Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 287/261/15-ц

провадження № 61-4201св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Олевська районна спілка споживчих товариств Житомирської області,

представники позивача: Козирєв Ігор Миколайович, Сищук Віктор Володимирович, Фіченя ЛюдмилаВолодимирівна,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Олевська міська рада Житомирської області,

представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

третя особа - реєстраційна служба Олевського районного управління юстиції Житомирської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 нарішенняапеляційного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Матюшенка І. В., Борисюка Р. М., Широкової Л. В.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року Олевська районна спілка споживчих товариств Житомирської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Олевської міської ради Житомирської області, третя особа - реєстраційна служба Олевського районного управління юстиції Житомирської області, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконним та скасування державного акту про право власності на землю.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_6 працювала головою профкому в організації позивача та на підставі її заяви постановою правління та профкому Олевського районного споживчого товариства від 17 березня 1989 року № 12п-2 було постановлено виділити щитовий будинок вартістю 4 973 крб. для будівництва квартири господарським способом. Постановою правління райспоживспілки і райкому профспілки працівників споживчої кооперації від 15 січня 1992 року № 1 виділено трикімнатну квартиру побудовану господарським способом, розташовану по АДРЕСА_1, загальною площею

90 кв. м, житловою 51 кв. м громадянці ОСОБА_9 та членам її родини. 15 січня 1992 року між Олевською райспоживспілкою та ОСОБА_9 укладено договір оренди житлового будинку. На підставі ордеру від 23 грудня 1992 року № 952, виданого виконавчим комітетом Олевської селищної ради народних депутатів ОСОБА_9 разом із чоловіком та сином вселилися у вищезазначену квартиру. Квартира знаходиться на балансі Олевської районної спілки споживчих товариств. У подальшому, у 2015 році позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 зареєстрував за собою на праві приватної власності житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. 02 лютого 2015 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно чим порушив право власності на майно належне іншій особі, зокрема позивача.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, Олевська районна спілка споживчих товариств Житомирської області просила суд визнати незаконними та скасувати: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 33014780, видане 02 лютого 2015 року ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1; рішення 2-ї сесії ХХІІІ скликання Олевської селищної ради народних депутатів від 23 червня 1998 року в частині передачі ОСОБА_5 у власність земельної ділянки, площею 0,0891 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,

смт. Олевськ, Олевський район, Житомирська область; державний акт про право власності на землю серії НОМЕР_1, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 26 квітня

2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Зайво сплачені Олевською районною спілкою споживчих товариств кошти у розмірі 2 436,00 грн згідно з платіжним дорученням від 17 вересня 2015 року № 555 повернуто Олевській районній спілці споживчих товариств.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що земельна ділянка, площею 0,07 га, розташована по АДРЕСА_1 у

смт. Олевську селищної ради народних депутатів від 28 січня 1982 року № 5 була виділена ОСОБА_5 під індивідуальне житлове будівництво, а рішенням 2-ї сесії ХХІІІ скликання Олевської селищної ради народних депутатів від 23 червня

1998 року передана ОСОБА_5 у власність, площею 0,0891 га, тому оскільки позивач лише надав допомогу сім'ї ОСОБА_5 у будівництві житлового будинку та не надав належних та допустимих доказів про реєстрацію об'єкта нерухомості за райспоживспілкою, дійшов висновку про те, що будинок та земельна ділянка, на якій він розташований є власністю відповідача.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 квітня

2016 року в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_5 та Олевської міської ради Житомирської області скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 33014780, видане 02 лютого 2015 року громадянину ОСОБА_5 на житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано: рішення 2-ї сесії ХХІІІ скликання Олевської селищної ради народних депутатів від 23 червня 1998 року в частині передачі ОСОБА_5 у власність земельної ділянки, площею 0,0891 га за адресою:

АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для обслуговування будинку і ведення особистого підсобного господарства; державний акт про право власності на землю серії

НОМЕР_1, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 79, виданий на ім'я ОСОБА_5

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

09 вересня 2016 рокуОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи не надано належної оцінки усім доказам наявним у матеріалах справи та неправильно встановлено фактичні обставини справи.

22 листопада 2016 року Олевська районна спілка споживчих товариств Житомирської області подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що рішенням Олевської селищної ради народних депутатів Олевського району Житомирської області «Про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво громадянам м. Олевськ» від 28 січня 1982 року № 5, ОСОБА_5 виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво, розташовану по АДРЕСА_1 у м. Олевську Олевського району Житомирської області, розміром 0,07 га.

17 березня 1989 року Олевською районною спілкою споживчих товариств Житомирської області було прийнято постанову № 12 про виділення щитового будинку, вартістю 4 973 руб для будівництва квартири господарським способом голові профкому ОСОБА_6

Олевською районною спілкою споживчих товариств Житомирської області була затверджена калькуляція будівництва та 03 грудня 1991 року комісією спілки складено акт приймання житлового будинку, загальною площею 90 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Олевської районної спілки споживчих товариств Житомирської області та райкому профспілки працівників споживчої кооперації від 15 січня 1992 року

№ 9 сім'ї ОСОБА_9 виділено трикімнатну квартиру, побудовану господарським способом по АДРЕСА_1, загальною площею 90 кв. м, житловою площею 51 кв. м.

15 січня 1992 року між Олевською районною спілкою споживчих товариств Житомирської області та ОСОБА_9 укладено договір оренди вказаної квартири.

23 грудня 1992 року виконавчим комітетом Олевської селищної ради Житомирської області видано ордер на вселення сім'ї ОСОБА_9 із трьох чоловік, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_5 та їх син ОСОБА_10 у спірну квартиру (одноквартирний будинок).

12 січня 1993 року Коростенським міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, розташований по

АДРЕСА_1 у якому зазначено власником будинку Олевську районну спілку споживчих товариств Житомирської області.

Рішенням 2-ї сесії ХХІІІ скликання Олевської селищної ради Олевського району Житомирської області народних депутатів від 23 червня 1998 року

ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку, площею 0,0891 га, розташовану по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Статтею 12 Закону України «Про власність» (чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини.

Відповідно до статті 17 ЗК України та статті 14 Закону України «Про власність» (чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на житловий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Статтями 16, 17 Закону України «Про власність» (чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям у період шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Відповідно до статті 11 ЦПК України 2004 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом третім статті 129 Конституції України встановлено, що однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, встановивши, що земельна ділянка, площею 0,07 га по АДРЕСА_1 рішенням Олевської селищної ради народних депутатів від 28 січня 1982 року № 5 була виділена ОСОБА_5 під індивідуальне житлове будівництво, а рішенням другої сесії ХХ111 скликання Олевської селищної ради народних депутатів від 23 червня 1998 року передана ОСОБА_5 у власність, враховуючи те, що у позивача відсутні будь-які документи про право власності на спірний житловий будинок, або договір про розмір часток співвласників та з урахуванням того, що позивачем не надано доказів закінчення будівництва позивачем та прийняття спірного будинку в експлуатацію, інших належних та допустимих доказів позивачем на підтвердження своїх вимог також не надано, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року скасувати, рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило