АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 червня 2018 року

м.Харків

справа № 2/644/162/18

провадження № 22-ц/790/2763/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль», третя особа ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 березня 2018 року, постановлене під головуванням судді Саркісян О.А., в залі суду в місті Харкові,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», третя особа ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 березня 2018 року позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» суму заборгованості за кредитним договором, укладеним 23.08.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 станом на 08.07.2015 року в розмірі 12 096,51 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 262 498,88 грн. яка складається з: 11423,20 доларів США, що становить еквівалент до курсу НБУ 247 887,80 грн. - за тілом кредиту та 673,31 долара США, що становить еквівалент до курсу НБУ 14 611,08 грн. відсотки за користування кредитними коштами. А також 21 440 грн. штрафу, а всього в гривневому еквіваленті 283 938 грн. 88 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» судовий збір по 1419 грн.50 коп. з кожного. В задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про стягнення пені за несвоєчасне погашення за кредитним договором в сумі 1736,23 долара США, що є еквівалентом по курсу НБУ 37676 грн. 85 коп. відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати кредитний договір від 23 серпня 2006 року недійсним, вирішити питання розподілу судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що під час укладення договору кредиту не були детально визначені його загальна вартість в гривні та графік погашення та сплати відсотків, його не було повідомлено про ризики на випадок фінансової кризи або зміни курсу іноземної валюти. Вважає, що кредитний договір є недійсним, наслідком чого є повернення сторін у положення, що існувало до його укладення.

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» відзиву на апеляційну скаргу не надало.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання умов кредитного договору є підставою для стягнення суми заборгованості з урахуванням того, що розрахунок пені не відповідає вимогам закону; підстав для визнання кредитного договору недійсним не вбачається.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 23 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір (а.с. 11-16 т.1), за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 18 000 доларів США у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, який зобовязався щомісячно повертати відповідно до графіку платежів в термін не пізніше 23.08.2026 року, а користування кредитними коштами зобовязався сплатити проценти у розмірі 12,00 % річних.

На забезпечення виконання кредитного зобовязання, 23 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки (а.с. 25-26 т.1).

27 квітня 2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої тимчасово на період з 27.04.2009 року по 27.04.2010 року був зменшений платіж по сплаті кредиту та строк оплати ( а.с.17-22 т.1).

Зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконуються, починаючи з лютого 2014 року ОСОБА_2 став допускати порушення строків погашення заборгованості, а з 14.06.2015 року перестав виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором.

Станом на 08.07.2015 року заборгованість за кредитним договором від 23.08.2006 року складає 13 832, 74 долара США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 321615 грн.73 к., з яких:

-11423,20 долар США , що становить еквівалент 247887,80 грн. - за тілом кредиту;

-673,31 долара США, що становить еквівалент 14611,08 грн. відсотки за користування кредитними коштами;

- 1736,23 долара США, що є еквівалент 37676,85 грн. - пеня

-21440 грн. - штрафи (а.с.15-24 т.1).

Умовами кредитного договору сторони погодили, що ОСОБА_1 надає позичальнику кредит на умовах його строковості, забезпечення, повернення та плати за користування. Банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання (неналежного виконання) позичальником умов кредитного договору. За порушення термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів за кредит відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу та штрафу в розмірі 20 грн. за кожен день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязання.

Договором поруки також передбачено, що поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед Банком відповідати за зобовязаннями боржника, які виникають з умов Кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань. У випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність в тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення суми заборгованості з Позичальника та Поручителя солідарно. При цьому розмір заборгованості доведений матеріалами справи і не спростований відповідачами.

Як на підставу зустрічних позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним, ОСОБА_2 посилався на те, що на момент видачі кредиту в іноземній валюті банк не мав індивідуальної ліцензії, яка видається НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів. Крім того, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в договорі детально не зазначено сукупна вартість кредиту, попередження про валютні ризики. Банку було відомо, що кредит надається для придбання житла сімї, в якій є неповнолітня дитина. Зазначає, що оспорюваний правочин вчинений без дозволу органу опіки та піклування. Вважає, що наявні підстави для визнання недійсним кредитний договір від 23.08.2006 року та застосувати двосторонню реституцію шляхом стягнення з ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» на його користь 504 350 грн.23 коп., що є еквівалентом 18 638,22 долара США.

Згідно ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір було укладено за заявою-анкетою позичальника, в якій міститься інформація, що з умовами кредитування та сукупну вартість кредиту, інші суттєві умови договору кредиту ОСОБА_2 ознайомлений до підписання кредитного договору ( а.с.179-184 т.1 ), аналогічна заява подана поручителем ОСОБА_3 (а.с.185-188 т.2).

Сторонами не заперечується факт сумлінного погашення кредиту ОСОБА_2 в доларах США на протязі більше восьми років. Крім того, кредитний договір не зачіпає інтереси неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Згідно з банківською ліцензією, виданою акціонерному комерційному поштово-пенсійному банку "Аваль" Національним банком України 03.12.2001року за № 10 (а.с. 42) та дозволом №10-3 від 10.02.2004 року з додатками (а.с.43-45 ) АППБ «Аваль» ( наразі ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» мав право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити та отримувати грошові кошти на погашення кредитів в іноземній валюті.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 Цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням вищевказаного, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання кредитного договору недійсним, - відповідає вимогам закону, оскільки кредитний договір містить визначені сторонами умови: мету надання кредиту, форми його забезпечення, розмір процентів за користування кредитом, суму кредиту, строк, на який надається кредит, детальний розпис загальної вартості платежів за договором, що включає в себе суми платежів із повернення кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, включаючи кількість платежів, їх частоту і обсяги та розрахунок сукупної вартості кредиту , реальної процентної ставки, можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Колтунова

ОСОБА_4

Повне судове рішення виготовлено 07.06.2018 року.