Провадження № 2/760/3466/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Каліщук М.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

03.08.2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, укладеного 07.08.2014 року між сторонами та посвідченого державним нотаріусом Першої київської нотаріальної контори Кузьмичем В.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-1123.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що 07.08.2014 р. між нею та відповідачем було укладено договір довічного утримання, за умовами якого вона передала у власність відповідачу ? квартири АДРЕСА_1, а відповідач в свою чергу зобов'язався довічно її утримувати, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, в тому числі медичною, грошова оцінка яких складає 1500 грн. щомісяця та у випадку інфляції ця сума має бути змінена відповідно до індексу інфляції споживчих цін. Крім цього, відповідач зобов'язався забезпечувати безоплатне проживання позивача у квартирі та після смерті поховати її за власні кошти.

Однак всупереч умовам договору відповідач з самого початку укладення договору неналежним чином виконує його умови, зокрема, не сплачує платежів, передбачених договором, не заперечує позивача належним харчуванням та іншими необхідними для життя засобами, не утримує квартиру в належному стані, не робить прибирання, внаслідок в чого в квартирі склалися антисанітарні умови.

Крім того, відповідач своєю поведінкою обмежує права позивача, зокрема не виводить її на прогулянки, повністю привласнив та витрачає на власні потреби пенсію позивача, все це спричинило стрімке погіршення стану здоров'я та матеріального стану позивача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Посилався на те, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору довічного утримання, проживання позивача в її квартирі стало неможливим, т.я. позивач самостійно не має змоги себе забезпечити, а квартира взагалі перебуває в непридатному для життя стані, то позивач на даний час проживає у своєї родички ОСОБА_5.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що він забезпечував позивача харчуванням, а прибирання в квартирі не робив приблизно два місяці, при цьому зазначив, що невістка позивача, в якої на даний час остання проживає, викрала її та утримує у себе в квартирі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.08.2014 між ОСОБА_3, як відчужувачем, та ОСОБА_2, як набувачем, був укладений договір довічного утримання (догляду), за умовами якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 належні їй на праві приватної власності ? частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобов'язавсь надавати ОСОБА_3 довічне матеріальне забезпечення.

В п. 7 договору сторони погодили, що довічне забезпечення позивача відповідачем полягає у забезпеченні її харчуванням, одягом, лікуванням, доглядом, необхідною допомогою, в тому числі медичною, наданні побутових послуг, при цьому погодили, що грошова оцінка матеріального забезпечення складає 1500,00 грн. кожного місяця і, у випадку інфляції підлягає індексації у встановленому законом порядку. Також, сторони погодили, що відповідач має забезпечити позивача безоплатним довічним проживанням в квартирі, і у разі її смерті забезпечити організацію поховання та ритуальних послуг.

Відповідно до п. 11 договору, договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання ( догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини (п. 1ч. 1ст. 755 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

З позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови договору довічного утримання, не заперечує позивача харчуванням, не доглядає, не надає допомоги у побутових питаннях та не сплачує платежів передбачених договором.

Також, судом встановлено, що відповідач, відповідно до умов договору, не забезпечив безоплатне довічне проживання позивача у відчуженій квартирі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на даний час позивач проживає за іншою адресою та догляд за нею здійснює не відповідач, а інші особи.

Дані обставини також підтверджуються і показами свідка ОСОБА_6, яка є сусідкою позивача, та, яка в судовому засіданні показала, що відповідача вона бачила дуже рідко, з маленькими пакетами, а зі слів позивача їй відомо, що відповідач нікого до неї не пускав, що вона часто бувала голодною, а деякий період вона взагалі вважала, що позивач покинула квартиру, т.я. тривалий час не з'являлась на вулиці, оскільки через свій похилий вік не могла сама вийти з квартири, а відповідач їй в цьому не допомагав.

Свідок ОСОБА_7, яка була присутня під час переїзду позивача з відчуженої квартири до ОСОБА_5, в судовому засіданні показала, що позивач сама попросила її забрати, оскільки в тих умовах, які відповідач створив, в її квартирі неможливо проживати.

Крім того, з досліджених судом фотознімків відчуженої квартири вбачається, що вона перебуває в непридатному для життя стані.

Відповідно до акту від 27.07.2017, складеного комісією в складі майстрів технічних дільниць, за результатами обстеження побутових умов проживання квартири АДРЕСА_1 встановлено, що в квартирі безлад та антисанітарія, вона знаходиться в жахливому санітарно-технічному стані.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Використавши на власний розсуд право брати участь у судових засіданнях, подавати докази відповідачка до суду не з'явилась, доказів на підтвердження виконання нею умов договору довічного утримання суду не надала.

Так, відповідач, хоча і заперечував проти позову, проте не надав суду жодних доказів того, що він належним чином виконує умови укладеного договору довічного утримання від 07.08.2014, і доказів, які б спростовували обставини, на які посилається позивач та її представник.

За таких обставин суд вважає, що обставини на які посилається позивач як на підставу своїх вимог знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому знаходить можливим задовольнити позовні вимоги та розірвати договір довічного утримання, укладений між сторонами.

Керуючись ст. ст.. 526, 610-611, 755 ЦК України, ст.ст. 12-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 07.08.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Кузьмічем В.М. за реєстраційним № 2-1123.

Повернути у приватну власність ОСОБА_3 ? частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1`280,00 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 20.04.2018.

Суддя В.В. Лазаренко