АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3492/11 22-ц/774/1318/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 2-3492/11

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони : позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2011 року, яке ухвалене суддею Щеняєвою І.Б. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В мотивування своїх вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із нею та перебуває на її утриманні.

Оскільки відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 1/2частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2011 року. На підставі статті 367 ЦПК України допущено рішення до негайного виконання в межах місячного платежу. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 188,20 грн. на користь держави.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові.

Зокрема, на його думку, суд неправомірно розглянув справу за його відсутності та без належного повідомлення про час та місце слухання справи, сфальсифікував журнал судового засідання, зазначивши про явку сторін, встановлення особи сторін та визнання ним позову, а також ухвалив рішення без урахування вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, оскільки він добровільно утримував та утримує доньку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про народження серії 1-КИ № 233369 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно акту дитина проживає з позивачем ОСОБА_1 без реєстрації за адресою м. Кривий Ріг, Дніпропетровське шосе, 2/18 (а.с. 8).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, суд першої інстанції виходив з обовязку батьків утримувати дитину до її повноліття та дійшов висновку про те, що відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, однак ухиляється від виконання свого обов`язку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, у редакції чинній на момент ухвалення рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2004 року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При визначенні розміру аліментів суд врахував вимоги ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України та обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання доньки, до досягнення нею повноліття, тому доводи апеляційної скарги в цій частині на увагу не заслуговують.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності відповідача та про неповідомлення його про час та місце слухання справи, а також фальсифікацію журналу судового засідання, спростовуються технічним записом судового засідання від 15 листопада 2011 року, згідно якого відповідач був присутнім під час судового засідання, надавав пояснення та визнав позов (а.с. 10).

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він добровільно утримував та утримує доньку, також не заслуговують на увагу, оскільки в порушення ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, не підтверджені доказами, а також викликають сумнів з огляду на протокол № 47706441 про притягнення до відповідальності за несплату аліментів.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2011 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 05 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: