Справа № 521/3131/18
Провадження № 2/521/2363/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Коблової О.Д..
за участю секретаря судового засідання Барвенко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та усунення перешкод у здійсненні права користування майном,
В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Позовна заява мотивував тим, що сторонам по справі, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою № 10 по вул. Сурікова в м. Одесі, в рівних частинах кожному.
Проте з 2015 року відповідач перешкоджає у користуванні власністю, створюючи несприятливі умови, які завдаються матеріальну та моральну шкоду позивачу. Позивач зазначає, що між сторонами неприязні стосунки, які проявляються в псуванні майна, створенні перешкод, знищенні рослин, засміченні подвіря. У звязку з чим, позивачка змушена звернутися до суду.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, зазначала, що не може користуватись належним їй майном, постійно несе моральні страждання та матеріальні збитки.
Сторона відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність, ніяких перешкод позивачу ніхто не чинить, доказів, що свідчать протилежне вона суду не надала.
Заслухавши пояснення сторін, їх представників, враховуючи матеріали справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві власності, по ? частці кожному, житловий будинок № 10 по вул. Сурікова в м. Одесі, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.12.2014 року.
Також, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві власності, по ? частці кожному, земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Сурікова, 10, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.12.2014 року.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року, зобовязано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 та його неповнолітній дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користуванні приміщеннями житлового будинку літ «А» за адресою: м. Одеса, вул. Сурікова, 10, а саме: 1-3 житлова, площею 8,5 кв. м., 2-4 - житлова, площею 8,6 кв. м., 1-1 ванна, площею 6,2 кв. м., 1-2 кухня, площею 6,7 кв. м.
Також, зобовязано ОСОБА_2 за власний рахунок знести самовільно збудовану прибудову літ. «А1» до будинку літ. «А» за адресою: м. Одеса, вул. Сурікова, 10, та привести лінійні розміри будівель на земельній ділянці відповідно до технічної документації КП «ОМБТІ та РОН» від 15.05.2003 року та не перешкоджати ОСОБА_1 в користуванні: ІІ - теплицею та ІІІ колодязем, літньою кухнею літ. «Е» площею 14,0 кв. м. відповідно до технічного паспорту, складеному 18.12.2014 року КП «БТІ» Одеської міської ради.
Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.
Таким чином судовим рішенням, встановлені зобовязання сторін, щодо усунення перешкод у здійсненні їх права користування.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами діючого цивільного судочинства негаторним позовом є позов власника про усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України).
Негаторний позов предявляється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших перешкоджає йому здійснювати права користування та розпоряджання ним.
Обєктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду. Якщо на момент подання позову правопорушення, що є обєктом негаторного позову, припинилося, то підстав для задоволення позову у суду немає.
Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, в ході судового розгляду судом не було встановлено, що перешкоди, на які посилається позивач, мають місце.
Окрім того, позивачем, на переконання суду, не виконаний процесуальний обовязок довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог, зокрема: не доведено факт здійснення відповідачами перешкод в реалізації його права користування та розпорядження своїм майном.
Так, зміст позовних вимог, наданого відзиву та відповіді на відзив, містить тільки субєктивні посилання сторін, які ґрунтуються на неприязному відношенні сторін один до одного.
Суд, відмовляючи в позові про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, приймає до уваги, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від предмету спору, тому відмовляючи в задоволенні позову в частині усунення перешкод у користуванні майном, суд відмовляє і в задоволенні позову про стягнення моральної та матеріальної шкоди.
У відповідності до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником позовні вимоги не доведені, в звязку з цим підстави для задоволення поданого позову відсутні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд
В И Р I Ш И В:
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30- денний строк з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя О.Д. Коблова