Справа № 272/142/17 Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/1797/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 30.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Сушко Л.П., Кашперської Т.Ц. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулось до суду з вказаним позовоми. Свої вимоги мотивув тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 23.05.2012 було укладено договір № б/н року, за умовами якого відповідачем отримано кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 38 083,20 грн., яка складається: 2282,00 грн. - заборгованість за кредитом; 29751,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3760,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1789,68 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 38 083,20 грн., у звязку з чим позивач звернувся до суду та просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості за договором та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом у межах строку позовної давності, про те при ухвалені рішення судом були порушені ст.ст. 257-264, 1054-1056 ЦК України.

Відповідач у справі ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК Українисправа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою Ірозділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК Україниапеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13статті 7 ЦПК Українирозгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23 травня 2012 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України між сторонами було укладено договір приєднання. Відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Загальний розмір наданих позичальнику коштів у кредит становить 2282,00 грн.

ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» за вказаним договором виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит на суму обумовлену кредитним договором, відповідач умов договору в повному обсязі не виконувала і сума заборгованості станом на 31.12.2016 року становить 38 083,20 грн., яка складається з наступного: 2282,00 грн. - заборгованість за кредитом; 29751,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3760,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1789,68 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного:

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання всіма сторонами.

Вiдповiдно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед банком.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 подала заяву про застосування строку позовної давності до предявлених банком вимог.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки та строк дії договору не є тотожними.

пунктом 5.4. Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення процентів по кредиту здійснюється щомісячно, за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що 23.05.2012 року ОСОБА_2 видана платіжна картка, термін дії кредитної картки закінчився 31.05.2013 року з позовом до суду банк звернувся лише у січні 2017 року, при цьому не надав доказів перевипуску, видачі відповідачу нової платіжної картки на тих самих умовах та визнання відповідачем боргу за кредитним договором.

Посилання апелянта на ту обставину, що строк позовної давності перервався здійсненням 12.06.2014 року платежу в розмірі 120,00 грн. безпідставні.

З матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2014 року відбулось автоматичне списання банком частини суми кредиту в розмірі 120 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно п 1.7. Інструкції Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постановою №22 від 21 січня 2004 року кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Таким чином, автоматичне списання банком частини суми кредиту з іншого рахунку в 2014 році не може свідчити про визнання боргу відповідачем та не може слугувати підставою для переривання строку позовної давності.

Відтак, установивши строк дії кредитної картки, як вид платіжної картки, банк, як її емітент, визначив строк, протягом якого клієнт має право користуватися розміщеними на картковому рахунку коштами та з моменту припинення дії картки для банку почав відраховуватися строк позовної давності.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, перевипуску, видачі відповідачу нової платіжної картки на тих самих умовах та визнання відповідачем боргу за кредитним договором.

Будь-яких доводів щодо поважності пропуску строку давності позивача не надав, факт пропуску таких строків не спростував з клопотання про поновлення строку позовної давності до суду не звертався.

Звертаючись з позовом до суду ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк звернення до суду, тому на підставі вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: