Справа № 2-896/2003 Провадження № 22-ц/795/81/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Скрипка А. А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

за участі ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року у складі судді Хоменко Л.В. у справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

24.11.2003 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до повноліття дитини. Постановою судді Чернігівського районного суду від 11.12.2003 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 24.11.2003 року і до повноліття дитини. У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про незгоду із постановою судді Чернігівського районного суду від 11.12.2003 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просив скасувати вказану постанову. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.10.2017 року дану заяву ОСОБА_2 було задоволено, і скасовано постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.12.2003 року по справі №2-896/2003 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку.

Оскаржуваною ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Хоменко Л.В. від 02.11.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.11.2017 року, оскільки вважає, що позивачем невірно зазначено адресу, при цьому судом першої інстанції не враховано вимоги ЦПК України щодо підсудності цивільних справ. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, постановленою судом без додержання норм процесуального та матеріального права, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, при цьому суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, а висновки суду не відповідають матеріалам справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що відкриття провадження у даній справі відбулось з недотриманням правил підсудності, оскільки відповідач ОСОБА_2 мешкає за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання, а саме, АДРЕСА_1. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при відкритті провадження у даній справі судом необґрунтовано не прийнято до уваги положення ч.1 статті 109, ч.1, ч.2 статті 110 ЦПК України (2004 р.), статей 125, 126 ЦПК України (в редакції від 22.05.2003 року), оскільки предявлення позову за місцем проживання позивача має бути обумовлено поважними причинами. При цьому ОСОБА_2 стверджує, що позивач проживає у м. Києві, що дозволяє їй приймати участь у судових засіданнях у місті Полтаві. У доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі суд першої інстанції не прийняв до уваги положення статті 115 ЦПК України (2004 р.) щодо наслідків порушення правил підсудності.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.155,156), не зявилась. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1, ч.2 статті 376 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції від 02.11.2017 року, - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 24.11.2003 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до повноліття дитини (а.с.1). Постановою судді Чернігівського районного суду від 11.12.2003 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 24.11.2003 року і до повноліття дитини (а.с.5). У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про незгоду із постановою судді Чернігівського районного суду від 11.12.2003 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просив скасувати вказану постанову. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.10.2017 року дану заяву ОСОБА_2 було задоволено, і скасовано постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.12.2003 року по справі №2-896/2003 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (а.с.10).

Згідно матеріалів справи (а.с.132-135), постановою апеляційного суду Чернігівської області від 09.02.2018 року за результатами апеляційного перегляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.10.2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково, при цьому скасовано ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.10.2017 року. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування постанови судді Чернігівського районного суду від 11.12.2003 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 02.11.2017 року, відкриваючи провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.12-13), суд першої інстанції послався на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.10.2017 року, яка в подальшому була скасована постановою апеляційного суду Чернігівської області від 09.02.2018 року за результатами апеляційного перегляду апеляційної скарги ОСОБА_3 (а.с.132-135).

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності розгляду даної справи за місцем проживання ОСОБА_2, а саме, у місті Полтаві, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 02.11.2017 року, приймаючи до уваги зазначене у матеріалах справи місце проживання ОСОБА_3 - Чернігівський район, смт.Гончарівськ, вул.Танкістів,70/67, а також виходячи із приписів ч.1 статті 110 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали про відкриття провадження у справі).

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 02.11.2017 року положенням норм процесуального права, яке регламентувало спірні правовідносини.

Приписами ч.1 статті 118 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали про відкриття провадження у справі) визначено, що позов предявляється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді. Відповідно до ч.1 статті 122 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали про відкриття провадження у справі), суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положення вищезазначених норм цивільного процесуального права, які регламентували спірні правовідносини на час постановлення оскаржуваної ухвали від 02.11.2017 року, судом першої інстанції до уваги прийняті не були.

Крім того, відкриваючи провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.12-13), суд першої інстанції послався на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.10.2017 року, яка в подальшому була скасована постановою апеляційного суду Чернігівської області від 09.02.2018 року за результатами апеляційного перегляду апеляційної скарги ОСОБА_3 (а.с.132-135).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.11.2017 року, скасуванню.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_3, згідно п.3 ч.1 статті 5 Закону України Про судовий збір звільнена від сплати судового збору, апеляційний суд вважає за необхідне в порядку, визначеному ч.6 статті 141 ЦПК України, компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_2 320 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.61).

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року скасувати.

Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_2 320 (триста двадцять) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 13.06.2018 року.

Головуючий:Судді: