Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2018 Справа №607/2999/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака Р.М.,

за участю секретаря Чех Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Райз Максимко» в особі Тернопільської філії ПрАТ «Райз Максимко», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації, ТОВ «Галицькі землі», про визнання договору оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_3 предявив в суд позов до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Райз Максимко» в особі Тернопільської філії ПрАТ «Райз Максимко» (далі ПрАТ «Райз Максимко»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: Відділ з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації, ТОВ «Галицькі землі», про визнання недійсним договору оренди землі від 17 вересня 2014 року. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,3790 га, що знаходиться на території Почапинської сільської ради, Тернопільського району Тернопільської області. Позивачу стало відомо, що ця земельна ділянка перебуває в оренді ПрАТ «Райз Максимко» на підставі спірного договору, хоча він його не підписував та про умови оренди з відповідачем жодних домовленостей не має.

Позивач у судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника, котрий у судовому засіданні вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник ПрАТ «Райз Максимко» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з мотивів, викладених у відзиві (запереченнях) на позов (а.с. 33) де зазначає, що позивач отримував орендну плату за користування землею відповідачем, а також останній сплачував до бюджету відповідні податки. Отримуючи таку плату позивач фактично підтвердив свою згоду з умовами договору оренди, вважає представник відповідача.

Представник Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник ТОВ «Галицькі землі» також у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначив, що вважає позовні вимоги ОСОБА_3 підставними. Вказав, що 24 жовтня 2014 року між ТФ ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Галицькі землі» було укладено договір № 06_10/14 про надання послуг. За умовами вищевказаного договору ТОВ «Галицькі землі» виконало роботи по складанню та друку кадастрових планів, схем земельних ділянок, акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (за межами населеного пункту) на території Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. 21 листопада 2014 року передано ТФ ПрАТ «Райз-Максимко» по акту виконаних послуг картографічний матеріал. Інші види робіт, зокрема, технічна документація із землеустрою ТОВ «Галицькі землі» не розроблялася.

Ухвалою суду від 01 серпня 2017 року провадження у справі було зупинено у звязку з призначенням почеркознавчої експертизи.

04 квітня 2018 року провадження у справі поновлено, оскільки обставини, що викликали зупинення провадження у справі були усунуті; експертиза проведена.

Суд, заслухавши пояснення учасників, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, висновок експерта, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Як вбачається з договору оренди землі від 17 вересня 2014 року ОСОБА_3, з однієї сторони та ПрАТ «Райз Максимко» з іншої, досягнули домовленостей згідно яких позивач передав в оренду земельну ділянку площею 1,38 га з кадастровим номером :01:001:0626, яка розташована на території Почапинської сільської ради (далі Договір оренди).

Даний договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 35609694 від 28 березня 2015 року.

17 вересня 2014 року сторони Договору оренди уклали акт прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 17 вересня 2014 року (далі Акт прийому-передачі).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (частина 1 ст. 638 ЦК України)

Як вбачається з висновку експерта № 818/819/17-22 від 27 лютого 2018 року, підпис у Договорі оренди та Акті прийому-передачі виконано не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням справжнім його підписам і почерку.

Вказаний факт у комплексі із доводами, викладеними у позовній заяві, свідчать про відсутність у позивача волевиявлення на укладення Договору оренди, що суперечить вимогам частини 3 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже Договір оренди слід визнати недійсним та скасувати запис про нього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд відкидає заперечення представника відповідача проти позову, оскільки вони неспроможні довести факту наявності у позивача вільного волевиявлення на укладення Договору оренди, котре б відповідало його внутрішній волі та досягнення сторонами цього правочину домовленості щодо усіх його істотних умов.

Також суд сприймає критично та не бере до уваги довідку № 31 від 01 червня 2017 року згідно якої позивач отримував оренду плату за Договором оренди, а відповідач сплачував податки з доходів фізичних осіб та військовий збір, оскільки, у її обєктивності виникають сумніви, так як вона видана самим відповідачем, а дані, викладені у ній, заперечуються позивачем.

Інших доказів, котрі б підтверджували факт отримання позивачем коштів за Договором оренди, суду надано не було.

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. (частина 1 ст. 236 ЦК України)

Також з відповідача в користь позивача слід стягнути 1'280 грн. судового збору та 3'465 грн. судових витрат, повязаних з розглядом справи (за проведення експертизи), відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 17.09.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ПрАТ «Райз Максимко», зареєстрований Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції 28.03.2015 року, номер запису 9214397.

Скасувати запис про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме право оренди земельної ділянки за номером 9214397 на підставі договору оренди землі від 17.09.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ПрАТ «Райз Максимко».

Стягнути із ОСОБА_4 акціонерного товариства «Райз Максимко» в користь ОСОБА_5 4745 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено та підписано судом 06 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_6