АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3867/17 22-ц/774/759/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 212/3867/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2017 року, яке постановлено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про виділення частини спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі, за їх спільні кошти, ними було придбано нерухоме майно - трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Правовстановлюючі документи на спірну квартиру були оформлені на відповідача. На даний час у вказаному помешканні значаться зареєстрованими він, відповідачка та їх неповнолітня дитина. 10 січня 2013 року шлюб між ними був розірваний. У червні 2017 року він запропонував відповідачу вирішити питання про розподіл майна, у добровільному порядку, на що остання відмовилась. На даний час відповідач має намір зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тому за захистом своїх порушених прав був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач просив суд виділити йому зі спільного сумісного майна 1/2 частину трикімнатної квартири НОМЕР_1 загальною площею 64,30 кв.м., житловою площею 40,40 кв.м., яка розташована на четвертому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказану частину квартири, іншу 1/2 частину квартири, просить виділити відповідачу та визнати за нею право власності на 1/2 частину від зазначеного майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2017 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_1, зі спільного сумісного майна 1/2 частину трикімнатної квартири НОМЕР_1 загальною площею 64,30 кв.м., житловою площею 40,40 кв.м., яка розташована на четвертому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на вказану частку.

Виділено ОСОБА_2, зі спільного сумісного майна 1/2 частину трикімнатної квартири НОМЕР_1 загальною площею 64,30 кв.м., житловою площею 40,40 кв.м., яка розташована на четвертому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на вказану частку.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було з'ясовано походження коштів, за які було придбано спірну квартиру, відповідач зауважує на тому, що спірна квартира була придбана за кошти, які їй дала матір ОСОБА_3, отримані останньою від продажу належної їй квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, кожна окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 2006 року, який посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-2991, позивач ОСОБА_2., перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1, придбала квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 40,40 кв. м, загальною площею 64,30 кв. м, право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.06.2006 року в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с. 41-43).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позову позивача про виділення частини спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України та ч. 1 ст. 70 СК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно п. п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ст. 71 Сімейного Кодексу, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира, яка набута подружжям за час шлюбу, належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, частки майна позивача та відповідача по справі є рівними, тому наявні правові підстави для виділу позивачу та відповідачу по справі по 1/2 частині спірної квартири, визнавши за кожним з них право власності на вказані частки.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було з'ясовано походження коштів, за які було придбано спірну квартиру, відповідач зауважує на тому, що спірна квартира була придбана за кошти, які їй дала матір ОСОБА_3, отримані останньою від продажу належної їй квартири, оскільки відповідачем по справі не доведено належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст.10,60 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, ст.ст.12,81 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на момент того розгляд справи судом апеляційної інстанції, того, що спірна квартира була придбана за її власні кошти чи за кошти, які були передані їй матір'ю ОСОБА_3

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: