АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 760/6106/17 № апеляційного провадження: 22-ц/796/3609/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : судді-доповідача: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

розглянувши розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України апеляційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України
на рішення Соломянського районного суду м.Києва від 06 грудня 2017 року
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання права на речове майно та стягнення його вартості,-

ВСТАНОВИВ :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Зазначав, що відповідно до наказу Міністерства оборони України (по особовому складу) від 24.03.2011 р. № 287 його було звільнено з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу. Разом з тим, всупереч вимогам п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України № 1153/2008, відповідач не здійснив з ОСОБА_1 розрахунок речовим забезпеченням, а саме не видав належне йому речове майно та не виплатив грошову компенсацію замість належного до видачу речового майна на загальну суму 8 149, 30 грн. відповідно до довідки Адміністративно-господарчого управління Генерального штабу Збройних Сил України № 32 від 31.03.2011 р. Враховуючи ту обставину, що відповідно до Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період № 232 майном особистого користування є предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власність офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військові службу, позивач вважає, що речове майно, вказане у довідці від 31.03.2011 р. є його власністю, яким відповідач незаконно володіє. З урахуванням викладеного просив визнати право ОСОБА_1 на речове майно, зазначене в довідці від 31.03.2011 р. № 32, а також стягнути з Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на свою користь вартість власного речового майна в сумі 8 149, 30 грн.
Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 06.12.2017 р. позов задоволено. Визнано право ОСОБА_1 на речове майно, визначене в довідці № 32 від 31.03.2011 р. Стягнуто з Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 вартість речового майна в сумі 8 149, 30 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 також подав позов стосовно даного предмету спору до Окружного адміністративного суду м. Києва. Посилається на положення ст. 9-1 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», відповідно до якої грошова компенсація замість належного речового майна належить до виплати військовослужбовцям, разом з тим, ОСОБА_1 на час звернення до суду з даним позовом вже не був військовослужбовцем, тому відсутні підстави для визнання за ним права на речове майно та грошову компенсацію за вказане речове майно, оскільки право на неї мають лише військовослужбовці.
Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв`язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на відсутність доказів про отримання спірного речового майна чи грошової компенсації позивачем.
Проте, колегія суддів з такими висновками суду у повній мірі погодитися не може.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 287 від 24.03.2011 р., полковника юстиції ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» було звільнено з військової служби у запас за пунктом «Б» (за станом здоровя) з правом носіння військової форми одягу.

На підставі даного наказу позивачу було видано довідку № 32 про належне йому до видачі речове майно як звільненому у запас кількістю 242 предмети на загальну суму 8 149, 30 грн.
Відповідно до п. 241 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Презмдента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г» і «д» частини шостої та пунктами «а», «б», «в», «г» і «д» частини сьомої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», для звільнення можуть обрати за бажанням одну із них.

Військовослужбовцям, які мають вислугу 20 і більше років, у тому числі у пільговому обчисленні, та позитивно характеризуються по службі, а також тим які мають особливі заслуги перед Україною, незалежно від вислуги років у разі звільнення у запас або у відставку за рішенням посадових осіб, які здійснюють звільнення, може бути надано право носіння військової форми одягу.
Згідно з п. 242 вищевказаного Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди із списків особового складу військової частини.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Статтею 2 ЗУ «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року №1459-ІІІ, що набрав чинності 11 березня 2000 року, призупинено дію частини другої статті 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна або за їх бажанням грошової компенсації замість нього.
Згідно із положеннями ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону статті 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
При цьому положення ч. 2 ст. 9-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
Дійсно, згідно з п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил на інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 р. № 1444, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Разом з тим, враховуючи ту обставину, що виплата вказаної грошової компенсації вартості речового майна не була передбачена ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діяла на момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби, який має вищу юридичну силу ніж Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил на інших військових формувань у мирний час, затверджене постановою КМУ, яке було чинне на момент звільнення ОСОБА_1 , пункт 27 даного Положення в частині права на отримання грошової компенсації вартості речового майна не може застосовуватися до військовослужбовців, звільнених у запас або у відставку з правом носіння військової форми одягу.
Окрім того, постановою Верховного Суду від 21.03.2018 р. було задоволено заяву ОСОБА_1 , скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.03.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2017 р. та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 04.05.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України про зобов`язання видати належне речове майно згідно переліку, зазначеному у довідці від 31.03.2011 р. № 32. Верховним Судом ухвалене нове рішення, яким було задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабк Збройних сил України вчинити дії щодо видачі ОСОБА_1 належного речового майна згідно переліку, зазначеному в довідці від 31.03.2011 р. № 32. Вказана постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Право позивача на отримання речового майна згідно довідки від 31.03.2011 р. № 32 передбачено ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та вже було визнано в судовому порядку, а відтак у суду відсутні підстави для повторного визнання його права на вказане речове майно.
Тому, з урахуванням тієї обставини, що діючим законодавством не передбачено отримання грошової компенсації за належне речове майно військовослужбовцем, звільненим у запас або відставку, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.03.2018 р., якою було задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України вчинити дії щодо видачі йому належного речового майна, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України задовольнити.
Рішення Соломянського районного суду м.Києва від 06 грудня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту: У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання права на речове майно та стягнення його вартості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач :

Судді :