Справа № 442/5033/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/4376/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3-М.М., ОСОБА_4- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Стебницької міської ради, Відділу центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за участю третіх осіб Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (в особі відділу Держгеокадастру у м.Дрогобич Львівської області), ОСОБА_4 про визнання частково незаконним (протиправним) та часткове скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання частково незаконним (протиправним) та часткове скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права приватної власності на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями, визнання права власності на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року позивач ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_3, Стебницької міської ради, Відділу центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_4 про визнання частково незаконним (протиправним) та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконним (протиправним) та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права приватної власності на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями, визнання права власності на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що він став законним власником 13/40 житлового будинку №9 по вулиці Суха Воля в м.Стебнику, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 11.05.2012 року. При цьому, на даний час він почав вирішувати питання про виділ своєї частки із спірного будинковолодіння і звернувся у відділ Держгеокадастру у м.Дрогобичі Львівської області про надання інформації щодо земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку № 9 по вул.Суха Воля в м.Стебнику, оскільки такою інформацією не володів. На його звернення він отримав довідку відділу Держгеокадастру у м.Дргогобичі, Львівської області №І-24/0-19/6-16 від 15.06.2016 року про те, що відповідно до Державного акта на право власності за №57 від 29.12.2009 року земельна ділянка площею 0,1000 га по вулиці Суха Воля,9 у м.Стебнику належить ОСОБА_7 на підставі рішення Стебницької міської ради №96 від 27.12.2006 року. З цього часу він зрозумів, що його права та інтереси порушені, оскільки він являючись законним власником 13/40 житлового будинку №9 по вулиці Суха Воля в м.Стебнику, не має будь-яких правомочностей до частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка б відповідала його ідеальній частці у будинку. Враховуючи наведене, просить визнати частково незаконним (протиправним) та частково скасувати рішення Стебницької міської ради Львівської області № 96 від 27.12.2006 року в частині передачі ОСОБА_3 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з наступною видачею державного акту на право приватної власності на землю, включаючи ту частину земельної ділянки, яка відповідає 13/40 ідеальної частки у житловому будинку з господарськими спорудами, визнати частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку №457 від 29.12.2009 року, виданий на імя ОСОБА_7 та скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3-М.М. на 13/40 ідеальних частин земельної ділянки, визнати за ним право власності на 13/40 ідеальних частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_7 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним, несправедливим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що земельна ділянка з 2003 року жодного разу не була предметом спору і він вважав себе як власником будинку так і належним землекористувачем земельної ділянки. Після звернення з заявою до Держгеокадастру в м.Дрогогобичі у 2016 році з метою приватизації земельної ділянки отримавши витяг з Реєстру йому стало відомо, що власником земельної ділянки є відповідач ОСОБА_3 Відтак про порушене право щодо земельної ділянки йому стало відомо лише в 2016 році про що зазначено в позовній заяві , однак суд не взяв це до уваги, а врахував заяву відповідача про застосування строку позовної давності, що на його думку свідчить про упередженість суду відносно нього, оскільки відповідач тривалий час працювала в канцелярії суду. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про порушення ним строку позовної давності, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3М.М. та представника 3-ої особи ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Представник відділу центру надання адміністративних послуг виконкому Дрогобицької міської ради надіслав суду листа про слухання справи у відсутності представника. При вирішенні спору покладаються на думку суду.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_7 став власником незакінченого будівництвом житлового будинку №9 по вул.Щорса (на даний час вул.ОСОБА_8) в м.Стебнику на підставі договору дарування, посвідченого ст.державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 07.05.1988 року (реєстраційний № 1-1264). До посвідчення договору дарування незакінчений будівництвом житловий удинок належав матері позивача ОСОБА_10 на підставі рішення виконкому Стебницької міської ради від 06.06.1985 року №102.

Згідно акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної ОСОБА_10 для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель площею 1011 кв.м на підставі рішення виконкому Стебницької міської ради №86 від 17.04.1988 року.

В подальшому, згідно рішень судів Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, які відбувалися в період з 2003-2007 років без його участі та його відома з приводу визнання договору дарування житлового будинку недійсним, визнання його втраченим право на житло та останнім рішенням Апеляцйного суду Львівської області за його апеляційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2010 року, яке набрало законної сили він став власником 13/40 частин спірного житлового будинку №9 по вул.Суха Воля в м.Стебнику, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав від 11.05.2012 року. Також визнано право власності на спірний житловий будинок в частці 17,5 % за ОСОБА_4 та 32,5 % будинку №9 по вул.Суха Воля в м.Стебнику за відповідачем ОСОБА_3М.М.

Із змісту Довідки з відділу Держгеокадастру у м.Дрогобич Львівської області за № 1-24/0-19/6-16 від 15.06.2016 року, яку позивач ОСОБА_7 отримав на свій запит встановлено, що власником земельної ділянки площею 0,1000 га по вул.Суха Воля у м.Стебнику є ОСОБА_7-М..М. відповідно до Державного акта № 57 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га по вул. Суха Воля,9 у м.Стебнику , який виданий на підставі рішення Стебницьої міської ради №96 від 27.12.2006 року. (а.с.43).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції аналізував та посилався на рішення судів, які відбувалися з приводу житлового будинку та набуття на нього права власності та прийшов до висновку, що у позові ОСОБА_7 належить відмовити у зв»язку з пропуском строку позовної давності. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_7 ще з 2011 року знав про те, що йому належить 13/40 частки в будинку, однак за захистом свого права не звертався.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає, що строк позовної давності в даному випадку не пропущений, порушення права ОСОБА_7 має продовжуваний характер, а окрім цього, позивач про порушене право на земельну ділянку дізнався із довідки Дрогобицького держгеокадастру № 1-24/0-19/6-16 від 15.06.2016 року (а.с.43).

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України (далі ЗК), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо житловий будинок, будівля, споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об»єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У частині 4 ст.120 ЗК прописано, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Роз»яснення з приводу переходу права користування чи права власності на земельну ділянку при набутті права власності на житловий будинок дано у п.18 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_8 України №7 від 16.04. 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Згідно приписів ст.377 ч.1 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановленх для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналізуючи зазначені норми законодавства та рішення судів, які набрали законної сили, суд не звернув уваги, що спори стосувалися житлового будинку та визнання на нього права власності. З приводу права користування земельною ділянкою не зазначалося.

Прийнятими рішеннями визнано право власності на житловий будинок по вул. Суха Воля в м.Стебнику у відповідних частках за позивачем ОСОБА_7- 14/40 частки, за ОСОБА_4-17,5 частки та ОСОБА_3М.М.-32,5 частки.

Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даючи дозвіл на виготовлення технічної документації з метою передачі у власність ОСОБА_7-М. спірної земельної ділянки в розмірі 1000,0 га , органи місцевого самоврядування не врахували, що є інші співвласники будинку, які мають право на частку відповідно до частки в будинку та норм визначених для обслуговування будинку, чим порушили право не тільки позивача, але і третьої особи ОСОБА_4

Згідно правової позиції висловленої Верховним ОСОБА_8 України в постанові від 12.10.2016 року у справі № 6-2225 цс/16, нормамии ст.377 ЦК та ст.120 ЗК закріплено загальний принцип цілісності об»єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об»єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до ст.261 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зазначено, що перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_7 , суду слід було врахувати не тільки час, коли особа могла довідатися про порушення свого права, але брати до уваги фактичний час, коли особі стало відомо про порушення права в той час, коли особа не припускала такого порушення.

Враховуючи те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий відповідачу ОСОБА_7 незаконно, колегія суддів вважає, що такий ДА підлягає скасуванню вцілому.

За змістом ст. 367 ч.4 ЦПК суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити новее рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Стебницької міської Ради Львівської області №96 від 27 грудня 2006 року.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯД № 505823 від 29 грудня 2009 року, виданий ОСОБА_7 на право власності на земельну ділянку площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку №9 по вул. Суха Воля в м.Стебнику з приналежними господарськими будівлями та спорудами.

Скасувати реєстрацю на право власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_3 ((Іваник) ОСОБА_11 в м.Стебнику вул.Суха Воля, 9 в Книзі записів реєстрації дежавних актів на право власності на постійне користування землею, договорів оренди землі за № 01. у Стебницькій міській раді, кадастровий номер земельної ділянки :01:021:0028.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного ОСОБА_8 протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф. Павлишин

ОСОБА_12