Справа № 1316/2844/12 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/7017/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності, встановлення часток в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 (батька), в якому просила визнати право спільної власності спадкоємців за законом та встановити частки в спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_11 (матері), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що складається з житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що її мати за життя майном не розпорядилася, заповіту не склала, батько не погоджується з рівністю часток спадкоємців, а тому спадкування вказаного майна повинно відбуватися за законом в рівних частках між батьком - ОСОБА_12 та дітьми: ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2012 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Припинено право спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на спадкове майно - 1/5 частку житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно - 1/5 частку житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Визнано за ОСОБА_13 право власності на спадкове майно - 1/5 частку житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на спадкове майно - 1/5 частку житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Визнано за ОСОБА_10 право власності на спадкове майно - 1/5 частку житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_5, оскаржила ОСОБА_4. Звертає увагу, що оскаржуваним рішенням вирішено її права та обов"язки. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при не повно встановлених обставинах справи. Звертає увагу, що рішенням суду 19.04.2013 року визнано недійсним договір дарування житлового будинку із земельною ділянкою, укладений 28.08.2003 року укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_15, зареєстрований в реєстрі за №2098. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Відповідно до норм ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ст. ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України в чинній редакції, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 25.05.1971 року ОСОБА_7 та ОСОБА_11 уклали шлюб, що стверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 25.05.1971 року, актовий запис №1317.

03 червня 2012 року померла ОСОБА_11, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.2012 року, актовий запис №415.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що за життя ОСОБА_11 на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_4 від 13.03.2004 року, виданого Львівським обласним державним Комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Як вбачається із Договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою серії НОМЕР_3, де дарувальником є ОСОБА_14, а обдарована - ОСОБА_11, дане нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 74,9 кв.м. до якого входять дві житлові кімнати площею 26,9 кв.м. та кухні.

Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,4988 га. До будинку належать господарські будівлі та споруди: три сараї, вбиральня, фіртки та огорожі.

За життя ОСОБА_11 належним їй майном не розпорядилася, в зв"язку з чим спадкування її майна повинно відбутися за законом.

Також встановлено, що спадкоємцем першої черги є ОСОБА_7 - чоловік, та діти ОСОБА_11: ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі, щодо спірного будинковолодіння.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Згідно ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції вважає, що спірний житловий будинок разом з земельною ділянкою належить ОСОБА_11 на підставі договору дарування серії НОМЕР_3 від 28 серпня 2003 року.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.04.2013 року визнано недійсними заповіт ОСОБА_14, складений 28.08.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, ОСОБА_17, зареєстровано в реєстрі №2102, а також договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою, укладений 28.08.2003 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, ОСОБА_17, зареєстровано в реєстрі №2098. Рішення суду набрало законної сили та не є скасованим.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи ту обставину, що договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою серії НОМЕР_3 є недійсним, ОСОБА_11 не набула права власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а отже і її спадкоємці не могли успадкувати згаданий будинок з земельною ділянкою.

Судом встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_14, яка є власником житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, разом з господарськими спорудами в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_4, а оскаржуване рішення суду першої інстанції є таким, що вирішує питання про її права та обов"язки, оскільки наявність такого рішення про задоволення позову позбавляє її можливість успадкувати майно належне особі, майно якої вона успадковує.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 червня 2018 року

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк