Номер провадження: 22-ц/785/3360/18
Номер справи місцевого суду: 500/3217/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Третя особа - Головний державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області ОСОБА_4 про звільнення з-під арешту нерухомого майна,-

встановила:

09 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача (який згодом уточнив) про звільнення з-під арешту нерухомого майна - промислового комплексу (ковбасного цеху) за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Промислова, 3 «а», накладений постановами Головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 № 38146638 від 13 вересня 2016 року та № 55428382 від 21 грудня 2017 року (т. 1 а. с. 2-9,61-70,160-169).

28 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій поставив питання про заборону посадовим особам Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області виносити постанови про арешт заставленого майна - промислового комплексу (ковбасного цеху) за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Промислова, 3 «а».

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено (т. 1 а. с. 224).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т. 2 а. с. 1-10).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає такі види забезпечення позову: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосовувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК України).

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявником порушується питання про заборону посадовим особам Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області виносити постанови про арешт заставленого майна - промислового комплексу (ковбасного цеху) за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Промислова, 3 «а». Разом з тим, запропонований захід забезпечення позову відповідає змісту позовних вимог, заявлених у цій справі, а саме - звільнення з-під арешту нерухомого майна - промислового комплексу (ковбасного цеху) за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Промислова, 3 «а», накладений постановами Головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За наведених обставин, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обрунтовано виходив з того, що заявлені вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову є фактичним вирішенням спору по суті, а тому задоволенню така заява не підлягає.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 08.06.2018 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

ОСОБА_5