Справа № 346/2411/18
Провадження № 2/346/1411/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд ОСОБА_1 - Франківської області

в складі:

головуючого-судді Веселова В.М.,

секретаря Вербіщук О.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 08 січня 2013 року помер батько позивачки ОСОБА_4, який був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Рунгури (ОСОБА_5) по вул. Дубівська (Перегудова), 110 Коломийського району, Івано-Франківської області. Дане господарство до 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору- батько позивачки - ОСОБА_4, який помер 08.01.2013 року, його дружина та мати позивачки - ОСОБА_6, яка померла 16.06.2000 року, його син та рідний брат позивачки - ОСОБА_3 та позивачка, ОСОБА_1. 16.06.2000 року після смерті члена колгоспного двору дружини ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом, яка складається із 1/5 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд , що знаходяться за адресою с. Рунгури, вул. Дубівська, 110 Коломийського району, яку прийняв її чоловік ОСОБА_4. 08.01.2013 року після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з 2/5 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Рунгури, вул. Дубівська, 110 Коломийського району Івано-Франківської області. З метою оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_4 позивачка звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову,їй рекомендовано звернутись до суду за захистом свого права. В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали до суду письмові заяви в яких вказали, що вимоги позовної заяви підтримали, та просять справу слухати у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачки та відповідачів, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 16 червня 1989 року, в цілому будинковолодіння, яке складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Нова Марківка по вул. Перегудова, 110, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с.7).

На час ліквідації колгоспних дворів, господарство, яке знаходиться в с.Рунгури (ОСОБА_5) по вул. Дубівська (Перегудова), 110 Коломийського району Івано-Франківської області відносилось до суспільної групи - колгоспний двір, в якому проживали: голова колгоспного двору-батько позивачки ОСОБА_4, який помер 08.01.2013 року, дружина ОСОБА_6, померла 06.06.2000 року, дочка-позивачка по справі ОСОБА_1, син-відповідач по справі - ОСОБА_2, онука- відповідачка по справі - ОСОБА_7 (а.с.29).

16.06.2000 року після смерті члена колгоспного двору, дружини спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.32) , відкрилась спадщина на частку у колгоспному дворі, яку прийняли позивач, відповідачі та чоловік померлої ОСОБА_4.

Згідно довідки Печеніжинської селищної ради № 333 від 27.03.2018 року ОСОБА_6 була зареєстрована і проживала в житловому будинку в с. (Новомарківка) по вул. Дубівській (Перегудова), 110, з 1966 року до дня смерті 16.06.2000 року (а.с.31).

08 січня 2013 року помер батько позивачки, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Рунгурської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 09.01.2013 року, серії І-НМ № 162815, актовий запис №3 (а.с.33) і після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_4 все своє майно та належні йому права на випадок своєї смерті заповів своїй дочці позивачці по справі ОСОБА_1 (а.с.35).

Згідно довідки Печеніжинської селищної ради № 3332 від 27 березня 2018 року ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав в житловому будинку в с. Рунгури (Новомарківка) по вул. Дубівській (Перегудова), 110 з 1966 року до дня смерті 08.01.2013 р. (а.с.30).

Заповіт від імені ОСОБА_6 у виконкомі Рунгурської сільської ради не посвідчувався. Заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчувався виконкомом Рунгурської сільської ради 29.04.2005 року за реєстром №123, який не змінювався і не скасовувався, все майно було заповідано позивачці по справі, яка є дочкою померлого ОСОБА_1 (а.с. 29).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у звязку з тим що не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного вище житлового будинку та їх частки у цьому майні, та йому було рекомендовано звернутися до суду (а.с. 46).

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Позивач народилася і проживала в будинку разом із батьком і продовжує проживати в цьому будинку і не заявляла про відмову спадщини, утримує будинок та прибудинкові території, господарські споруди, сплачує податки, страхові платежі, комунальні послуги, електроенергію, газ.

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийської МБТІ, право власності на спадкове майно зареєстровано за ОСОБА_4, як головою колгоспного двору (а.с.6).

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Крім позивачки, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі по справі, які є спадкоємцями першої черги надали до суду письмові заяви, в яких визнали позовні вимоги і просять їх задовольнити.

Вартість спадкового майна згідно зі звітом про оцінку майна № КН-20032018/02 від 20.03.2018 року на житловий будинок та господарські будівлі та споруди в с. Рунгури, вул. Дубівська, буд. 110 Коломийського району становить 118 186,00 грн. (сто вісімнадцять тисяч сто вісімдесят шість) (а.с. 11-28).

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та керуючись ст.ст.197-200,247 ч.2, 239,263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки с. Рунгури, вул. Дубівська, 110, Коломийського району Івано-Франківської області право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою с. Рунгури, вул. Дубівська, 110, Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 08 червня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.