Справа № 495/9545/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 травня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просить суд:

- поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 07.01.1977 року по 09.12.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 За період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.12.2001 року сторони придбали житловий будинок АДРЕСА_1

Таким чином, позивачка вважає, що вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя та вказане майно підлягає поділу в рівних частках, а саме по ? частині кожному.

22.03.2017 року представник позивача ОСОБА_3 надала до суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення можливого варіанту розподілу фактично існуючих житлових будинків та господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1. Ухвалою суду від 22.03.2017 року клопотання було задоволено.

14 березня 2018 року до суду надійшов висновок № 002/2018 судової будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_4, згідно з яким експерт запропонував лише один можливий варіант розподілу житлового будинку АДРЕСА_1, з відступом від ідеальних часток співвласників.

Після отримання висновку судової будівельно-технічної експертизи позивач позовні вимоги не збільшила та не змінила, відповідач зустрічні позовні вимоги не заявляв.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, надавши правову оцінку представленим доказам та встановивши характер і особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07 січня 1977 року сторони уклали шлюб який рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2013 року був розірваний.

12.12.2001 року між відповідачем та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Тітовою Т.С., реєстровий номер 7874, згідно з яким відповідач придбав житловий будинок АДРЕСА_1 Одеської області, розташований на земельній ділянці площею 785 кв.м.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ст.. 22 КпШС України, 1969 року в редакції станом на момент виникнення права власності на будинок, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Стаття 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (ч.1).

Вказані положення законодавства про спільне нажите майно подружжя є чітким та повною мірою регулює спірні відносини.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються та відповідачем не заперечуються ствердження позивачки щодо її права на ? частку спільно нажитого майна у вигляді житлового будинку. Вказані обставини іншими доказами не спростовуються.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст. 206 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, які повністю знайшли свого доведення під час розгляду справи.

Керуючисьст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 11, 12, 49, 81, 206, 211, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності - задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: