Справа № 495/4152/18
№ провадження 2-з/495/130/2018
Ухвала

про забезпечення позову

11 червня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року справу було призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позивач разом із позовом подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову по справі, а саме просить заборонити відчуження належного на праві власності ОСОБА_3 нерухомого майна, а саме квартири №90 в житловому будинку №6 по вул. Ойстраха Давида, м. Одеса.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що 10 травня 2016 року у м. Білгород-Дністровський між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто згоди, щодо надання останньому в борг грошей в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США.

Строк виконання зобовязання - повернення позиченої суми грошей - 10 травня 2017 року.

Вказані обставини підтверджуються Договором позики від 10.05.2016 року.

Вищевказаним договором позики окрім іншого підтверджено факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів.

Відповідно до вищевказаного Договору, сторони домовились про забезпечення виконання зобовязання.

10 травня 2016 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати за невиконання боргових зобовязань ОСОБА_2

Позивачем заявлено вимогу в розмірі більше 500 000 грн.

Позивачу достовірно не відомо про доходи кожного з боржників та їх майновий стан в цілому, чи отримують вони пасивний дохід, працевлаштовані, посадові оклади, дивіденди, роялті, тощо.

Зазначену суму боргу в разі задоволення позовних вимог можливо стягнути в тому числі за рахунок примусової реалізації майна належного Відповідачам.

Однак на разі жоден з Відповідачів не позбавлений можливості відчужити належне останнім майно, в тому числі подарувати, продати, заставити, тощо.

Таким чином не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених прав або інтересів Позивача, за захистом яких позивач звернувся, а саме повернення від Відповідачів належних йому грошових коштів.

Зазначеним заходом забезпечення позову, позивач не порушує права Відповідачів на володіння та користування належним їм майно, в тому числі вільного проживання в нерухомому майні Відповідачів та членів їх сімей, не обмежує в наданні їхнього майна в оренду з метою отримання прибутку, не намагається заборонити здійснювати поліпшення та реставрацію, тощо належного їм майна та їх наступну реєстрацію.

Також метою обраного заходу забезпечення позову не є будь-яке обмеження інших осіб (орендарів, наймачів, тощо) у використанні майна Відповідачів, та таким чином Відповідачі не нестимуть жодної відповідальності перед третіми особами в разі існування якихось договірних обовязків.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини у звязку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об'єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність між позивачем та ОСОБА_2 правовідносин з приводу виконання умов, укладеного між ними договору позики від 10.05.2016 року. Крім того матеріали справи містять докази укладення 10.05.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору поруки, згідно якого останній забов'язався відповідати за невиконання боргових зобовязань ОСОБА_2

Позивачем було надано суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб'єкта, номер інформаційної довідки 126183416 від 04.06.2018 року, із якої вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вказані 2/3 частини належать останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 3-62, виданий 31.01.2018, видавник: четверта одеська державна нотаріальна контора, право власності зареєстроване 31.01.2018 року, номер запису про право власності:24602732.

З огляду на наявність невиконаного зобов'язання відповідачів щодо повернення позики та значну ціну позову, яка становить 500 000 грн., суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна може призвести до відчуження вказаної частини квартири, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки у разі задоволення позовних вимог позивача суму боргу можливо стягнути в тому числі і за рахунок примусової реалізації майна, належного відповідачу.

Однак, суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК).

Як, вже було зазначено вище матеріали справи містять докази того, що відповідачі є власником лише 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1, а тому суд вживає заборону відчуження саме 2/3 частин квартири.

У разі надання доказів ринкової вартості нерухомого майна або проведення оцінки нерухомого майна та виявлення порушення принципу співмірності, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані, або змінені за заявою сторони по справі.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Заборонити відчуження 2/3 часток квартири №90 в житловому будинку №6 по вул. Ойстраха Давида, м. Одеса, які належать на праві приватної (спільної часткової) власності ОСОБА_3.

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк предявлення даної ухвали до виконання три роки з наступного дня після ухвалення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: