Справа №265/2520/17
Провадження №2/265/76/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Обґрунтування заяви:

Позивач, з урахуванням пояснень від 15.03.2018 року, зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.10.2015 року по справі №265/5042/15-ц з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного вище судового рішення, Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, за заявою ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист за №265/5042/15-ц від 26.10.2015 року.

07.07.2016 року ОСОБА_2 звернула до виконання виконавчий лист, шляхом подання відповідної заяви до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя, на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №516000840 від 12.07.2016 року.

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.09.2015 року по справі №265/5316/15-ц, з Позивача також стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного вище судового рішення, Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, за заявою ОСОБА_3 був виданий виконавчий лист за № 265/5316/15-ц від 26.10.2015 року.

11.07.2016 року ОСОБА_3 звернула до виконання виконавчий лист, шляхом подання відповідної заяви до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя, на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №51630179 від 12.07.2016 року.

Вказував, що він працює в ТОВ «Метінвест-Промсервіс», яке розташоване за адресою: 69067, місто Запоріжжя, вул.Радіаторна, 40, яке обслуговує ПрАТ «Азовсталь» в місті Маріуполі.

Відповідно до довідки від 22.03.2017 рокуіз місця роботи, заробітна плата Позивача за останні півроку в середньому щомісячно складає біля 5000,00 грн. без вирахувань податку та 50% розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Інших видів доходу Позивач не має.

Зазначеної суми щомісячного доходу, яку отримує Позивач, є недостатньо для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі 50% частини на утримання обох синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а на залишок коштів, ще й утримувати себе та нести витрати на комунальні платежі, які у порівнянні з 2015 роком виросли на 350-400 грн. Не кажучи вже про повноцінне харчування, покупку одягу та медпрепаратів у випаду хвороби.

Вважав, що його дії, як батька, повинні бути спрямовані на захист інтересів його неповнолітніх синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, виходячи із реальної суми доходу, яку він отримує щомісячно. Тобто, витрати на утримання дітей (ОСОБА_4 та ОСОБА_5) повинні бути пропорціональні та справедливо розподілені по відношенню до них. При цьому, права та інтереси Позивача, матеріальний стан якого значно погіршився, також не можуть бути ущемлені. А тому, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Зазначав, що його матеріальний стан на даний час не дає йому можливості сплачувати аліменти в розмірі 50% частини зі всіх видів доходу, оскільки він змінився не в кращу сторону. Значно зменшився отриманий їм щомісячний дохід через рост ціни на комунальні послуги, подорожчання рівня життя в країні, інфляції національної валюти. А отже, Позивач не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі в якому вони були встановлені судовими рішеннями для обох неповнолітніх дітей. Посилаючись на викладене та зокрема на ст.192 СК України, просив суд: 1) зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13.10.2015 року по справі №265/5042/15-ц на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно; 2) зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 05.09.2015 року по справі №265/5316/15-ц на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Відзив на позовну заяву:

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов, в якому зокрема зазначила, суми зазначеної у заяві буде недостатньо для гідного утримання дитини. Вона на даний момент ніде не працює. 07.07.2016 р. втратила роботу у зв'язку з закриттям магазину, 25.08.2016 р. стала на облік в центр зайнятості, де 21.05.2017 р. закінчився термін. Разом з сином знаходиться на утриманні чоловіка ОСОБА_8, який в свою чергу виплачує аліменти своїй дитині. Дитині 14 років, вчиться в школі ліцеї у фізико-математичному класі, харчування в шкільній їдальні старших класів платне, шкільна форма, шкільне приладдя, одяг, взуття елементарні речі для особистої гігієни, вітаміни, фрукти, ліки, стоматологічні послуги, відвідування репетиторів англійської мови та математики вимагає істотних фінансових витрат. Також син займається у театральній студії. Костюми та поїздки вимагають окремих витрат, ще музична школа з щомісячною оплатою. Дитина перебуває на обліку у хірурга (сколіоз). Потребує вітамін, рекомендовані фізичні навантаження, такі як плавання, курс масажу двічі на рік, водолікарні і санаторно-профілактичні процедури. Вказувала, що ніколи не зверталася до Позивача за допомогою, навіть коли дитині робили операцію, ніколи не вимагала ніяких матеріальних витрат на потреби дитини, крім покладених аліментів в розмірі 25% від всіх видів доходу. Доходи становили в середньому 1050 грн.

Зазначала, що фінансове становище Позивача дозволяє проводити виплати в повному обсязі, так як на підприємстві де він працює, було підвищення зарплати. Позивач має працездатний вік, регулярний дохід, і не має непрацездатних родичів. Проживає з сім'єю у власній квартирі, дружина офіційно працює, ведуть спільний бюджет. Позивач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу. З дитиною не спілкується, не провідує, не вітає, подарунків не дарує, навіть тих які видаються на підприємстві, зв'язку не підтримує. Добровольної допомоги не робить, навпаки намагається ухилитися від виплат призначених судом в розмірі 25% зарплати. На даний момент має заборгованість по аліментах в розмірі приблизно 3400 грн. З 2008 р. аліменти не виплачувалися до порушення кримінальної справи за ст.164 КК України, рішенням суду був умовний термін на один рік і погашення заборгованості. З листопада місяця 2014 р. по жовтень місяць 2015 р. виплата аліментів не здійснювалася. Вважала, що Позивач не повинен позбавляти права дитини на гідне існування, оскільки це єдина допомога яку він надає. Тому з урахуванням потреб дитини в його віці і можливостей платника, просила не позбавляти неповнолітню дитину виплати в розмірі 25%.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву до суду не подала, подала лише заяву про визнання позовних вимог.

Фактичні обставини:

Судом встановлено, що відповідно свідоцтво про народження виданого Віділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області 01.08.2003 року, батьками ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_9.

Також судом встановлено, що відповідно свідоцтво про народження виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 22.10.2009 року, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Крім того, судом встановлено, що Заводським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 (до цього часу ОСОБА_1) ОСОБА_10 на підстави виконавчого листа №265/5042/15-ц від 26.10.2015 р., виданого відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області, проводиться примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Також, Заводським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підстави виконавчого листа №265/5316/15-ц від 26.10.2015 р., виданого відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області, проводиться примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оцінка суду:

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Доказів того, що Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області приймаючи рішення по справі №265/5042/15-ц та справі №265/5316/15-ц не врахував обставини, передбачені ст.182 СК України суду не надано.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 суду пояснив, що погіршення стану його здоров'я не відбулося з часу прийняття рішень про стягнення аліментів, а причиною звернення його до суду з позовом про зменшення розміру аліментів стала інфляція та підвищення вартості комунальних послуг. З ОСОБА_3 він продовжує на даний час проживати разом однією сімєю та веде спільний побут.

В той же час, будь яких доказів того, що матеріальний або сімейний стан змінився у Позивача внаслідок зменшення доходів, а не підвищення цін та інфляції, ОСОБА_1 суду не подав.

Отже, суд вважає, що Позивачем не доведено факт того, на сьогоднішній день його матеріальний або сімейний стан змінився у порівнянні з жовтнем 2015 року, часом прийняття судом останнього рішення про стягнення аліментів на другу дитину ОСОБА_5, тобто не доведено існування обставин, які не дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у раніше визначеному розмірі.

До того ж, відповідно до ст.2 Конвенції ООН «Про права дитини», всі діти, незалежно від їхньої раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, соціального походження рівні у своїх правах, а тому суд вважає, що отримання однією дитиною аліментів в меншому розмірі у порівнянні з іншою дитиною буде несправедливим.

Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованим та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 264, 265, 273, 280 283, 289 ЦПК України

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (87522, АДРЕСА_1; податковий номер: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (87500, АДРЕСА_2; податковий номер: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (87500, м.Маріуполь, пр.Металургів, буд.160. кв.42; податковий номер: НОМЕР_3) про зменшення розміру аліментів на утримання дітей відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст цього рішення складено 02 червня 2018 року.

Суддя А.В. Щербіна