Справа № 750/5059/17 Провадження № 22-ц/795/590/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Онищенко О. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

при секретарі: Бивалькевич Т.В.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (суддя Логвіна Т.В.), ухвалене об 11 год. 52 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 23 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту №935/6-095 від 25.04.2007 року в розмірі 15292,56 доларів США, що в еквіваленті станом на 14.03.2017 року складає 411286,80 грн, з них: заборгованість за відсотками 11511,62 доларів США (309600,05 грн), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 101686,75 грн. Позов мотивовано тим, що 25.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (згодом перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та Бабич (тепер прізвище ОСОБА_2) Ю.І. було укладено кредитний договір №935/6-095, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32580 дол.США. У порушення умов договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 14.03.2017 року утворилась заборгованість. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.01.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним договором на загальну суму 50228,09 дол.США. За доводами банку, ухвалення зазначеного рішення суду не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, якщо виконання останнього фактично не було здійснено. У кредитора зберігається право на отримання процентів, пені й інших утрат, передбачених договором, а обовязок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що оскільки судовим рішенням від 10 січня 2011 року було задоволено вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання і тому саме з цієї дати починається трирічний термін, протягом якого позивач мав право звернутися до суду з вимогою про стягнення коштів за користування кредитом.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального і процесуального права. Відповідач вважає, що ухвалення Новозаводським районним судом м.Чернігова 10.01.2011 року рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, якщо виконання останнього фактично не було здійснено. У кредитора зберігається право на отримання процентів, пені й інших утрат, передбачених договором. Обовязок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує, що рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.01.2011 року не було виконане в повному обсязі, а саме від реалізації заставного майна банком було отримано 7151,17 дол.США (57155,73 грн), в той час як рішенням суду було стягнуто 50228,09 дол.США. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» посилається, що строк дії кредитного договору до 19.04.2022 року.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Згідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 25 квітня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 32580 дол.США за сплатою 12,35 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 19 квітня 2022 року на умовах, визначених цим договором (а.с.4-8).

Згідно заяви на видачу готівки №65 від 25 квітня 2007 року ОСОБА_3 було видано 32580 дол.США, що еквівалентно 164529 грн (а.с.9).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про дострокове повернення кредиту; стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за договором кредиту №935/6-095 від 25.04.2007 року в сумі 30589 доларів 00 центів США, заборгованість за процентами в сумі 8947 доларів 39 центів США, пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 6289 доларів США 44 центи, пеню за несвоєчасне повернення відсотків 1470 доларів 08 центів та штрафні санкції в розмірі 2932 долари США 20 центів, на загальну суму 50228 доларів США 09 центів; вирішено питання про судові витрати (а.с.42-44).

На виконання зазначеного рішення судом було видано виконавчий лист. Згідно довідок Новозаводського ВДВС міста Чернігів на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №2-34/11 від 06.04.2011 року, виданий Новозаводським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку 50228,09 дол.США боргу та 1820 грн судового збору.

27.12.2012 року виконавче провадження було завершено на підставі п.7 ч.1 ст.47 закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 08.03.2011 року). 29.01.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», на повторне виконання виконавчий лист не надходив до відділу.

Матеріали виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа було знищено згідно Акту вилучення виконавчих проваджень для знищення від 11.01.2018 року, за яким проведено знищення виконавчих проваджень завершених виконавчих листів в 2012 році та завершених постанов в 2014 році через закінчення строків їх зберігання шляхом спалення.

13.05.2017 року на адресу ОСОБА_3І банком було направлено вимогу про усунення порушень, відповідно до якої позичальника повідомлено про наявність заборгованості станом на 13.03.2017 року в сумі 62155,04 дол.США і вимагалось у строк до 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з моменту отримання цієї вимоги сплатити заборгованість по кредиту, сплатити нараховані проценти, комісії за користування кредитом і нараховані штраф/пеню (а.с.13).

При вирішенні питання наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України також передбачено свободу договору, а саме: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства ч.1 ст.628 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Так, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною пятою статті 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

У пункті 4.5 договору кредиту №935/9-095, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, сторони встановили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф, пеню).

Також згідно п.7.4. договору у разі настання обставин, визначених п.п.3.2.3, 4.4., 4.5., 5.4. цього договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Звертаючись у 2010 році до суду з позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором кредиту №935/6-095 від 25.04.2007 року в розмірі 50228 доларів США 09 центів та в рахунок погашення даної заборгованості звернути стягнення на заставне майно: однокімнатну квартиру загальною площею 39,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. При цьому суму заборгованості було визначено банком з урахуванням основного боргу (кредиту), процентів, пені та штрафу. В ході розгляду справи №2-34/2011 ухвалою суду від 10.01.2011 року позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» в частині звернення стягнення на заставне майно було залишено без розгляду. Розглядаючи зазначену справу, суд встановив, що банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2011 року вступило в законну силу і було звернуто до примусового виконання. Зокрема, було реалізовано заставне майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с.45).

Таким чином, предявивши позов у 2010 році про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування, пені та штрафу шляхом стягнення всієї кредитної заборгованості, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах: від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15, від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2014 році виконавчий лист було повернуто банку і з того часу на повторне виконання виконавчий лист не надходив (а.с.59).

Звернувшись у травні 2017 рокудо суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту №935/6-095 від 25.04.2007 року в розмірі 15292,50 доларів США, ПАТ «Укрсоцбанк» пропустило строк позовної давності, про застосування якого в суді першої інстанції було заявлено відповідачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором і саме з 10 січня 2011 року починається трирічний термін звернення до суду з вимогою про стягнення коштів за користування кредитом.

Доводи ПАТ «Укрсоцбанк», що строк дії кредитного договору встановлено до 19.04.2022 року, не впливає на правильність висновку суду першої інстанції щодо зміни банком строку виконання основного зобовязання.

Посилання позивача, що у кредитора зберігається право на отримання процентів, пені й інших утрат, передбачених договором, а обовязок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором, грунтується на невірному тлумаченні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи викладене в сукупності, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 червня 2018 року.

Головуючий:Судді: