РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16540/17

Провадження № 2/643/2351/18

04.06.2018

04 червня 2018 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова в складі головуючого судді Сугачової О.О., розглянувши у спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що він у 2017 закінчив Харківську гімназію № 144 і з 01.09.2017 вступив до навчання до Житлово-комунального коледжу ім. О.М. Бекетова на 1 курс, стипендію не отримує та не працює, будь-яких доходів не має, проживає разом із матерію. Відповідач за рішенням суду сплачував аліменти на користь матері на його та сестри утримання в розмірі 1/3 частини, а потім в розмірі ? частини від доходів. Після настання повноліття позивач залишився проживати з матірю. У позивача є літні родичі пенсіонери, які потребують догляду та лікування, сестра перебуває у скрутному становищі. Відповідач знаходиться на пенсії за вислугою років, але стан його здоровя дозволяє працювати і надавати матеріальну допомогу на час навчання сина. Позивач звернувся до батька з проханням надання матеріальної допомоги, однак останній не погодився.

Ухвалою судді від 15.02.2018 визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.

З боку відповідача до суду 15.03.2018 надійшов відзив на позовну заяву, яз якого вбачається, що відповідач частково визнає вимоги позову, виходячи із того, що перебуває зареєстрованому шлюбі від якого має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на його утриманні. До повноліття позивача сумлінно виконував рішення суду щодо сплати аліментів, від батьківського обовязку не відмовлявся. Дійсно, перебуває на пенсії за вислугою років, однак стан здоровя викликає постійного лікування. Крім того, зазначає, що сплата аліментів на навчання сина в розмірі ? частини від доходів, суттєво вплине на матеріальне забезпечення малолітньої доньки. Між батьками позивача в свій час мала місця усна домовленість щодо надання доручення на розпорядження 1/3 частини квартири в обмін на відмову позивача від позову. Матеріальний стан та обставини родини позивача, на що останній посилається в обґрунтування своїх доводів, не відповідає дійсності. Оскільки як колишня дружина так і донька проживають окремо і мають заробітки, доходи. Відповідач погоджується з сумою сплати аліментів на навчання позивача в розмірі 500грн.щомісяно до закінчення навчання.

14.05.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між батьками позивача розірваний 14.10.2003.

За рішенням Московського районного суду м. Харкова за виконавчим листом від 13.09.2005 з відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки Ганни, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмір 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 123875 від 09.03.2000, актовий запис № 306, свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.09.2003, виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.2-6).

Відповідно до правил ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вини можуть надавати матеріальну допомогу.

Так, із копії довідки Житлово-комунальний коледж № 705 від 19.12. без зазначення року, вбачається, що ОСОБА_5 дійсно є студентом 2 курсу денної форми навчання Житлово-комунального коледжу ХНУМГ імені ОСОБА_6 (наказ про зарахування № 1044-03 від 12.08.2017), закінчує навчання 31.01.2010 (а.с.7).

Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом також встановлено, що відповідач має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримує пенсію за вислугою років.

Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження серії І-ОК № 352293 від 31.03.2017, актовий запис № 467, довідки про перерахунок пенсії (а.с.30,31).

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Між тим, суд звертає увагу на невідповідність наданої з боку позивача копії довідки про навчання без зазначення року її складання, в якої зазначено, що остання видана ОСОБА_5, що не є позивачем за вказаним позовом, відповідно сином відповідача згідно свідоцтва про народження, що викликає певні сумніви та не можуть бути прийняти судом як належний доказ.

Інших належних доказів, які б свідчили про навчання позивача та будь-яких доказів щодо потреби у звязку з цим матеріальної допомозі, матеріали справи не містять.

Доводи позивача щодо наявності інших родичів, літніх родичів, які потребують допомоги тощо, є безпідставними, оскільки не стосуються предмета доказування.

Отже, при наявності вищенаведеного, відсутності достовірного доказу щодо навчання позивача тощо, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81 ЦПК України, ст.ст. 182, 199 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя