Справа № 192/493/18
Провадження № 2/192/391/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.06.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участю секретаря судового засідання Савчукової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Солонянський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області, про зміну розміру аліментів,
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2008 року з відповідача було стягнено аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 100 гривень та 06 жовтня 2008 року виданий виконавчий лист №2-681/08, який перебуває на виконанні у Солонянському РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області.
Позивач зазначає, що враховуючи те, що відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно збільшувати розмір аліментів, встановлений судом у розмірі 100 гривень, незважаючи на збільшений його на законодавчому рівні - не бажає, а тому вважає, що є підстави, передбачені ст. 190 СК України для зміни розміру стягуваних аліментів зі 100 гривень щомісячно на 1000 гривень щомісячно.
При цьому позивач зазначила, що змінився стан здоровя дитини, на теперішній час дитина перебуває на диспансерному обліку в Сурсько-Михайлівській АОПСМ, перебуває під наглядом гастроентеролога обласної дитячої клінічної лікарні, у звязку з чим потребує постійного медикаментозного лікування. Такі обставини призвели до погіршення її матеріального становища, оскільки нею витрачаються кошти на обстеження та проведення необхідного лікування дитини, а аліментів, які вона отримує в розмірі 100 гривень не достатньо для забезпечення дитини усім життєво необхідним.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи не зявилася. Згідно письмової заяви позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, а розгляд справи проводити за її відсутності (а.с.26).
Відповідач ОСОБА_2Ф, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.19,25), в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи - Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, заявою просили розглянути справу за відсутності їх представника (а.с.24).
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Ухвалою суду від 06 червня 2018 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2008 року, яке набрало законної сили 04 жовтня 2008 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 100 гривень щомісячно, починаючи з 08 вересня 2008 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).
На виконання даного рішення Солонянським районним судом Дніпропетровської області 06 жовтня 2008 року видано виконавчий лист №2-681/08 (а.с.10), який знаходиться на виконанні в Солонянському районному відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.11,12).
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".
Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ №210950, відповідач є батьком ОСОБА_3, 28 лютого 2003 року (а.с.7), який мешкає разом з позивачкою (а.с. 13).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 становить 1860 гривень.
Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Тому суд вважає, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів є обґрунтованими, у зв'язку із тим, що розмір стягуваних аліментів на утримання дітей за рішенням суду в розмірі 100 гривень щомісяця на дитину не відповідає мінімальному розміру аліментів, передбаченому чинним законодавством.
Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі")».
При визначенні розміру аліментів, суд враховує фізичний стан, як відповідача, який не надав до суду будь-яких доказів щодо стану свого фізичного здоровя, працездатності, так і дитини, яка перебуває на диспансерному обліку в Сурсько-Михайлівській АОПСМ у звязку з чим потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.14), і тому вважає, що необхідно змінити розмір аліментів до 1000 гривень щомісячно на утримання дитини, що буде дорівнювати половині встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.
На підставі ст.ст. 180-182, 183, 192 СК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265,280-282 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Солонянський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області, про зміну розміру аліментів, - задовольнити в повному обсязі.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 06 червня 2018 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина