Справа № 750/3938/16-ц
Провадження № 2-п/750/28/18
У Х В А Л А

19 червня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Литвиненко І.В.,

із секретарем Бублик Т. М.

за участю заявника, представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення від 05.05.2018 року по справі за ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення,

в с т а н о в и в :

заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2018 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_3 квартирою 45 в будинку 16 по вул.. Преображенській в м. Чернігів та виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

04.06.2018 року відповідач звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, так як не згодна з останнім, оскільки не була повідомлена належним чином про судове засідання на 05.05.2018, також судом не взято до уваги, що в суді розглядається справа за її позовом про визнання обєкта спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору дарування, розгляд якої може вплинути на розгляд цієї справи, крім того судом не було проаналізовано те, що право власності ОСОБА_4 підтверджується не договором купівлі-продажу від 07.01.2000 року, а свідоцтвом на право власності, яке було видано в 2009 році.

Заявник просила задовольнити подану заяву, в судовому засіданні також повідомила, що позивач зламав замки та наразі вона не може користуватись спірною квартирою з 30.05.2018 року, а тому вважає, що спір про право відсутній.

Представник позивача заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, оскільки вважає, що відповідач не послалась на жодний доказ, який не був досліджений судом та який би впливав на результат розгляду справи, а отже відсутні підстави, передбачені ст. 287 ЦПК України для перегляду заочного рішення.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає заяву необґрунтованою, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що виклик відповідача здійснювався за адресою, вказаною в її заявах м. Чернігів, вул.. Преображенська, 16/45, місце роботи вона своє в жодній заяві не вказувала, також повідомлення її здійснювалась за адресою місця знаходження майна м. Чернігів, вул. Мстиславська, 81/69. Що стосується публікації на сайті, то дійсно при опублікуванні виклику на 05.05.2018 року стався технічний збій, однак, суд вважає, що всі можливості були вжиті щодо виклику відповідача до суду направлено повідомлення за адресою, яка вказана була відповідачем, направлено повідомлення за місцем знаходження майна відповідача, секретар судових засідань намагалась додзвонитись відповідачу, за повідомленим нею телефоном, за яким суд раніше сповіщував відповідача про слухання справи, однак відповідач не відповіла на дзвінок, повідомивши в судовому засіданні про те, що це не є основним номером телефону, і вона може його не брати із собою.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Отже в силу ст. 131 ЦПК України, відповідач був повідомлений про час і місце слухання справи у встановленому порядку.

Суду не надано жодного доказу, який має істотне значення для справи та який не був досліджений судом. Заперечення відповідача по суті позову не є підставою для скасування заочного рішення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що повторне подання позову щодо оспорювання договору дарування та подання апеляційних скарг на ухвалу про відкриття провадження, свідчить про зловживання зі сторони відповідача своїми процесуальними правами та має на меті затягнути строки розгляду цієї справи.

Щодо зазначення відповідачем, що судом не проаналізовано набуття права власності ОСОБА_4 та не проаналізувано свідоцтво на право власності, яке було видано в 2009 році на спірну квартиру, то суд і не повинен був під час розгляду цієї справи аналізувати свідоцтво колишнього власника, так як в Україні діє презумпція правомірності правочину, яка застосовується із щодо договору дарування від 04.12.2015 року, на підставі якого спірна квартира належить позивачу. Суду не надано рішення суду про визнання цього договору недійсним, а тому підстав для перегляду рішення немає. Також суд не бере до уваги посилання відповідача про те, що до набрання рішенням суду законної сили, її було виселено, оскільки суд оцінює лише ті обставини, які мали місце на час винесення судового рішення, також суд зауважує, що представник позивача повідомила, що між сторонами наявний спір, оскільки в квартирі залишились речі відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки відповідачем не наведено доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд вважає за необхідне залишити заяву про перегляд заочного рішення та його скасування без задоволення.

Згідно із ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення від 05.05.2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, однак відповідач може оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя І. В. Литвиненко