Пунктом 5 Указу Президента України від 30 листопада 2005 року №1674/2005 «Про вдосконалення державного управління у сфері протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та туберкульозу в Україні» постановлено Кабінету Міністрів України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям: вжити заходів щодо зміцнення матеріально-технічної бази, вдосконалення структури та поліпшення кадрового забезпечення центрів профілактики та боротьби зі СНІДом; забезпечити до 1 березня 2006 року створення в обласних центрах стаціонарних відділень для лікування хворих на ВІЛ-інфекцію/СНІД; вирішити до 15 квітня 2006 року в установленому порядку питання щодо функціонування в кожному районному центрі кабінетів анонімного безкоштовного обстеження на ВІЛ-інфекцію.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоровя України №102 від 25 лютого 2008 року «Про функціонування кабінетів «Довіра» на виконання п.5 Указу Президента України від 30 листопада 2005 року №1674/2005 «Про вдосконалення державного управління у сфері протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та туберкульозу в Україні» було затверджено Типове положення про кабінет «Довіра», а Міністру охорони здоров'я АР Крим, начальникам головних управлінь охорони здоров'я Дніпропетровської, Львівської та Черкаської обласних державних адміністрацій, начальнику управління охорони здоров'я та медицини катастроф Одеської та начальникам управлінь охорони здоров'я обласних державних адміністрацій, начальникам головного управління охорони здоров'я та медичного забезпечення Київської та управління охорони здоров'я Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до Типового положення про кабінет «Довіра» наказано забезпечити створення та функціонування кабінетів «Довіра».

Пунктами 1.1, 1.2 Типового положення про кабінет «Довіра» передбачено, що кабінет «Довіра» є спеціалізованим структурним підрозділом центру з профілактики та боротьби зі СНІДом та/або закладу охорони здоровя вторинного рівня надання медичної допомоги (далі - ЗОЗ), створюється для надання спеціалізованої медичної допомоги людям, які живуть з ВІЛ, і проведення тестування з метою виявлення ВІЛ-інфекції. Кабінет «Довіра» створюється з розрахунку один кабінет «Довіра» на 300 тисяч населення. У районних центрах та містах обласного підпорядкування кабінет «Довіра» створюється незалежно від кількості населення.

Пунктами 1.3, 1.7 цього Типового положення передбачено, що штатний розпис кабінету «Довіра» визначається та затверджується в установленому законодавством порядку. Графік роботи кабінету «Довіра» затверджується керівником ЗОЗ.

Згідно з п 1.8 Положення оплата праці працівників кабінету «Довіра» здійснюється відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2005 року за № 1209/11489.

Відповідно до примітки до додатку №4 «Переліку закладів та їх підрозділів, також посад, робота в яких дає право на підвищення посадового окладу на 60 відсотків» зазначено, що працівникам, які передбачено в даному Переліку, підвищення здійснюється із посадового окладу (тарифної ставки) з урахуванням кваліфікаційної категорії, завідування, старшинства без урахування інших підвищень, доплат та надбавок. У кожному закладі на підставі цього додатка керівником за погодженням з профспілковим комітетом затверджується Перелік посад працівників, яким з урахуванням конкретних умов праці в цьому закладі, структурному підрозділі, на даній посаді посадовий оклад (тарифна ставка) підвищується на 60 відсотків. Посадові оклади працівників, зазначених у пунктах 3 та 4, підвищуються пропорційно безпосередньо відпрацьованому з хворими на СНІД та ВІЛ-інфікованими часу. Фактичні години цієї роботи реєструються у журналі за підписом керівника структурного підрозділу.

Згідно зі статутом КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області до повноважень головного лікаря лікарні входить затвердження положення про структурні підрозділи лікарні (п. 4.6 статуту).

А тому висновки суду щодо відсутності у КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області обовязку розробити та затвердити положення про кабінет «Довіра» є помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу головного лікаря КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області №133 від 20 серпня 2013 року створено кабінет «Довіра» на базі кабінету інфекційних захворювань Чернігівської центральної районної лікарні, затверджено положення про кабінет «Довіра» (п.2 зазначеного наказу).

Згідно з довідками від 10 вересня 2013 року, 29 червня 2015 року та 16 лютого 2016 року за результатами проведення перевірок стану заходів з профілактики ВІЛ-інфекції, лікування ВІЛ-позитивних і хворих на СНІД в Чернігівському районі, встановлено, що з питань ВІЛ-інфекції в ЦРЛ наявні документи за переліком, зокрема, наказ по ЦРЛ від 20 серпня 2013 року №134 «Про створення кабінету «Довіра» у КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області», яким затверджено положення про кабінет «Довіра» (а.с.31-35). При цьому, перелік документів не містить Положення про кабінет «Довіра», затвердженого наказом від 20 серпня 2013 року №134.

Зазначене Положення, затверджене наказом від 20 серпня 2013 року №134 в матеріалах справи відсутнє та не надано відповідачем ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

У відповіді на адвокатський запит №555 від 03 червня 2016 року головний лікар КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області зазначає, що положення про кабінет «Довіра» не розроблено та не затверджено (а.с.11).

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про доведеність факту бездіяльності КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області щодо розроблення та затвердження Положення про кабінет «Довіра» на час звернення позивача до суду.

Відповідно до наказу головного лікаря КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області № 78 від 10 травня 2017 року на виконання п.5 Указу Президента України від 30 листопада 2005 року №1674/2005 «Про вдосконалення державного управління у сфері протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та туберкульозу в Україні», наказу Міністерства охорони здоровя №102 від 25 лютого 2008 року із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства охорони здоровя №509 від 21 липня 2014 року «Про функціонування кабінету «Довіра», затверджено Положення про кабінет «Довіра» КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області, пункт 2 наказу №133 від 20 серпня 2013 року «Затвердити положення про кабінет «Довіра» визнано недійсним (а.с.51).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Положення про кабінет «Довіра» було розроблено та затверджено вже після звернення ОСОБА_3 з позовом, а отже діями по затвердженню зазначеного положення КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області фактично визнала позовні вимоги ОСОБА_3 щодо зобовязання відповідача вчинити дії - розробити та затвердити Положення про кабінет «Довіра».

У звязку з тим, що на час розгляду справи відповідачем виконані позовні вимоги в частині затвердження зазначеного положення КУ «Чернігівська центральна районна лікарня», в задоволенні цих позовних вимог належить відмовити з вищезазначених підстав.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, а тому рішення суду підлягає скасуванню згідно з вимогами ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльності КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області щодо розроблення та затвердження Положення про кабінет «Довіра» та відмову в задоволенні позовних вимог про зобовязання КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області розробити та затвердити вказане положення з інших підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача (ч. 1 ст. 89 ЦПК України в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції, ч.3 ст. 142 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

ОСОБА_3 має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в частині задоволених позовних вимог в розмірі та в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, в розмірі 1280 грн., за подання апеляційної скарги - в розмірі 1408 грн., всього розмір компенсації судового збору, яка підлягає стягненню з КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області на користь ОСОБА_3, становить 2688 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2017 року у цій справі скасувати та ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області про визнання незаконної бездіяльності та зобовязання відповідача вчинити дії задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області щодо розроблення та затвердження Положення про кабінет «Довіра».

В іншій частині позову відмовити з інших підстав.

Стягнути з Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2688 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: