Провадження № 2/761/2302/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між нею та ОСОБА_2 24.02.2006 р. було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 117. Від шлюбу у подружжя є неповнолітні діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом із матір»ю і вона про них піклується. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов»язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач постійно пред»являє претензії, робить життя у шлюбі в край нестерпним. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим, а тому просить його розірвати.

В судовому засіданні 14.02.2018 р. зважаючи на вимоги чинного ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України.

У підготовчому засіданні позивач підтримав зачвлені вимоги, просив задовольнити та розподілити судові витрати відповідно до вимог чинного законодавства України.

Представник відповідача надав відзив на позов де зазначив наступне. Щодо розірвання шлюбу ОСОБА_2 не заперечує, сім»я дійсно розпалась і відновити її неможливо. Проте, відповідач ніякого споживацького відношення до шлюбу не мав. . Причини розпаду сім»ї різні характери сторін, погляди на життя. З квітня 2017 р. сторони фактично проживають окремо один від одного і шлюб носить формальний характер.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що в дійсності родина розпалась саме через відповідача, його відношення до шлюбу. Також вказала на те, що спільне життя припинило з квітня 2017 р.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1, представник відповідача ОСОБА_5 не заперечували щодо винесення рішення по суті справи.

За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог в повному обсязі.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 24.02.2006 року зареєстровано шлюбу, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 117. Копія свідоцтва про шлюб наявна в матеріалах справи.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актові записи відповідно № 1540 та № 1983.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як свідчать матеріали позову, і дана обставина визнається представником відповідач, сторони проживають окремо однин від одного, не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети з квітня 2017 року.

Також відповідачем не оспорюється сторонами та обставина, що збереження шлюбу, який існує формально, не відповідає як їх інтересам так і інтересам дітей, відсутня.

Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача, відповідача в ході розгляду справи отримано не було, сторони мають різні погляди на шлюб та взаємні претензії один до одного .

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін та дітей..

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач після укладання шлюбу не змінювала прізвище.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти останні на ОСОБА_6

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст. ст. 110,112,113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 24.02.2006 р. було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 117 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29.05.2018 року.

Суддя: