АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року

м. Київ

справа № 757/23645/14-ц

провадження № 22-ц/796/1737/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Кулікової С.В.
при секретарі учасники справи:Потапьонок К.В.,
представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представники відповідача - ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про визнання особистої приватної власності /Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О./, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вимогами про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, та на жилий будинок АДРЕСА_2. /т. 1 а.с. 2-4/

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 5 а.с. 125-129/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_9 - ОСОБА_10 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, зокрема не враховано положення п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, а саме, те, що спірна квартира була придбана у відповідності до договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 43402 від 02.06.2004 р., кошти на її придбання у розмірі 504 367 грн. ОСОБА_9 отримала у борг від ОСОБА_12, на підтвердження чого суду було надано розписку /т. 1 а.с. 14/. Зазначала, що грошові кошти, що позичались на придбання квартири, були повернуті особисто ОСОБА_9, що також підтверджується розпискою ОСОБА_12 /т. 1 а.с. 15/, вже після розірвання шлюбу з відповідачем, погашення боргу відбувалось за рахунок ОСОБА_9 Крім того, зауважила, що відповідач не знав про факт придбання позивачем спірної квартири, дізнався згодом після розірвання шлюбу, таким чином, квартира була придбана без участі та відома відповідача. В частині, що стосується жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2, вказувала на те, що його будівництво розпочато позивачем після припинення ведення спільного господарства з відповідачем, а саме з червня 2008 року. Крім того, право власності на будинок зареєстровано позивачем 16.05.2011 року, тобто вже після розірвання шлюбу, а тому, враховуючи, що право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації, збудований за особисті кошти ОСОБА_9 будинок є її особистою приватною власністю.

Представники відповідача ОСОБА_13 - ОСОБА_14 та ОСОБА_8, згідно відзиву на апеляційну скаргу та доповнень до нього, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказали, що усі кошти, які мало подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_9, були спрямовані на придбання спільного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 та житлового будинку АДРЕСА_2. ОСОБА_13 починаючи з 1993 року працював та отримував стабільний дохід, що підтверджується письмовими доказами, а саме банківськими довідками, а тому мав змогу придбати та побудувати у шлюбі з позивачем, яка розпочала свою трудові діяльність у 1998 році, два будинки та три квартири. Зауважили, що в ході судового розгляду, позивачем не доведено факту укладення договору позики з ОСОБА_15, оскільки не надано оригіналу оформленої належним чином розписки, а реальний характер такого договору викликає сумнів, зважаючи на різницю між показами ОСОБА_15, наданими у рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0002678 та в ході розгляду справи, як в частині валюти позики, та і щодо дати виконання зобов'язання. Також зазначили, що доводи апелянта про побудову будинку власними силами ОСОБА_9 за період з червня 2008 року по листопад 2009 року, спростовано обґрунтованими поясненнями сторони відповідача з посиланням на докази, з яких вбачається, що на момент придбання спірного будинку із земельною ділянкою у 2006 році, будинок був побудований на понад 50% його готовності, станом на травень 2008 року вже мав площу 404,8 кв.м., тобто 90% готовності і в 2009 році за кошти відповідача його вже було технічно введено в експлуатацію. Крім того, зауважили, що обставини припинення шлюбних відносин між сторонами у травні 2008 року, не підпадають під правила статті 82 ЦПК України, відтак не є встановленими та доведеними.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?К ;Про судоустрій і статус суддів&quсу;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &quXI;Про судоустрій і статус суддів&qu с; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 30.10.1991 року Залізничним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Києва між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 1146, який було розірвано заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12.2010 року. /т.1 а.с. 5-6/.

02.06.2004 року між ОСОБА_9 та АКБ «Аркада» укладено Договір № 43402 про участь у Фонді фінансування будівництва /т.1 а.с. 7-10/.

На виконання умов Договору № 43402 про участь у Фонді фінансування будівництва, ОСОБА_9 02.04.2014 року та 03.06.2004 року сплатила 215 013,11 грн. та 289 354,88 грн., відповідно, що підтверджується квитанціями № 3 та № 14 /т. 1 а.с. 11-12/

На підставі зазначеного Договору, 13.11.2006 року Головним управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради /Київська міська державна адміністрація/ ОСОБА_9 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. /т. 1 а.с. 13/.

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності - ПП «Аверті», дата оцінки 13.03.2014 року, станом на дату оцінки ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 /Печерський район/, складає 2 313 000 грн. /т.1 а.с. 25/

Згідно розписки від 01.06.2004 року, ОСОБА_9 взяла у борг у ОСОБА_12 100 000,00 доларів США та зобов'язалася повернути їх протягом 5 років. /т. 1 а.с. 14/

Розпискою від 04.01.2011 року ОСОБА_12 підтвердила отримання від ОСОБА_9 100 000 доларів США, що були отриманні останньою у борг, а також відсутність претензій до позичальника. /т.1 а.с. 15/

Також встановлено, що 07.09.2006 року між ОСОБА_16 /Продавець/ та ОСОБА_9 /Покупець/ було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., зареєстрований у реєстрі за № 3071. /т. 1 а.с. 16/.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Продавець передає у власність Покупця, а Покупець приймає земельну ділянку площею 0,1001 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та сплачує обумовлену цим Договором грошову суму.

Згідно до п. 7 Договору, Продавець свідчить про відсутність на земельній ділянці будь-яких будівель та споруд, а також про те, що будівельні роботи на ній не провадяться. Покупець після огляду земельної ділянки ці обставини підтверджує.

Також на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.09.2006 року № 3071, ОСОБА_9 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06-7-02763 /т.1 а.с. 49/

Разом з тим, укладенню між ОСОБА_16 та ОСОБА_9 вищевказаного договору, передувало укладення 15.06.2006 року між цими ж сторонами Попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17, зареєстрованого у реєстрі за № 1884, згідно п. 1 якого майбутній продавець /ОСОБА_16/ та майбутній покупець /ОСОБА_18/ домовились укласти в майбутньому договори купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1001 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за ціну 1 893 750 грн. /т. 1 а.с. 50/.

Відповідно до Звіту ТОВ «Сіті інвест» № 3006/Н-1 від 30.06.2006 року, виготовленого на замовлення ОСОБА_16, ринкова вартість об'єкта незалежної оцінки «Об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: АДРЕСА_2», що визначена для його можливого продажу, складає на 30 червня 2006 року при курсі НБУ, який дорівнює 5,05 грн. за 1 долар США 1 936 204 грн., що еквівалентно 383 407 дол. США без ПДВ /т. 1 а.с. 53-85/

Згідно з довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 111 від 04.08.2006 року, виданої ОСОБА_16, готовність незавершеного будівництва об'єкта нерухомого майна, садибний /індивідуальний/ житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2, складає 53 відсотків і його вартість з урахуванням діючої індексації становить 467 258 грн. /т. 1 а.с. 51/

Крім того, згідно відповіді на адвокатський запит ПП «Н.А.Д. Студія» будівельна готовність будинку АДРЕСА_2, порівняно з червнем 2006 року, зросла та на травень 2008 року складала близько 72%. /т. 4 а.с. 153-154/

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності - ПП «Аверті», дата оцінки 13.03.2014 року, вартість нерухомості - житлового будинку загальною площею 404,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 /Солом'янський район/, станом на травень 2008 року, без урахування податку на додану вартість, складає 1 802 000 грн. /т.1 а.с. 26/.

Актом готовності об'єкту до експлуатації від 11.11.2009 року, прийнято рішення вважати готовим до експлуатації закінчений будівництвом об'єкт: будівництво приватного житлового будинку та господарсько-будівельних споруд за адресою: АДРЕСА_2. /т. 4 а.с. 142-146/

Сертифікатом відповідності НОМЕР_1 від 02.04.2010 року, виданим на підставі Акта готовності об'єкта до експлуатації від 11.11.2009 року, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта: будівництво приватного житлового будинку та господарсько-будівельних споруд у АДРЕСА_2, загальною площею будинку - 404,8 кв.м., проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтверджено його готовність до експлуатації /т.1 а.с. 52/

На підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 10.05.2011 року № 545-С/ЖБ, 16.05.2011 року видано Свідоцтво про право власності, яким посвідчено право приватної власності ОСОБА_9 на жилий будинок АДРЕСА_2 /т.1 а.с. 18/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно керувався ст. 60 СК України про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; ч. 2 ст. 65 СК України про те, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя;п.3 ч.1 ст. 57 СК України про те, що приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; ч. 2 ст. 331 ЦК України про те, що право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації; п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким визначено, що державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Встановивши, що кошти отримані одним з подружжя за договором позики таємно від другого з подружжя є спільною сумісною власністю та їх повернення власними зусиллями одним з подружжя після розірвання шлюбу не свідчить про виникнення у такого з подружжя права особистої приватної власності на нерухоме майно, придбане за вказані кошти, а також те, що реєстрація права власності на новостворене нерухоме майно, а саме спірний жилий будинок, після розірвання шлюбу, не припиняє дії режиму спільної сумісної власності майна подружжя, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимог позову про визнання судом права особистої приватної власності ОСОБА_18 на спірне нерухоме майно.

Доводи апелянта про те, що квартира АДРЕСА_1, придбана у шлюбі з відповідачем, є її особистою приватною власністю, оскільки набута за кошти отримані нею особисто у позику від ОСОБА_12 та нею ж особисто і повернуті останній вже після розірвання шлюбу, висновків суду першої інстанції не спростовують, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 60 СК України, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя.

За змістом ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Укладення дружиною чи чоловіком договору, який виходить за межі дрібного побутового, без згоди другого з подружжя, має наслідком виключно виникнення у такого з подружжя права назвернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.

В свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є нічим іншим як документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як факт укладення такого договору, так і його умови, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що те, що правова природа коштів, отриманих у позику одним з подружжя, а саме ОСОБА_9 від ОСОБА_12, визначає їх як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, що, з урахуванням підстав позову, спростовує доводи апелянта про придбання спірної квартири за кошти, які належали їй особисто.

Обгрунтованими є також висновки суду про належність сторонам на праві спільної сумісної власності жилого будинку АДРЕСА_2, враховуючи, що останній, був розташований як об'єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці придбаній ОСОБА_9 та ОСОБА_6, як подружжям, його добудова здійснювалася у період перебування сторін у шлюбі, про що свідчить акт готовності об'єкту до експлуатації та сертифікат відповідності, а факт державної реєстрації права власності на вказаний будинок за одним з подружжям не є підставою для припинення режиму спільної сумісної власності відносно зазначеного нерухомого майна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: