У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви через не усунення недоліків

номер провадження 2/333/1643/18

номер справи 333/2461/18

04 червня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматов Е.Г., перевіривши відповідність матеріалів позовної заяви Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради, -

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2018 року, представник Запорізької міської ради за дорученням ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 16, 2 кв.м., загальною 29, 4 кв.м.

Вказана позовна заява була залишена без руху на підставі ухвали судді від 18.05.2018 року, як така, що подана з порушенням вимог ст.. ст.. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити вичерпний перелік вимог до форми та змісту позовної заяви.

У відповідності до п. п. 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

В порушення даної норми закону позивачем не додано до матеріалів позовної заяви наступних доказів:

-Акт державної прийомки в експлуатацію будівлі від 30.12.1969 року, затверджений постановою виконкому Запорізької міської Ради депутатів трудящих ся 31.12.1969 року за № 591;

-Відомості про те, які саме квартири не були прийняті в експлуатацію як житлові квартири та не пройшли реєстрацію прав власності відповідно до первинної технічної інвентаризації 12.03.1970 року;

-Рішення голови виконавчого комітету ради народних депутатів по Комунарському району 11.06.1987 № 155/3 «О служебной жилой площади жилищно-эксплуатационного Объединения Комунарського района», відповідно до якого однокімнатна квартира АДРЕСА_2 включена в число службової житлової площі Комунального підприємства житлово-експлуатаційного обєднання Комунарського району;

-Лист ПРЕЖО-5 від 05.12.1996 року № 01-8/354;

-Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради 23.01.2017 року № 25/7 про виключення із числа службової площі комунального підприємства квартири АДРЕСА_2;

-Відомості про те, чи було оскаржено в адміністративному судочинстві рішення державного реєстратора № 36119234 від 13.07.2017 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

-Відомості про визнання права власності за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на інші 7 квартири, що не пройшли реєстрацію прав власності відповідно до первинної технічної інвентаризації 12.03.1970 року.

За таких обставин, суддя позбавлений можливості відкрити провадження за матеріалами даної позовної заяви у їх первісному вигляді, як такими, що складені в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України встановлено, що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки проведеної оцінки майна складається звіт чи акт про оцінку майна.

За порядком проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженому постановою КМУ від 4 березня 2013 року № 231 зазначено, що термін дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більш як шість місяців з моменту оцінки, адже ціна позову має бути визначена у наведені строки.

Так, перевірками матеріалів справи встановлено, що до матеріалів позовної заяви не долучено звіт про оцінку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3, що не стосується предмету спору.

Окрім цього, позивачем сплачено судовий збір на загальну суму1762 гривні 00 копійок, що не відповідає розмірам ставок судового збору відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки на теперішній час відсутні відомості про дійсну вартість майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків судом позивачу був встановлений строк, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи, копію вищезазначеної ухвали суду було отримано представником Запорізької міської ради за довіреністю ОСОБА_3 22.05.2018 року, крім того, копію даної ухвали суду було відправлено засобами поштового звязку та відповідно до поштового повідомлення № 69 0 отримано представником позивача 24.05.2018 року

Станом на 04.06.2018 року, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від представника позивача не надходило, а ні заяви про продовження строку на усунення недоліків, а ні документів про усунення недоліків, викладених по тексту ухвали судді від 18.05.2018 року.

У звязку з тим, що позивачем не виконані зазначені процесуальні дії та з урахуванням достатнього часу на усунення недоліків заяви, суд вбачає законні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.3 ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов