233 № 233/3815/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

04 серпня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у травні 2016 року звернулась до відповідача з метою встановлення у належній їй квартирі металопластикових вікон. 17 травня 2016 року представники відповідача прибули до неї у квартиру, зробили усі вимірювання. За домовленістю у квартирі належало встановити 4 вікна з потрійним склом. Для оплати послуг по виготовленню та встановленню вікон за пропозицією представників відповідача вона уклала кредитний договір у Дзержинському відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 15000 грн. Загальна сума виконаних робіт становила 16700 грн. з яких 15000 грн. були кредитні кошти, а 1700 грн. вона сплатила готівкою. До установи банку нею пізніше були здійснені два платежі на загальну суму 1320 грн. 19 травня 2016 року представники відповідача знов приїхали до неї, зробили контрольні заміри та дали підписати вже заповнені бланки договору, згідно якого відповідач зобовязаний виготовити та надати їй у власність ПВХ конструкції металопластикові вікна. 10 червня 2016 року їй були привезені вікна, але 3 вікна замість 4-х, а крім того, 2 вікна для кімнати мали не по три скла, а лише по одному, і лише 1 вікно для кухні мало три скла. З приводу порушень умов договору вона звергнулась до ОСОБА_4, але той відповів, що виконав усі умови договору і повинен був виготовити лише три вікна. Вважає, що відповідач порушив умови договору, надав продукцію не в повному обсязі та з недоліком невідповідністю продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що предявляються до неї, а також інформацію про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Тому, посилаючись на ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», у відповідності до ч.1 ст. 8 вказаного Закону просила розірвати договір від 19.05.2016 року між нею та відповідачем про виготовлення та передачу ПВХ конструкцій, стягнути з відповідача сплачені грошові кошти за договором у розмірі 16700 грн., з яких 3020 грн. повернути їй готівкою, а 13680 грн. на кредитний рахунок ПАТ «Державний ощадний банк України».

До початку розгляду справи по суті позивачка ОСОБА_1 неодноразово змінювала позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24 липня 2017 року до участі у справі у якості третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.90).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в наступній, остаточній редакції: розірвати договір від 19.05.2016 року між нею та відповідачем про виготовлення та передачу ПВХ конструкцій; стягнути з відповідача на користь позивачки 40189 грн. з яких: 18375 грн. вартість лікування у санаторії «Словянському» у звязку із погіршенням стану здоровя позивачки, 17095 грн. вартість встановлення інших вікон, оскільки виготовлені відповідачем не відповідають розміру віконних отворів; 3900 грн. заборгованість по оплаті електроенергії, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за договором по встановленню вікон, що призвело до підвищення витрат електроенергії на обігрів квартири; також просили погасити за рахунок відповідача заборгованість та відсотки по кредитному договору між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний Ощадбанк» у розмірі, який буде діяти на момент прийняття судом рішення за даним позовом на поточний рахунок позивачки (а.с.41-42).

Додатково позивачка пояснила, що їй було відомо, що для отримання пільгового «теплого» кредиту у ПАТ «Державний ощадний банк України», необхідно було зазначити у договорі або рахунку-фактурі саме виготовлення вікон з подвійними камерами (тобто з трьох шарів скла). Після того, як представники відповідача привезли до неї не ті вікна, вона звернулась до відділку поліції із заявою. Приїжджала оперативна група працівників поліції які усе зафіксували у протоколі. Просила врахувати під час винесення рішення, що вона особисто зверталась безпосередньо до виробника вікон, який надав розшифровку позначок, нанесених на вікна, і це підтверджує те, що привезені відповідачем вікна не відповідають умовам договору.

Представник ФОП ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував, пославшись на наступне. Відповідач ОСОБА_4 не заперечує факт укладення з позивачкою 19 травня 2016 року спірного договору. За даним договором відповідач ОСОБА_4 прийняв на себе зобовязання щодо виготовлення металопластикових віконних конструкцій позивачу у відповідності до умов договору. Вказані металопластикові віконні конструкції, які передбачалось встановити на балконі, а не у квартирі, були виготовлені та доставлені позивачці, що також не заперечується ОСОБА_1 та її представником. З боку позивачки також не було надано жодного допустимого та належного доказу з приводу як порушення умов договору, так і обґрунтування спричиненої матеріальної та моральної шкоди. Між сторонами був фактично укладений договір підряду, за яким сторони прийняли на себе певні зобовязанні, зокрема відповідач ОСОБА_4 виготовив обумовлені металопластикові вікна та доставив їх позивачці. При цьому, позивачка була згодна з умовами договору, їй були розяснені положення договору, а також відповідні вимоги чинного законодавства в даній сфері. Також він вважає, що під час розгляду справи не було встановлено, щоб відповідачем були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі. Більш того, було встановлено, що відповідач своєчасно виконав обсяг робіт, вікна були виготовлені, та доставлені позивачці. Вікна не були встановлені лише у звязку із запереченнями ОСОБА_1, тому у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.97).

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено що 19 травня 2016 р. між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладений договір б/н про надання послуг, а саме: ФОП ОСОБА_4 зобовязався виготовити ПХВ конструкції та передати їх к власність замовнику на протязі 30-45 робочих днів з моменту підписання договору, а позивачка зобовязується оплатити заказ та прийняти конструкції з ПХВ, вартість конструкцій ПХВ складає відповідно договору 16700 грн. (а.с.8-10). Укладаючи договір, сторони не узгодили детальну характеристику предмета договору, а лише зазначили колір профілю, заповнення та вид профілю (п.п.1.4., 1.5, 1.6).

Згідно п.1.7 договору, вид конструкції відображено та технічному кресленні з боку петель.

В матеріалах справи міститься додаток до договору з технічним кресленням виробу, що виготовляється за адресою: м. Костянтинівка, вул. Громова, 9а-29, який підписано ОСОБА_1, що не заперечувалось останньою (а.с.112).

17.05.2016 року між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір №31-2016, згідно якого позивачка отримала кредит у розмірі 15000 грн. на 36 (тридцять шість) місяців з терміном повернення не пізніше 16 травня 2019 року для придбання «світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом (крім однокамерних), в тому числі вікна та балконні двері, та відповідне додаткове обладнання і матеріали до них. Згідно п. 3.2 Договору «Банк здійснює надання Кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок для видачі Позичальнику з подальшим перерахуванням в безготівковій формі на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4 (а.с.12-18).

Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та главою 61 розділу ІІІ підрозділу 1 книги пятої ЦК України, яка регулює договірні зобов'язання, зокрема договір підряду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст.867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Виходячи з розяснень, викладених в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», при зясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обовязки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК.

До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоровю або майну споживача.

Викладаючи обставини на обґрунтування своїх вимог про розірвання договору б/н від 16.05.2016 року, ОСОБА_1 послалась на те, що виготовлена за цим договором продукція не відповідає вимогам договору та виготовлена у меншій кількості. Між тим, укладаючи спірний договір, сторони, будучи вільними в укладенні договору, визначили умови договору, що було засвідчено їх підписами.

Крім того, як встановлено судом, наведені у позові обставини щодо місця встановлення ПВХ виробів та причин відмови від їх встановлення, - суперечать дійсності. Так, судом витребувані у Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1: протокол огляду місця події від 10.06.2016 року виробів ПВХ (металопластикових вікон) у квартирі позивачки, та Висновок за матеріалами перевірки за фактом звернення ОСОБА_1, які досліджені у судовому засіданні. Згідно Висновку від 18.08.2016 року під час проведення перевірки заяви ОСОБА_1 та безпосередньо із слів останньої, встановлено, що вона уклала договір з ФОП «Джафаровим» на встановлення у її квартирі за адресою м. Костянтинівка, вул. Громова, 9А/29, пластикового балкону. 10.06.2016 року за місцем мешкання ОСОБА_1 привезли три частини пластикового балкону, який робітники збирались встановлювати, однак ОСОБА_1 спитала у даних робітників, чому вони не привезли утеплювач, на що вони їй відповіли, що вони привезли все, що було передбачено договором. Після чого ОСОБА_1 попрохала робітників не встановлювати їй пластиковий балкон, доки вона не зясує усіх обставин (а.с.45). Зазначений Висновок одержаний позивачкою, нею не оскаржений у встановленому порядку.

Таким чином вищевказані обставини повністю узгоджуються із твердженням представника відповідача щодо повної обізнаності позивачки щодо кількості та якості замовлених нею ПВХ виробів у відповідності до умов спірного договору.

Також суд зазначає, що цим договором не передбачено будь-яких інших обовязків виконавця, крім виготовлення та передачі у власність обумовлених ПВХ конструкцій, які дійсно виготовлені, передані ОСОБА_1 та перебувають у її власності, що не заперечується позивачкою.

Щодо відповідності виготовлених та переданих позивачці ПВХ конструкцій умовам договору та додатку з технічними кресленнями, судом неодноразово розяснювалось позивачці та її представнику положення ЦПК щодо певних засобів доказування, та надавався час для подання відповідного клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Але, надавши заяву про намір заявити таке клопотання, позивачка та її представник врешті-решт відмовились від її проведення.

Таким чином будь-яких належних та допустимих доказів того, що право ОСОБА_1 на отримання замовленої продукції у відповідності до умов договору позивачем не надано.

Враховуючи вимоги закону, обґрунтування позовних вимог та обставини справи, встановлені судом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження вини відповідача у порушенні вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а саме ст.ст.8,10 Закону, на які остання посилається в обґрунтування своїх вимог. Наведені у позові ст.ст.8, 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначають лише загальні положення щодо прав позивача у разі придбання ним товару неналежної якості, або у разі порушення умов договору про виконання робіт, надання послуг. Інших посилань на порушення вимог вказаного Закону позовна заява не містить.

У звязку із відмовою у задоволенні позову, а також у звязку із тим, що позивачка ОСОБА_1 є інвалідом 1-ї групи, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.7, 8, 19, 141, 264-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23 травня 2018 року, складання повного рішення суду відкласти на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи, тобто, до 01 червня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Соціалістична, буд. 45, оф. 209.

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» розташування: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г.

Суддя