Справа № 595/709/18
Провадження 2о/595/26/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучач справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт належності її матері ОСОБА_2, яка померла 20 листопада 2015 року, свідоцтва про право власності на житло від 14.05.1996 року, виданого згідно з розпорядженням №34 від 07 травня 1996 року, мотивуючи тим, що після смерті матері відкрилась спадщина. Однак, нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій, так як в свідоцтві про право власності на житло мати записана як «Винниченко Степанія Іванівна», а в усіх інших документах «Винниченко Стефанія Іванівна».

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не зявилася, однак подала заяву, в якій вказала, що заяву підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності.

Представник заінтересованої особи приватний нотаріус ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що заяву визнає і просить суд справу розглядати у її відсутності .

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Із свідоцтва про смерть серії І-ИД №193499, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що ОСОБА_2 померла 20 листопада 2015 року, актовий запис №115 в м.Бучач Тернопільської області.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 травня 1996 року, виданого Чортківським районним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, який знаходиться в с.Язловець Бучацького району, належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме, у свідоцтві про право власності на житло, допущена помилка у написанні імені матері заявниці, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту належності ОСОБА_2, яка померла 20 листопада 2015 року, свідоцтва про право власності на житло від 14.05.1996 року, виданого згідно з розпорядженням №34 від 07.05.1996 року на імя ОСОБА_2, має для заявниці юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні імені у правовстановлюючому документі, позбавляє її можливості прийняти спадщину, а тому суд вважає заяву заявниці обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 258, 259, 264, 265, 268,315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 14 травня 1996 року, виданого згідно з розпорядженням №34 від 07 травня 1996 року, ОСОБА_5, яка померла 20 листопада 2015 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_6