Номер провадження: 22-ц/785/673/18
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

від органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не зявились,

переглянувши цивільну справу №522/10190/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2017 року у складі судді Бойчука А.Ю.,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2О, звернувшись 6 червня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що перебував з відповідачем ОСОБА_6 у шлюбі з 19 листопада 1994 року, шлюбні стосунки фактично припинено у вересні 2012 року, шлюб розірвано судовим рішенням у 2014 році. Діти ОСОБА_7, 26 серпня 1998 року та ОСОБА_8, 18 вересня 2008 року проживають з ним, при розірванні шлюбу питання місця проживання дітей не вирішувалось, дітей виховує та матеріально утримує самостійно. Позивач вказав, що ОСОБА_9 у 2016 році звернулася до суду з позовом до дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсними спадкових договорів, скасування рішень про державну реєстрацію прав, за якими діти в порядку спадкування після смерті своєї бабусі ОСОБА_10 при умові отримання повної середньої освіти отримають в рівних частках квартиру АДРЕСА_1, нежитлові приміщення в будинку №55 по вул. Отамана Головатого в м. Одесі. Посилаючись на відверте нехтування відповідачем майновими інтересами своїх дітей, ухилення від виконання обовязків по вихованню та утриманню дітей, позивач ОСОБА_2 просив позбавити відповідача ОСОБА_11 батьківських прав у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.2-6).

Відповідач ОСОБА_9 позов не визнала (т.1 а.с.23-26).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2017 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково; позбавлено ОСОБА_11 батьківських прав відносно сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2; в іншій частині вимог відмовлено (т.1 а.с.269-271).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т.2 а.с.45-46).

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав відносно сина.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у створенні перешкод для її участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, у доведенні недостовірної інформації про місце навчання сина, у неправильному тлумаченні її звернення до суду з позовом про визнання недійсними спадкових договорів, у розгляді за її відсутності справ про притягнення її до адміністративної відповідальності за насильство в сімї, у намаганні позивача як батька дітей всіляко розірвати стосунки з нею як матірю дітей тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, викладено заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_6 надано докази зміни її сімейного стану, складеному нею заповіту на імя дочки ОСОБА_12, численних звернень за місцем проживання та місцем роботи ОСОБА_2 щодо майнових питань, побачень з дітьми тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу представником в інтересах ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовано тим, що ухилення від виконання батьківських обовязків ОСОБА_6 не спростовано, її коло спілкування та поведінка є небезпечними для дітей.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог про позбавлення батьківських прав відносно сина та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог у цій частині з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_2 та ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1994 року, шлюб розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року, ухваленим у справі №522/4258/14-ц за позовом ОСОБА_2 (т.1 а.с.8).

ОСОБА_2 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.113, 114).

Згідно довідки від 23 березня 2016 року ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_7, сином ОСОБА_8 постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку на території садово-дачного товариства «Вітамін», житлово-побутові умови відмінні, характеризуються позитивно (т.1 а.с.57, 59-61).

Згідно даних відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2 грудня 2005 року, за місцем проживання ОСОБА_9 характеризується позитивно (т.1 а.с.13, 110, 126-128).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 листопада 2013 року (описку в даті ухвалення рішення виправлено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року) в справі №2-о/522/411/13 за заявою ОСОБА_2 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_2 та факт окремого проживання ОСОБА_4 від своїх дітей на протязі більше шести місяців (т.1 а.с.9,10).

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, має вищу освіту, є фізичною особою-підприємцем з 4 липня 2007 року, вид діяльності: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна; 68.32 управління нерухомим майном за винагороду (т.1 а.с.110-112, 120-123).

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2013 року в справі №522/6776/13-п ОСОБА_11 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП (ухилення від виховання дочки) (т.1 а.с.44).

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2013 року в справі №522/10851/13-п ОСОБА_11 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП (насильство в сімї) (т.1 а.с.43).

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2013 року в справі №522/15565/13 ОСОБА_11 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП (насильство в сімї) (т.1 а.с.11).

Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 грудня 2016 року №01-11/1667 позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, є доцільним (т.1 а.с.263-264).

За змістом численних заяв-звернень, адресованих ОСОБА_6 ОСОБА_2, Службі у справах дітей Одеської міської ради, прокурору Одеської області на протязі травня 2016 року травень 2018 року щодо побачень з дітьми, участі у їх вихованні, майнових спорів тощо встановлено наявність конфлікту між сторонами (т.1 а.с.29-33, 99, 100, 144, 188-215, 233-241, т.2 а.с.15-43, 79-82, 121-125, 127-138).

ОСОБА_9 має сімейні стосунки з ОСОБА_13

ОСОБА_13 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_8 (т.1 а.с.115, 116).

27 січня 2017 року у ОСОБА_4 дитина народилась мертвонародженою (т.2 а.с.73).

ОСОБА_13 за місцем реєстрації в м. Кілія характеризується позитивно, станом на 18 листопада 2016 року до кримінальної відповідальності не притягувався не знятої чи не погашеної судимості не має, у розшуку не перебуває; за результатами проходження профілактичного наркологічного огляду протипоказань до носіння та використання зброї не має (т.1 а.с.129-132).

Згідно Сертифікату серія 10АД №015168 від 25 вересня 2014 року проходження профілактичного наркологічного огляду у ОСОБА_4 протипоказань для керування транспортним засобом не виявлено (т.1 а.с.37).

Згідно Посвідчення №000797 від 25 вересня 2014 року водія про проходження медичної підготовки, ОСОБА_9 пройшла підготовку (т.1 а.с.119).

Згідно Медичної довідки серія 10ААЕ №078208 від 18 липня 2016 року про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, Медичної довідки серія 12ЯЯЯ №510116 від 19 липня 2016 року у ОСОБА_4 протипоказань для придбання, зберігання, носіння зброї не має (т.1 а.с.117, 118)

На протязі 2013-2018 років майнові та немайнові спори. в тому числі й за участю сторін, як вирішувались так і вирішуються в судовому порядку.

Так, рішенням апеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2013 року в справі №522/9482/13-ц скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 про визнання дійсним договору довічного утримання між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, визнання недійсними нотаріально посвідчених договорів дарування нерухомого майна, витребування нерухомого майна (т.1 а.с.77-80, 81-86).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 3 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про визнання договорів удаваними, встановлення факту укладення договору довічного утримання, визнання договору довічного утримання недійсним (т.1 а.с.88-90, 91, 92-98).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року в справі №522/12216/15-ц, залишеним без змін ухвалю апеляційного суду Одеської області від 3 лютого 2016 року, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини (т.1 а.с.154-155, 156-158).

18 січня 2018 року ОСОБА_6 подано позов до ОСОБА_2 про визначення способу участі матері у спілкуванні з дитиною (т.2 а.с.139-142).

У сенсі положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Статтею 150 СК України визначено обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, за змістом яких батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої світи, готувати її до самостійного життя тощо.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_9 фактично з 2012 року не проживають як сімя, шлюб у судовому порядку розірвано 22 квітня 2014 року, після припинення сімейних стосунків дочка ОСОБА_12 та син ОСОБА_16 залишились проживати з батьком.

Проживання ОСОБА_4 окремо не звільняє її від обовязків щодо дитини, зокрема, обовязків щодо виховання та розвитку дитини, утримання тощо.

Наявні в справі матеріали не є достатніми для висновку про невиконання ОСОБА_6 своїх батьківських обовязків відносно сина ОСОБА_16. З пояснень ОСОБА_4, не спростованих ОСОБА_2, численних письмових звернень ОСОБА_4 до Служби у справах дітей, прокуратури, до самого ОСОБА_2 тощо встановлено, що між батьками дитини склалися складні стосунки, що мати не має можливості вільно спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, розвитку. У кожного із сторін фактично склалися нові сімї, вони проживають окремо та не бажають доходити порозумінь у питаннях, які їх обєднують, зокрема, у питаннях щодо виховання та утримання дітей.

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_16 відсутнє, відтак, слід виходити з того, що між сторонами на даний час не існує спору по утриманню дитини. За таких обставин, ОСОБА_2 не може посилатися на ухилення ОСОБА_4 від виконання обовязку по утриманню сина як на підставу для позбавлення її батьківських прав. ОСОБА_9 посилається на те, що передавати подарунки для дитини вимушена поштою, оскільки не має фізичного доступу до дитини.

Наразі в суді знаходиться на розгляді спір щодо участі матері у вихованні сина ОСОБА_16, спір не вирішено.

Матеріали справи не містять доказів неналежної поведінки матері по відношенню до дитини, аморальної поведінки як такої. Наявні в справі постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності стосуються періоду червня-липня 2013 року, тобто періоду, коли сторони перебували у стані розлучення; постанови не належним доказом ухилення матері від виконання обовязку по вихованню та утриманню дитини.

ОСОБА_9 є матірю ще двох малолітніх дітей, яких народила у сімейних стосунках з іншим чоловіком, будь-яких зауважень до ОСОБА_4 щодо виховання та утримання цих дітей, які проживають з нею, не має ні від батька дітей, ні від контролюючих органів.

Судові спори щодо майнових та немайнових питань не є підставою для позбавлення батьківських прав, відтак, посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_9 нехтує майновими інтересами дітей, а тому має бути позбавлена батьківських прав, безпідставні.

Відповідно до положень статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

Дитина ОСОБА_8 не був вислуханий при вирішенні спору, який зачіпає його права та інтереси.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обовязків, який застосовується за наявності зазначених статтею 164 СК України підстав та здійснюється тільки у судовому порядку. Перш за все, позбавлення батьківських прав спрямоване на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обовязків. Позбавлення батьківських прав це засіб впливу на батьків, які само звільнилися від виконання законодавчо визначених обовязків щодо дитини.

Ухилення від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дітей є умисною протиправною поведінкою, яка характеризується психічним ставленням особи до своєї поведінки та її наслідків: усвідомлення особою суспільної небезпеки своєї поведінки; передбачення її суспільно небезпечних наслідків; бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання.

Ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню сина ОСОБА_16 не доведене, відтак, передбачена пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України підстава для позбавлення батьківських прав відсутня.

Висновок орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав з підстав ухилення матері дитини від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню дитини не приймається, оскільки висновок не грунтується на повному та обєктивному зясуванні взаємовідносин між батьками, між батьками та дітьми, інших обставин, що мають суттєве значення для висновку про невиконання (неналежного виконання) матірю своїх батьківських обовязків.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Позивач не довів ухилення відповідача від виконання свого обовязку по вихованню сина ОСОБА_16, наявні в справі докази не є достатніми для позбавлення матері батьківських прав відносно одного із своїх синів. Інтереси дитини у вирішенні питання позбавлення батьківських прав є вищими за інтереси батьків, які відповідальні за дітей та зобовязані всі питання перш за все вирішувати шляхом домовленостей. Непорозуміння між батьками не мають мати наслідком вплив на права та інтереси дітей.

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2017 року в справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських відносно сина скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських відносно сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_17