Єдиний унікальний номер 225/5899/17
Номер провадження: 2/225/117/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне)

24 травня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участі

секретаря Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону Наюк Є.О., прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону Горячок П.Д.,

розглянувши у режимі відеоконференції в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , заінтересована особа військова прокуратура Донецького гарнізону, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. 19.01.2016 року в с. Новгородське м. Торецька Донецької області в наслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала перелом кісток лівої ноги, у зв`язку з чим до теперішнього часу проходить курс лікування. Як було встановлено військовою прокуратурою наїзд на неї скоїв ОСОБА_3 , який керував автомобілем, який належав військовій частині НОМЕР_1 відповідачу у справі. Після скоєної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_3 та командир військової частини звернулись до неї з проханням не притягувати ОСОБА_3 до відповідальності, та завірили її, що все її лікування буде ними оплачено. Всього їй було відшкодовано 1500 грн. В теперішній час стан її здоров`я погіршився, на лікування їй необхідні додаткові кошти. Внаслідок лікування вона витратила 15000 грн., але підтвердити вона має можливість лише на суму 3358,46 грн., оскільки у неї не збереглися всі чеки. Крім цього, вона відчуває моральні страждання від отриманої травми, та через те, що її ввели в оману. Моральну шкоду вона оцінює у 80000 грн.
ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів в відшкодування матеріальної шкоди 3358,46 грн., в відшкодування моральної шкоди 800000 грн.
В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову.
Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позов не визнають в повному обсязі, оскільки на час скоєння ДТП ОСОБА_3 не виконував службові обов`язки та не знаходився у службовому відрядженні.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував.
Представник військової прокуратури Донецького гарнізону Наюк Є.О. в судовому засіданні 02.05.2018 року зазначив, що потерпіла ОСОБА_1 на стадії досудового розслідування заявила слідчому про те, що будь-яких претензій до ОСОБА_3 немає, не забажала бути потерпілої у справі, зазначила, що тілесні ушкодження у неї незначні, тому кримінальне провадження за фактом цієї дорожньо-транспортної пригоди було закрито. Автомобіль, яким керував ОСОБА_3 , належав військовій частині НОМЕР_1 .
Представник військової прокуратури Донецького гарнізону Горячок П.Д. в судовому засіданні зазначив, що розмір моральної шкоди, про який наполягає ОСОБА_1 , є значно завищеним.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо) (абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди").
Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК).
Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.
З постанови старшого слідчого 3-го відділу військової прокуратури Донецького гарнізону від 21.03.2016 року про закриття кримінального провадження, вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено наступне: 19 січня 2016 року близько 10 години 20 хвилин, військовослужбовець окремої штурмової бригади № 24 «Айдар» ОСОБА_3 , керуючи спеціальним військовим автомобілем марки ГАЗ-66, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині по вул. Садова з боку вул. Пролетарська в напрямку пожежної охорони, с. Новгородське, м. Дзержинська Донецької області, скоїв наїзд на ОСОБА_1 , яка в цей час стояла по правій стороні проїзної частини вулиці Садова, по ходу руху автомобіля під керуванням вищевказаного військовослужбовця. В результаті наїзду, потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта № 18 м/д від 26 січня 29016 року закритий перелом обох кісток нижньої третини лівої гомілки з підвивихом стопи ззаду.
Вказаною постановою кримінальне провадження № 0000107, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2016, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (відсутність складу злочину через його малозначність) закрито.
Ч. 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості.
Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем вірно визначені відповідачі за наслідками отриманої шкоди, оскільки на стадії досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_3 , будучі військовослужбовцем окремої штурмової бригади № 24 «Айдар», яка в подальшому була перейменована у військову частину НОМЕР_1 , керував спеціальним військовим автомобілем марки ГАЗ-66, яка належала вказаній військовій частині, про що не заперечував у судовому засіданні представник військової прокуратури, скоїв дорожньо-транспортну пригоду за участю ОСОБА_1 , внаслідок чого остання отримала закритий перелом обох кісток нижньої третини лівої гомілки з підвивихом стопи ззаду. Вказане сторонами не оспорюється. Представником відповідача військової частини НОМЕР_1 не доведений факт, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 не виконував службові обов`язки, пов`язані з несенням служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Позивачем заявлена вимога про відшкодування майнової шкоди у розмірі 3358,46 грн., при цьому на підтвердження понесених на лікування витрат, до матеріалів справи позивач залучила ксерокопії чеків на придбання ліків, яке здійснювалося у різні дати 2016 року.
Так, судом взяти до уваги ксерокопії чеків на придбання ліків та товарні чеки на придбання ліків на загальну суму 2631,61 грн., оскільки вони узгоджуються з письмовими рекомендаціями, наданими лікарями, після отриманої травми, та свідчать про лікування отриманої позивачем травми. (а.с. 156,157,161)
При цьому позивачем були додані ксерокопії квитанцій щодо оплати електроенергії, оплата за рекомендовані листи, товарний чек на придбання тонометру, які не взяти судом до уваги, оскільки вказані документи не підтверджують наявності причинно-наслідкового зв`язку між отриманою позивачко травмою та вказаними витратами. (а.с. 160)
Крім того, до уваги суду не взяти ксерокопії чеків на придбання ліків, які є неналежної якості, практично не читабельні, та цінники з аптечних товарів, які не свідчать про покупку цього товару, а свідчать лише про його назву та ціну. (а.с. 157,159)
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме: вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача в відшкодування матеріальної шкоди 2631,61 грн.
Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає про таке.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Частиною 3ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5ст. 23 ЦК України).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
З матеріалів справи вбачається, що позивачці внаслідок ДТП дійсно спричинена моральна шкода, при визначенні розміру якої суд враховує перенесений нею страх, фізичний біль від отриманих тілесних пошкоджень, що потребували тривалого лікування та реабілітації, глибину душевних страждань позивачки через пошкодження здоров`я, зміну її планів та повсякденного способу життя.
Суд вважає за необхідне стягнути саме з ОСОБА_3 , тобто з особи яка завдала цю шкоду, на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 10000 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір за задоволені позовні вимоги майнового характеру, а з відповідача ОСОБА_3 на користь держави стягнути ще й судовий збір за задоволені позовні вимоги немайнового характеру.
Керуючись ст.ст. 12,13,81,89, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з військової частини НОМЕР_1 , місце знаходження якої: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_3 , в відшкодування матеріальної шкоди 2631,61 грн. (дві тисячі шістсот тридцять одна грн. 61 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_3 , в відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 , місце знаходження якої: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави за позовні вимоги майнового характеру 276,13 грн. (двісті сімдесят шість грн. 13 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави за позовні вимоги майнового характеру 276,13 грн. (двісті сімдесят шість грн. 13 коп.) та за позовні вимоги немайнового характеру 100,00 грн. (сто грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 5 червня 2018 року.

С у д д я: О.Г. Геря