Справа № 509/2131/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Бокоч С.С.,

за участю: заявниці ОСОБА_1, її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

заінтересованої особи ОСОБА_1, його представника ОСОБА_4,

представника заінтересованої особи служби у справах дітей ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,

заінтересовані особи:

ОСОБА_8, Служба у справах дітей ОСОБА_9 районної державної адміністрації,

про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

01.06.2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, заінтересовані особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей ОСОБА_9 районної державної адміністрації, про видачу обмежувального припису, в обґрунтування якої заявниця зазначила, що вона, ОСОБА_1, та ОСОБА_8, з 23.04.2010 року перебувають у шлюбі, на даний час перебувають у процесі розлучення (справа розглядається Київським районним судом м.Одеси).

У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спільне життя з чоловіком у нас не склалося через різні життєві погляди, постійні непорозуміння та сварки, що вчиняються ОСОБА_1 у присутності у дітей. Чоловік агресивно себе поводить, вчинює тиск на неї, принижує її честь та гідність.

В останній час на протязі вже двох місяців ОСОБА_1 систематично бє її на очах у її дітей (зокрема, 26 та 27 квітня 2018 року, 19 травня 2018 року), неодноразово застосовував фізичну силу як до неї, так і до її сина, поводить себе вкрай агресивно, вороже до них, висловлює образи нецензурною лайкою, з приводу чого вона неодноразово зверталась до органів поліції (із викликами по лінії «102» та письмовими заявами), а також до медичного закладу щодо нанесених їй травм.

29 травня 2018 року Овідіопольським районним судом Одеської області було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП за фактом вчинення ним 20 та 23 травня 2018 року домашнього насильства за місцем їх помешкання. На даний час її захисники мають намір оскаржити її лише в частині призначення покарання.

Останній випадок знущання та агресії щодо неї збоку ОСОБА_1 відбулось 31 травня 2018 року, коли він самовільно змінив замки у їх квартирі, не пускаючи всередину ні її, ні її дітей, погрожуючи їй, висловлюючись нецензурною лайкою.

Після цього, навіть коли ОСОБА_1 надав їй ключі, не добровільно, як вона того просила, стоячи під дверима з голодною дитино, а в присутності співробітників поліції, яких їй довелось викликати, від зміненого замка, вона більше не змогла знаходитись у квартирі із-за постійного почуття страху перед можливими нападами та новими випадкам домашнього насильства з боку чоловіка, тому була вимушена піти разом із дітьми з місця її помешкання до подруги.

Найбільшою проблемою для неї та її малолітніх дітей є, насамперед, великий ризик продовження вчинення домашнього насильства чоловіком ОСОБА_1, можливість настання невідворотних наслідків для стану здоровя її та її дітей, з огляду на сукупність багатьох факторів:

- ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство вже багаторазово, його дії носять триваючий та системний характер;

- домашнє насильство вчиняється не тільки до неї у присутності дітей, а й до самих дітей, з приводу чого вони знаходяться в постійному емоціональному стресі;

- насильство не обмежується тільки погрозами, вже два рази вона діставала травм від ОСОБА_1, з приводу чого у медичних закладах їй були поставлені діагнози, зокрема останній раз 19 травня 2018 року: «ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, множинні забої грудної клітини, забій мяких тканин голови та обличчя»;

- домашнє насильство і погрози вчиняються навіть у присутності інших родичів, зокрема її матері, а також третіх осіб: сусідів, представників обслуговуючого кооперативу;

- ОСОБА_1 рухає почуття безкарності, адже його не зупиняє ні складання на нього протоколів органами поліції, ні накладення адміністративного стягнення рішенням суду, з якого він відкрито «глузує», навіть у присутності третіх осіб;

- домашнє насильство вчиняється, як правило, ОСОБА_1 в нетверезому стані;

- на сьогоднішній день ОСОБА_1 є безробітним, будь-яких стабільних доходів не має.

З огляду на викладене, з посиланням на ст.ст.350-1 350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вона просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, із наступними заходами тимчасового обмеження:

- заборонити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14;

- обмежити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, спілкування з постраждалими дітьми - малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- заборонити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, наближатися на відстань у 800 (вісімсот) метрів до місця проживання (перебування) постраждалих осіб ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зокрема, але не обмежуючись, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14), місця навчання дітей - малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, інших місць частого відвідування постраждалими особами.

- про обмежувальний припис повідомити ОСОБА_9 ГУНП в Одеській області (67800, Одеська обл., смт. Овідіополь, вул. Берегова, 9) для взяття ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, на профілактичний облік, а також Овідіопольську районну державну адміністрацію (67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.Овідіополь, вул.Т.Шевченка, 169) та виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (65496, Овідіопольський р-н, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 25).

Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, підтвердили обставини викладені у заяві та просили суд заяву задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, вважають її безпідставною, просять суд у її задоволенні відмовити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи служби у справах дітей ОСОБА_9 районної державної адміністрації в судовому засіданні просила суд прийняти рішення з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, та ОСОБА_8, з 23.04.2010 року перебуваємо у шлюбі, на даний час перебувають у процесі розлучення (справа розглядається Київським районним судом м. Одеси).

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відносно до дружини, у присутності неповнолітніх дітей, ОСОБА_11 вчиняє домашнє насильство, а саме:

26 квітня 2018 року приблизно о 12 год. 15 хв. ОСОБА_8, знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітньої дитини ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно дружини ОСОБА_1, завдавши останній підчас сварки тілесні ушкодження. Відповідно до даних ОСОБА_9 ГУНП України в Одеській обл. про даний факт на лінію «102» повідомила малолітня дитина.

26 квітня 2018 року приблизно о 14 год. 48 хв. ОСОБА_8, знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітньої дитини ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно дружини ОСОБА_1, завдавши останній підчас сварки тілесні ушкодження.

27 квітня 2018 року приблизно о 10 год. 04 хв. ОСОБА_8, знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітньої дитини ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно дружини ОСОБА_1, завдавши останній під час сварки тілесні ушкодження.

Згідно з відповіддю ОСОБА_9 №48/20аз від 01 червня 2018 року, у той же день 27 квітня 2018 року, о 15 год. 54 хв., за повідомленням лікаря на лінію «102», ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_9 лікарні, оскільки вчора та сьогодні її побив чоловік. Постраждалі був виставлений діагноз: «забій правого плеча, правої кісті, забій лівого плечозапястного суглоба». Відповідно до висновку ст. інспектора ДОП ОСОБА_9 капітана поліції ОСОБА_12 від 18 травня 2018 року, кривдник ОСОБА_1 у своєму поясненні не заперечував нанесення тілесних ушкоджень у вигляді декількох ударів в обличчя, ступінь тілесних ушкоджень ОСОБА_1 встановлюється, очікується висновок акту судово-медичного обстеження потерпілої.

19 травня 2018 року приблизно о 13 год. 56 хв. ОСОБА_8, знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітньої дитини ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно дружини ОСОБА_1, завдавши останній підчас сварки тілесні ушкодження. В той же день, згідно з відповіддю ОСОБА_9 №48/20аз 01 червня 2018 року, за повідомленням лікаря на лінію «102» о 15 год. 39 хв., ОСОБА_1 була госпіталізована з діагнозом «ЗЧМТ, травма грудної клітини, травма обох передпліч, лівої стопи та носа, травми отримала внаслідок побиття чоловіком, доставлена у ОКЛ». У останній потерпілій був виставлений діагноз: ««ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, множинні забої грудної клітини, забій мяких тканин голови та обличчя». Відповідно до висновку ст. інспектора ДОП ОСОБА_9 капітана поліції ОСОБА_12 від 29 травня 2018 року, ступінь тілесних ушкоджень ОСОБА_1 встановлюється, очікується висновок акту судово-медичного обстеження потерпілої.

20 травня 2018 року приблизно о 07 год. 22 хв. ОСОБА_8, знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітніх дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, знаходячись в стані алкогольного спяніння, вчинив домашнє насильство морального характеру відносно дружини ОСОБА_1 у вигляді морального тиску та сімейного скандалу.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року за даним фактом ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

У судовому засіданні по даному факту ОСОБА_8 свою вину не визнав, обґрунтувавши свою поведінку провокаційними діями збоку потерпілої.

23 травня 2018 року приблизно о 21 год. 07 хв. ОСОБА_8, знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітніх дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, знаходячись в стані алкогольного спяніння, вчинив домашнє насильство морального характеру відносно дружини ОСОБА_1 у вигляді морального тиску та сімейного скандалу.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року за даним фактом ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

У судовому засіданні по даному факту ОСОБА_8 свою вину не визнав, обґрунтувавши свою поведінку провокаційними діями збоку потерпілої.

31 травня 2018 року приблизно о 13 год. 30 хв., тобто вже на наступний день після винесення судом постанови про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, він самовільно змінив замки у квартирі де проживають дружина та неповнолітні діти, не пускаючи всередину ні дружину, ні дітей, висловлюючись нецензурною лайкою, з приводу чого ОСОБА_1 звернулась до поліції по лінії «102», на даний час матеріали за даним фактом перебувають на розгляді у ОСОБА_9

07.01.2018 року набрав чинності Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за допомогою якого, держава, декларуючи нульову толерантність до домашнього насильства і визнаючи його суспільну небезпечність, впровадила нові підходи до протидії цьому соціальному явищу; був запроваджений такий новий юридичний інструмент, як обмежувальний припис.

Відповідно до пояснювальної записки субєкта законодавчої ініціативи до проекту Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (додається), прийняття акту зумовлена підготовкою до ратифікації ОСОБА_13 Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція).

Незважаючи на те, що Стамбульська конвенція ще не ратифікована Україною, новели ЦПК України, внесені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», щодо видачі обмежувальних приписів, необхідно розглядати в контексті норм ОСОБА_13, яким вони відповідають за своєю суттю, для гармонізації з якими були прийняті.

Так, ст.53 ОСОБА_13 передбачено, що:

1.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб належні обмежувальні або захисні приписи були доступними для жертв усіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї ОСОБА_13.

2.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб обмежувальні або захисні приписи, зазначені в пункті 1, були:

доступними для невідкладного захисту та без покладення неналежного фінансового або адміністративного тягаря на жертву;

виданими на певний період або до їхньої зміни чи зняття;

у разі необхідності виданими на основі ex parte, що має негайну дію;

доступними незалежно від іншого правового провадження або на додаток до нього;

дозволеними бути представленими в подальшому правовому провадженні.

3.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб порушення обмежувальних або захисних приписів, виданих відповідно до пункту 1, підлягало ефективним, пропорційним та переконливим кримінальним або іншим юридичним санкціям.

Згідно довідника Парламентської асамблеї ОСОБА_13 Європи щодо положень ОСОБА_13 (витяг додається), мета положення останньої про цивільні позови та засоби правового захисту запровадження засобів цивільно-правового захисту, що дозволяють судам зупиняти певну поведінку та дають змогу постраждалим просити про ухвалення певних судових дій, таких як судові заборони, тимчасові приписи, заборонні судові накази чи судові накази про заборону домагання. Ці судові заборони важливі захисні заходи, адже вони перешкоджають правопорушникові, наприклад, наближатися до постраждалих у їхніх будинках і навколо них. У разі домашнього насильства ці судові заборони можуть дати жертві довготриваліший захист, якого не забезпечують надзвичайні захисні судові приписи. Вилучення правопорушника, навіть якщо він власник місця проживання, запобігає подальшим травмам у жертви, яка б інакше була змушена залишити дім, часто разом з дітьми, задля власної безпеки. Сторони мають вирішити, яка владна структура матиме право на видачу заборонних постанов, проте безпека жертви чи особи, що наражається на ризик, має залишатися пріоритетом. Сторони мають забезпечити, щоб жертви всіх зазначених у конвенції видів насильства мали змогу отримати постанови для обмеження дій кривдника та захистити жертву від контактів з ним на певний час.

Відповідно до п.п. 5, 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обовязки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Таким чином обмежувальний припис, з урахуванням положень ст.350-4 ЦПК України та ст.16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не потребує наявність судового рішення чи вироку суду у відношенні кривдника, у якості преюдиції, і може бути виданий і у випадках, коли кривдника ще взагалі не притягнуто до адмінвідповідальності та не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі інших доказів у їх сукупності, не заміняє провадження у справах про адміністративне правопорушення та/або кримінальне провадження та не потребує застосування презумпції невинуватості при розгляді справи в порядку ЦПК України. По-перше, законом встановлені максимально стислі строки розгляду заяв такої категорії, які є, у більшості випадків, недостатніми до притягнення кривдника навіть до адміністративної відповідальності. По-друге, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (ч.3, 5 ст.26) пов'язує видачу та продовження обмежувального припису з оцінкою ризиків - оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1).

При цьому суд вважає, що Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», як і Глава 13 розділу IV ЦПК України, надає безпеці постраждалої особи першочерговий пріоритет навіть над майновими правами кривдника на житло.

Частиною 1 ст.3 ОСОБА_13 про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Статтею 19 ОСОБА_13 передбачено, зокрема, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань … з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв'язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури.

Відповідно до положень ст.ст.1, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

З огляду на викладене, звертаючи увагу на триваючий та системний характер насильницьких дій ОСОБА_8, які продовжуються навіть після процесуальних дій збоку органів поліції та суду, рішення якого не забезпечують належну поведінку кривдника та відкрито і демонстративно не сприймаються ним, суд вважає доведеним ризик продовження застосування ОСОБА_8 домашнього насильства як по відношенню до заявниці так і по відношенню до неповнолітніх дітей та з метою захисту прав і свобод заявниці та неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним задовольнити заяву у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, із наступними заходами тимчасового обмеження:

- заборонити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Ліманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14;

- обмежити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, спілкування з постраждалими дітьми - малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньою. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- заборонити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, наближатися на відстань у 800 (вісімсот) метрів та ближче до місця проживання (перебування) постраждалих осіб ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зокрема, але не обмежуючись, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Ліманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14), місця навчання дітей - малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, інших місць частого відвідування постраждалими особами.

Копі рішення про обмежувальний припис надіслати до ОСОБА_9 ГУНП в Одеській області (67800, Одеська обл., смт. Овідіополь, вул. Берегова, 9) для взяття ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, на профілактичний облік, а також до ОСОБА_9 районної державної адміністрації (67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169) та виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (65496, Овідіопольський р-н, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 25).

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повне рішення складено 05.06.2018 року.

Суддя А.І.Бочаров