Справа № 195/410/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

01.06.2018 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Омеко М.В., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Томаківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ "Сігма Автолізинг" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

26.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Сігма Автолізинг" в якому просив визнати договір фінансового лізингу № 02064 від 09.11.ю2017 року недійсним та стягнути з відповідача на свою користь авансовий платіж у розмірі 42000 грн. (сорок дві тисячі) та інфляційні витрати в розмірі 380 грн. 00 копійок .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що хотів придбати автомобіль «ВАЗ-2115» 2014 року випуску, без пробігу за 82000 грн. у звязку з чим звернувся до ТОВ «Сігма Автолізинг», про продаж якого він дізнався з дощок оголошень в мережі інтернет.

Приїхавши 09.11.2017 року у м. Запоріжжя його зустріла представник ТОВ «Сігма Автолізинг» та запевнила, що для отримання бажаного автомобілю позивач повинен внести авансовий платіж у сумі до 23 відсотків його вартості поки вона буде готувати сам договір.

Надавши йому квитанцію на сплату на реквізити ТОВ «Сігма Автолізинг» на рахунок, відкритий в ПАТ «ОСОБА_2 ДНІПРО» (м.Київ), представник ТОВ «Сігма Автолізинг» пояснила, що необхідно сплатити авансовий платіж за ОСОБА_3.

Сплативши в банківському відділенні ОСОБА_4 наявну суму 42000 грн.(сорок дві тисячі гривень, як авансовий платіж за ОСОБА_3 фінансового лізингу № 02064 від 09.11.2017 року, повернувся до представника ТОВ «Сігма Автолізинг» ОСОБА_5, яка надала на підпис договір № 02064, який складався з 15-ти аркушів дрібним шрифтом, який не зміг фізично вивчити.

У подальшому представник відповідача ОСОБА_5 перестала відповідати на дзвінки, а при спілкуванні пояснила складності надання автомобіля надуманими відмовками.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою розірвати укладений договір та повернути сплачені у якості авансу кошти, проте відповідачем йому було відмовлено.

Позивач вважає, що відповідач фактично ошукав його, а тому звернувся до суду із вимогою про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. Вважає, що відносно нього здійснили прикриті договором шахрайські дії, відповідач ошукав його, а про категоричні вимоги договору про неповернення грошових коштів у разі розірвання договору йому взагалі не було розяснено, а досконало вивчити договір він не мав можливості, так як вже сплатив кошти на підставі обіцянок представника ТОВ «Сігма Автолізинг» ОСОБА_5А

Відповідач буду чи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини своєї неявки не повідомили.

Згідно ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на ці обставини, суд вважає необхідним ухвалити заочний розгляд справи та вивчити ті матеріали, які знаходяться у справі.

Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 09.11.2017 року між ТОВ «Сігма Автолізинг» і ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу № 02064. Предметом якого відповідно до ст..1 п.1.1 є транспортний засіб «Сhery Tigo5, comfort, 2.0/ бензин, 5мех,4х2», який згідно до ст.8 п.8.2. ОСОБА_3 коштує 418600грн. (чотириста вісімнадцять тисяч шістсот гривень).

Згідно умов ОСОБА_3, а саме відповідно до статті 12 п. 12.1 договору у якій зазначено: : «Лізингоодержувач, який не сплатив лізингові платежі, що передбачені в п.1.7, та 4.1. та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний Договір за власним бажанням, про що має повідомити Лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання ОСОБА_3, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу Лізингодавця та зазначення реквізитів особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, Лізингодавець розглядає заяву Лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 80 % (вісімдесят відсотків) від сплаченого Авансового платежу та/або частини Авансових платежів. 20 % (двадцять відсотків) Лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Комісія за організацію ОСОБА_3 в такому випадку не повертається.»

Відповідно до п. 12.4. ОСОБА_3 «Максимальний строк повернення грошових коштів згідно з л. п. 12.1. ст. 12 даного ОСОБА_3 становить 30 (тридцять) банківських днів, з моменту отримання Лізингодавцем заяви Лізингоодержувача про розірвання даного ОСОБА_3 зазначенням власних банківських реквізитів, згідно з якими повинні бути перераховані грошові кошти».

Згідно квитанції № 37 від 09.11.2017 року ОСОБА_1 сплатив кошти в розмірі 42 000 грн. в якості авансового платежу згідно договору фінансового лізингу № 02064 від 09.11.2017 року

Відповідно до листа-відповіді ТОВ «СігмаАвтолізинг» вихідний номер № 171 від 04.01.2018 року , яким повідомлено ОСОБА_1 , що на підставі його заяви договір фінансового лізингу № 02064 від 09.11.2017 року вважається розірваним з 18.12.2017 року. По умовам договору, сплачена комісія за організацію договору, яка складає 41860 гривень, не повертається, авансові платежі в розмірі 140 гривень будуть повернуті у розмірі 112 грн. 00 коп. відповідно до умов договору.

Статтею 9 п.9.6 спірного договору передбачено, що кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу , незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції,зараховуються по даному договору у наступному порядку: - Комісія за організацію договору: - Авансовий платіж: - Комісія за передачу Предмета Лізингу: - у разі наявност. Різниця до вже сплаченого авансовогоплптежу на умовах викладених у п.9.4 ст. 9 даного договору, або різниця до вже сплаченого Авансового платежу на умовах викладених у п.9.5 ст. 9 даного договору.

Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За загальним правилом, визначеним ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Спірний правочин було укладено в простій письмовій формі із визначенням всіх істотних умов, а тому суд не вбачає порушення вказаних вимог цивільного кодексу при укладанні оспорюваного договору фінансового лізингу.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заявляючи вимогу про визнання спірного правочину (договору фінансового лізингу) недійсним, позивач послався, що йому не було розяснено умови договору, що він не мав можливості досконало вивчити договір, так як вже сплатив кошти на підставі «обіцянок представника ОСОБА_5А.». Вважає , що при підписанні договору № 02064 та сплаті грошових коштів, з урахуванням внесення у договір представником ТОВ «СІгма Автолізинг» хибних даних, щодо предмету лізингу автомобіля він був здійснений під впливом обману, його внутрішня воля сформувалася невірно під впливом хибних відомостей про обставини правочину.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту умисного введення його в оману з боку відповідача при укладенні оспорюваного правочину - договору фінансового лізингу, а так само і не доведено будь яких порушень законодавства про захист прав споживача, на які посилався позивач, оскільки договір підписано позивачем добровільно. А тому підстав для визнання договору фінансового лізингу № 02064 від 09.11.2017 року недійсним та стягнення сплачених за цим договором коштів немає. Оскільки позивач, ОСОБА_1 ознайомившись з договором прийняв всі його істотні умови, сплати платежів, отримання товару та засвідчили своїм підписом.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі за його необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9 - 13,76-81,141,258,259,263-265,288ЦПК України, ст.230,265ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (іпн: НОМЕР_1) до ТОВ "Сігма Автолізинг" ( юридична адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 182, ), про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані згідно з ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 195/410/18 за цивільним позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Сігма Автолізинг" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складання повного судового рішення - 08.06.2018.

Суддя: ОСОБА_6