Ухвала

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 757/2129/14-ц

провадження № 61-4850св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4

розглянув заяву Усика Григорія Івановича про самовідвід у справі за касаційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року у складі судді Матійчук Г. О. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Усика Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на грошові кошти, що були розміщені ОСОБА_4 на депозитних рахунках, відкритих у:

ВАТ «Родовід Банк»: 19 лютого 2008 року НОМЕР_1; 16 листопада 2009 року НОМЕР_2; 16 квітня 2008 року НОМЕР_3; 10 травня 2008 року НОМЕР_4; 30 листопада 2009 року НОМЕР_5, та нараховані відсотки, всього на суму 10 026 288,14 грн;

ПАТ «Дельта Банк»: 23 березня 2009 року НОМЕР_6; 30 березня 2009 року № НОМЕР_7; 10 квітня 2009 року № НОМЕР_8 та нараховані відсотки, всього на суму 1 657 617,89 грн;

ПАТ «Кредитпромбанк»: 25 травня 2009 року № НОМЕР_9; 14 серпня 2009 року № НОМЕР_10; 19 серпня 2009 року № НОМЕР_11; 22 вересня 2009 року № НОМЕР_12; 12 жовтня 2009 року № НОМЕР_13; 21 жовтня 2009 року № НОМЕР_14; 30 жовтня 2009 року № НОМЕР_15; 30 жовтня 2009 року № НОМЕР_16 та нараховані відсотки, всього на суму 10 622 936,01 грн.

Загальна сума коштів на зазначених рахунках становить 22 306 842,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за ? частки у спільному майні, що складає 11 153 421,02 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У листопаді2016 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позов повністю, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій цивільній справі за вищезазначеними касаційними скаргами. Ухвалою суду від 13 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду указану справу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено суддю-доповідача Ступак О. В. та колегію суддів Першої судової палати, до складу якої входять судді: Стрільчук В. А. - головуючий, Погрібний С. О., Карпенко С. О., Усик Г.І.

Суддею Усиком Г. І. у цій справі заявлено самовідвід з підстав, визначених частиною другою статті 36, частини третьої статті 37 ЦПК України.

Заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 36 ЦПК Українивстановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 37 ЦПК Українисуддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що суддя Усик Г. І. брав участь у вирішенні вищезазначеної справи в суді апеляційної інстанції та висловив свою думку щодо заявленого ОСОБА_3 позову, отже, він не може брати участі у розгляді цієї справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Усика Григорія Івановича про самовідвід задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик