Єдиний унікальний номер 225/3939/14-ц Номер провадження 22-ц/775/565/2018

Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 225/3939/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08 квітня 2016 року (суддя Нємиш Н.В., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Торецьк Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з грудня 2003 року вона з відповідачем ОСОБА_3 стали проживати разом однією родиною, підтримували фактичні шлюбні відносини, вели спільне господарство. В лютому 2005 року ОСОБА_2 дізналась, що вагітна. після цього вони вирішили зареєструвати шлюб, однак відносини між ними погіршились і відповідач не побажав з'явитись на реєстрацію шлюбу. Запис про народження дитини був зроблений відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, тобто дитина зареєстрована як ОСОБА_4, в графі батько записано Тарасов (її прізвище на момент реєстрації народження дитини), імя та по-батькові відповідача, мати ОСОБА_5. Декілька разів вони припиняли шлюбі відносини з відповідачем. З липня 2010 року відповідач пішов з родини і більше налагодити відносини не вдалось. Із урахуванням зазначеного, позивач просила позов задовольнити, визнати відповідача батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, внести зміни в актовий запис про народження дитини, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внесено зміни до актового запису № 260 від 16 листопада 2005 року в Книзі реєстрації народжень, внесеним відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, в розділі «Відомості про батька» замість запису «Тарасов Юрій Григорович» внести запис «Редькин Юрій Григорович», в графі «дата народження» зазначити громадянин України, в розділі «Відомості про дитину» в графі «прізвище» залишити «Тарасова». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2014 року, щомісяця до досягнення донькою повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів.

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3, Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 19 травня 2016 року залишив без змін рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08 квітня 2016 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19 травня 2016 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач у справі ОСОБА_3Г зазначає, що суд першої інстанції врахував тільки пояснення позивача, його пояснень зовсім не врахував, неповно зясував обставини справи. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог.

Відповідач підтримав доводи скарги. Позивач просила залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі знаходилися у шлюбних стосунках, а саме, проживали деякий час однією сімєю без реєстрації шлюбу.

06 листопада 2005 року, а саме, під час їх сумісного проживання у позивача народилася донька ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження. Відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини записаний ОСОБА_6

У звязку з тим, що відповідач не визнає своє батьківство щодо малолітньої дитини, народженої у позивача 06.11.2005 року, суд ухвалою від 12.06.2015 року призначив у справі судово-генетичну експертизу крові, проведення якої доручив експертам Дніпропетровської ОДА ОКЗ «Бюро судово-медичних експертиз». Однак, відповідач на експертизу 21.09.2015 року не з'явився, у звязку з чим, ухвала суду від 12.06.2015 року про призначення судово-генетичної експертизи крові була повернена без виконання.

Ухилення відповідача від проведення судово-біологічної експертизи дало суду підстави встановити факт присутності кровного споріднення між відповідачем і дитиною ОСОБА_4 Виходячи з досліджених судом доказів, що підтверджується також показаннями свідків, суд першої інстанції вважав батьківство ОСОБА_3 стосовно народженої позивачем ОСОБА_2 дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку.

Суд першої інстанції з урахуванням матеріального становища сторін, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище відповідача, також дійшов висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначені висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що в обмінній карті пологового будинку вагітної ОСОБА_7 в графі прізвище імя та по-батькові чоловіка зазначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 14-15).

У свідоцтві про народження від 16 листопада 2005 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком зазначено ОСОБА_6

12 червня 2015 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області вирішено провести судово-генетичну експертизу у даній справі, проведення якої доручено Дніпропетровському ОДА ОКЗ «Бюро судово-медичних експертиз».

Повідомлення про проведення судово-медичної експертизи 17 серпня 2015 року в Дніпропетровському ОДА ОКЗ «Бюро судово-медичних експертиз» відповідачем отримано особисто 12 серпня 2015 року (а. с. 89-90).

Повторне повідомлення про проведення судово-медичної експертизи 21 вересня 2015 року, яке було надіслано відповідачу, повернулося до суду першої інстанції 22 жовтня 2015 року із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 97-98).

Ухвалу суду про проведення експертизи, було повернуто експертною установою без виконання, у звязку із неявкою обох сторін 17 серпня 2015 року та неявкою ОСОБА_3 21 вересня 2015 року на експертизу (а. с. 93).

08 грудня 2015 року Дзержинський міський суду Донецької області, розглянувши клопотання позивача, проти задоволення якого представник відповідача заперечувала, призначив у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручив Дніпропетровському ОДА ОКЗ «Бюро судово-медичних експертиз». В ухвалі розяснено наслідки ухилення від участі в судовій експертизі.

Лист експертної установи від 12 січня 2016 року щодо проведення судово-генетичної експертизи 01 лютого 2016 року, отримано особисто представником ОСОБА_3 ОСОБА_8 (а. с. 107, 109).

Телефонограмою Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2016 року ОСОБА_3 повідомлено про призначення судово-генетичної експертизи (а. с. 109, 110).

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 08 грудня 2015 року про проведення судово-генетичної експертизи було повернуто експертною установою без виконання, у звязку із неявкою ОСОБА_3 01 лютого 2016 року на експертизу (а. с. 111).

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

В той же час, згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до статті 143 ЦПК України, у редакції яка була чинна на момент розгляду справи, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями частини першої статті 146 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Частиною другою статті 146 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи, визначено, що у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Як розяснено у підпунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно із якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для зясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Отже, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_3, який був повідомлений про призначення експертизи у справі та дату її проведення, не з'явився на її проведення, суд першої інстанції правильно зазначив, що це дає підстави встановити факт кровного споріднення між відповідачем і дитиною.

Вищевказане передбачено частиною першою статті 146 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час розгляду справи. В свою чергу, положення частини другої цієї статті про примусовий привід на проведення такої експертизи є правом суду, а не його обовязком.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості прибуття відповідача на проведення експертизи є недоведеними.

Наслідки ухилення від участі в експертизі передбачені статтею 109 ЦПК України, в редакції від 03 жовтня 2017 року. Положення про примусовий привід на проведення експертизи в ній відсутні.

За клопотання позивача була проведена судово-генетична експертиза (генотипоскопічна експертиза). Згідно з висновком експерта від 02 травня 2018 року № 232 встановлено, що громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої громадянкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. Вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999%.

За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема як висновками експертів.

Відповідно до частини 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно із частиною 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Проте, апеляційний суд приймає висновок експерта як доказ, що достовірно засвідчує походження дитини від відповідача ОСОБА_3

Окрім висновків експертизи, факт батьківства відповідача підтверджується іншими доказами, а саме: актами про сумісне проживання, показаннями свідків, змістом апеляційної та касаційної скарг відповідача, у яких він визнає факт сумісного проживання з позивачкою.

Рішення в частині стягнення аліментів та визначення їх розміру відповідачем не оскаржується, тому відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України підстав для перевірки його законності та обґрунтованості в цій частині у апеляційного суду не має.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь, витрати, повязані з проведенням судової експертизи, а саме: оплату експертизи 6 580,38 грн.; та оплату проїзду до місця проведення експертизи у м. Дніпро на загальну суму 142,07 грн., що складає 6 722,45 грн.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, повязані з проведенням судової експертизи, у розмірі 6 722 (шість тисяч сімсот двадцять дві) грн. 45 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 червня 2018 року.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.О. Дундар

ОСОБА_9