Постанова

Іменем України

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 523/16768/16-ц

провадження № 61-28380св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року у складі колегії суддів: Колеснікова Г. Я., Вадовської Л. М., Плавич Н. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2011 року розірвано.

За час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_6, та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_7.

Після розрівняння шлюбу діти залишилися проживати разом із матір?ю та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Суворовсього районного суду міста Одеси від 10 серпня 2009 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 27 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2013 року, змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_6 та з 13 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_6, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та у розмірі 500,00 грн з ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення повноліття ОСОБА_7, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати у розмірі 5 804,97 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_4 вважала, що зазначена сума аліментів є недостатньою для утримання двох неповнолітніх дітей, оскільки ОСОБА_6 здорова людина, працює.

Крім того, неповнолітні діти потребують додаткових витрат, оскільки мають слабке здоров?я, часто знаходяться на лікуванні у дитячій міській поліклініці № 2. По два рази на рік проходять обстеження та лікування у невропатолога та гастроентеролога. Син ОСОБА_7 має захворювання очей - гіпертонія високого ступеню, косоокість, на лікування яких потрібні кошти, а також кошти для придбання окулярів по 2 рази на рік. У зв?язку із захворюванням очей, син ОСОБА_7 ходить на персональне заняття, за яке ОСОБА_4 сплачує 50,00 грн за годину щодня.

Діти навчаються в школі. Щороку до фонду школи збирають по 500,00 грн, та до фонду класу також по 500,00 грн з кожної дитини на придбання шкільного приладдя. Дочка ОСОБА_6 відвідує додаткові заняття з математики та англійської мови.

ОСОБА_4 за викладених обставин просила збільшити розмір стягнутих з

ОСОБА_6 на свою користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1 500,00 грн на кожного щомісячно. Зобов?язати ОСОБА_6 сплачувати на свою користь додаткові витрати на дітей в розмірі по 500,00 грн на кожного щомісячно.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 05 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_6 Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щомісячно по 1/3 частині з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з

17 листопада 2016 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім щомісячно по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення молодшою дитиною повноліття, а саме до

ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щомісячно по 600,00 грн, починаючи з 17 листопада 2016 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім щомісячно по 300,00 грн, до досягнення молодшою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В частині стягнення аліментів допущено негайне виконання рішення суду.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що батьки зобов?язані в рівних частках утримувати своїх неповнолітніх дітей, врахувавши матеріальне становище обох батьків, наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів та стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначивши розмір в частці від заробітку (доходу) відповідача. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей щомісяця, до досягнення ними повноліття.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 задоволено частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 05 травня 2017 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей задоволено частково.

Розмір аліментів, присуджений рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 27 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 по 500,00 грн на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття змінено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки

ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи з 12 листопада 2016 року, до повноліття дитини, а саме до

ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина

ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи з 12 листопада 2016 року, до повноліття дитини, а саме до

24 квітня 2027 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на сина

ОСОБА_7 в розмірі 787,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що батьки зобов?язані в рівних частках утримувати своїх неповнолітніх дітей, врахувавши матеріальне становище обох батьків, наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, та те, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів та стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утриманні неповнолітніх дітей, визначивши розмір в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 787,00 грн, які понесені позивачкою на придбання окулярів.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від

25 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції безпідставно не взято до уваги матеріальне становище неповнолітніх дітей та те, що ОСОБА_4 одна виховує їх та не має постійного доходу, працює на підробітках. На її утриманні знаходиться матір інвалід ІІ групи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 523/16768/16-ц надійшли до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, на підставі статей 180, 182, 192 СК України, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, стягнутих рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 27 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2013 року із ОСОБА_6, так як відповідач є працездатним, має нерегулярний мінливий дохід, на утриманні має малолітню дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, та має можливість надавати утримання неповнолітнім дітям у твердій грошовій сумі. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 787,00 грн, які документально підтверджені.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є правильними, оскільки розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська