Справа № 309/48/18
Провадження № 2/309/646/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2018 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Савицький С.А.
з участю секретаря судових засідань Росоха В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання договору позики удаваним правочином та визнання права власності на нерухоме майно, -
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати розписку від 01.01.2013 року удаваним правочином, та застосувати до нього правила щодо правочину купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0932 га., місце знаходження АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканцем АДРЕСА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,0932 га., місце знаходження АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, виключити її з під опису та звільнити з під арештів а також зняти всі заборони на відчуження земельної ділянки площею 0,0932 га., місце знаходження АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29.03.2010 року ним було придбано у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,093 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яку останній отримав згідно рішення 15 сесії 5 скликання №1705 від 26.03.2010 року Хустської міської ради. За її придбання в цей день позивачем сплачено відповідачу кошти в розмірі 8000 (вісім тисяч) доларів США, що за курсом Національного банку України становило 64 000 (шістдесят чотири тисячі) гривень, однак розписку про отримання коштів відповідач йому одразу не надав. Також, в цей день відповідач надав позивачу рішення 15 сесії 5 скликання Хустської міської ради, та запевнив що на протязі одного місяця виготовить правовстановлюючі документи - державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку, та вони зможуть укласти договір купівлі - продажу. Однак відповідач ухилявся від виконання своїх зобов'язань в результаті чого позивач попросив його надати йому розписку про отримання ним коштів за вище зазначену земельну ділянку яку позивачу було надано 01.01.2013 року. До дня подачі позову до суду відповідач не виконав свого зобов'язання, та ухиляється від укладення правочину договору купівлі - продажу, тільки передав позивачу оригінал державного акту на земельну ділянку, яка є предметом спору. Земельною ділянкою позивач користується з 29 березня 2010 року, та на його неодноразове звернення щодо зустрічі відповідач нехтує. Через деякий час позивачу стало відомо що у ОСОБА_3, наявні борги та державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника при виконанні виконавчих документів, однак аналізуючи відповідь на адвокатський запит надану Хустським районним відділом державної виконавчої служби вбачається, що арешти на майно державним виконавцем накладено після вчинення правочину між сторонами. Тобто, правочин який вчинено між позивачем та відповідачем не мав місця події, що стосується боргових зобов'язань боржника перед стягувачами, оскільки майно було передано у розпорядження позивача 29.03.2010 року, а арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника державним виконавцем накладено 11.06.2010 року. Також позивач посилається на те, що згідно відповіді Хустського районного відділу державної виконавчої служби від 28.09.2017 року, у них на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 сум боргу, отже він не є боржником.
З наведеного вбачається, що відповідач відчужив належну йому земельну ділянку шляхом свого волевиявлення уклавши договір купівлі-продажу у відповідності до ст.ст.205, 208, 639, 655 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 316,317, ЦК України позивачем та відповідачем, було фактично виконано всі істотні умови договору купівлі продажу, а саме: позивач отримав у володіння, користування та розпорядження земельну ділянку якою розпоряджається по сьогоднішній день, а відповідач попередньо домовлену суму грошей, тобто ними був фактично укладений договір купівлі - продажу. З наведених підстав вбачається що між сторонами була укладена розписка, про отримання коштів та позивачу передано у користування земельну ділянку площею 0,0932 га. З вище зазначеного випливає, що позивач купив земельну ділянку але не оформив на неї своє право власності та не є її власником, хоча виконав всі істотні умови по договору купівлі продажу. За таких обставин позивач просив задовольнити його позовні вимоги.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 подав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті судової влади України.
Від представника Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Юришинець В.М. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу державної виконавчої служби, проти задоволення позову не заперечує.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу.
З'ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2010 року позивачем ОСОБА_2 придбано у відповідача ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,093 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, Закарпатської області, яку останній отримав згідно рішення 15 сесії 5 скликання №1705 від 26.03.2010 року Хустської міської ради. За її придбання в цей день позивачем сплачено відповідачу кошти в розмірі 8000 (вісім тисяч) доларів США, що за курсом Національного банку України становило 64 000 (шістдесят чотири тисячі) гривень , а відповідач зобов'язався на протязі одного місяця виготовити правовстановлюючі документи - державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку та укласти з позивачем договір купівлі - продажу. Однак відповідач ухилявся від виконання своїх зобов'язань в результаті чого позивач попросив відповідача надати йому розписку про отримання ним коштів за вище зазначену земельну ділянку яку позивачу було надано 01.01.2013 року. У встановлені строки і по теперішній час відповідач не виконав свого зобов'язання, та ухиляється від укладення правочину договору купівлі - продажу, тільки передав позивачу оригінал державного акту на земельну ділянку яка є предметом спору. Земельною ділянкою позивач користується з 29 березня 2010 року, та на його неодноразове звернення щодо зустрічі відповідач нехтує, як стало відомо позивачу на все рухоме та нерухоме майно відповідача накладено арешт за наявні у нього боргові зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ч. 3- ч.5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ч.1 - ч.2 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджатися своїм майном.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як вбачається із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Накладений арешт перешкоджає позивачу користуватися земельною ділянкою так, як на момент, накладення арешту, земельна ділянка знаходилася у користуванні та розпорядженні позивача, а в подальшому позивач збирався укласти договір купівлі-продажу, а тому такий арешт порушує права позивача як власника земельної ділянки.
Оцінивши в сукупності здобуті по справі докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому їх слід задовольнити в повному об'ємі.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 211, 223, 247, 259, 263-265 ,280-284 ЦПК України ст.ст. 202, 203 ,220, 235, 328, 334, 391, 392, 638, 655 ЦК України, ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» суд -
Визнати розписку від 01.01.2013 року, удаваним правочином, та застосувати до нього правила щодо правочину купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0932 га., місце знаходження АДРЕСА_1, Закарпатської області кадастровий номер НОМЕР_1 між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем АДРЕСА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0932 га., місце знаходження м. АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, виключити її з під опису та звільнити з під арештів.
Зняти всі заборони на відчуження земельної ділянки площею 0,0932 га., місце знаходження АДРЕСА_1, Закарпатської області кадастровий номер НОМЕР_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Савицький С.А.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.