АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/953/18Головуючий по 1 інстанції - Шимчик Р.В.
Категорія: 52 Головуючий (суддя - доповідач) в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, що предмету спору - служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, орган опіки та піклування Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з 30.10.2010 року позивач та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано, а заочним рішенням цього ж суду від 10 січня 2014 року з відповідача було стягнено аліменти на неповнолітню доньку.

Фактично шлюбні відносини між подружжям були припинені з 2013 року, сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував проти проживання дитини з матір'ю.

ОСОБА_3 зазначає, що весь цей час їх окремого проживання з відповідачем, він життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Крім того, відповідно до розрахунку Жашківського районного відділу ДВС від 16.03.2017 року №161 заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 27491, 50 грн.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітньої доньки ОСОБА_5

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2018 року ОСОБА_3 в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки батько дитини виявляє стійке бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківський обов'язок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалене при недоведеності обставин, що мають значення для справи, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити, позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вона разом із малолітньою дитиною після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, з 2011 року постійно мешкає у своєї матері. Відповідачу було добре відомо і місце реєстрації позивача з дитиною, і місце фактичного проживання. Проте він жодного разу не відвідував доньку у м. Сіверськ Донецької області, не дзвонив їй на номер телефону чи телефон спільних знайомих, не писав їй листи, не привітав доньку з її днем народження, не присилав подарунки. Відповідач жодного разу не запрошував доньку до себе в гості за своїм місцем проживання. Вказує, що навіть коли у 2014 році місто Сіверськ торкнула війна, в небезпечний для життя дитини час, відповідач, знаючи із засобів масової інформації яка небезпечна ситуація склалася у місті, не запропонував дитині переїхати до нього, хоча б тимчасово.

ОСОБА_3 також зазначає, що вона з дитиною постійно стикається із проблемами: зареєструвати дитину за другою адресою - необхідна згода батька, вони не можуть з дитиною нікуди виїхати за кордон на відпочинок або спортивні змагання, оскільки необхідна нотаріальна згода батька, яку він відмовляється надавати, або взагалі уникає із ними зустрічі, при навчанні дитини у школі постійно необхідно надавати інформацію відносно батька, якою вони не володіють і відповідач постійно приховує свій номер телефону та місце проживання.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує виконанням належним чином своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї рідної доньки, ухиляється від її виховання, а тому є переконливі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Згідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 151 СК України батьки мають право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 30 жовтня 2010 року проживали у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №131, який відповідно до копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2014 року було розірвано (а.с.8).

За період спільного проживання в шлюбі у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 24.12.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с.13).

На підставі заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2014 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.12.2017 року №536 вбачається, що ОСОБА_4 взагалі не сплачував аліменти і має заборгованість в розмірі 34423 грн. 75 коп. (а.с. 55)

До апеляційної скарги ОСОБА_3 було додано Довідку №270 від 20.03.2018 року Жашківського районного відділу ДВС про те, що заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів станом на 01.03.2018 року становить 39 556 грн. (а.с. 124-125).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 16.10.2017 року, неповнолітня ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. Санітарний стан житлового приміщення задовільний. У ОСОБА_5 є своя кімната і всі необхідні речі. Загальний дохід сім'ї складає 3500 грн. Взаємовідносини в сім'ї доброзичливі (а.с.6).

Відповідно до довідки Сіверської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №3 від 06.12.2017 року, ОСОБА_5 навчається у 1 класі. Вихованням доньки займається мати. Батько ОСОБА_6 за час навчання жодного разу не відвідував школу і не цікавився навчанням доньки, на батьківські збори не з'являвся, у вихованні доньки не приймав ніякої участі (а.с. 57).

З виписки з амбулаторної карти встановлено, що ОСОБА_5 з моменту народження спостерігається у Сіверський амбулаторії Бахмутського району Донецької області (а.с. 53).

Згідно довідки про склад сім'ї №5024 від 05.12.2017 року та побутової характеристики від 06.12.2017 року, ОСОБА_3 проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 За час проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони, спокійна, доброзичлива, добропорядна, з сусідами підтримує дружні стосунки, веде здоровий образ життя, шкідливих звичок не має, суспільний порядок не порушує (а.с. 56, 58) .

У відповідності до пояснення служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації вбачається, що з метою об'єктивного та всебічного розгляду судового спору, ОСОБА_4 було запрошено до Служби у справах дітей для надання пояснень по суті справи. 12 лютого 2018 року ОСОБА_4 надав письмові пояснення, в яких вказав, що категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5, оскільки бажає приймати участь у її вихованні (а.с. 92-93).

Згідно акту обстеження умов проживання від 13 лютого 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_2, на умовах усної домовленості про оренду житла разом з дружиною ОСОБА_8 та їхньою донькою ОСОБА_9 Умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини у разі відвідування малолітньою донькою ОСОБА_5 батька створено належні умови. Стосунки в сім'ї щирі, дружні та доброзичливі (а.с. 94-95).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області про доцільність позбавлення батька ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, від 29.01.2018 року вих..№28/0118, ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, розвитку та утриманню малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому є доцільним позбавити його батьківських прав у відношенні його дочки (а.с. 76-78).

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

У наданих письмових поясненнях ОСОБА_4 заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_5, оскільки у вихованні дочки він завжди мав бажання приймати участь, приїжджав провідати доньку, однак його колишня дружина ОСОБА_3 відмовила у зустрічі з дитиною, пояснила, що має іншого чоловіка ОСОБА_2, і дитині роз'яснила, що ОСОБА_2 це її батько. Зустріч з ним травмує стан дитини, тому що побачивши його вона буде за ним сумувати і задавати питання, на які їй тяжко буде відповідати. Свої дії мотивувала тим, що коли «бомбили» місто Сіверськ Донецької області, то була порушена психологічна і моральна поведінка дитини, і що на той момент поряд з ними був ОСОБА_2. ОСОБА_4 пояснює, що мав переживання щодо своєї дитини і поміркувавши, якщо все так сталося, то на певний час, він та ОСОБА_3 домовилися, що вони разом з нею дадуть час на те, щоб дитина заспокоїлася від пережитої моральної травми, будуть разом відновлювати розуміння, що він є її батьком. Але все відбулося не так як домовлялися. ОСОБА_3 його обманула, поміняла номер телефону, свого місця перебування не повідомила і зникла. І з того часу ОСОБА_4 не бачив і не чув від них ні одної звістки. З власних пошуків він дізнався, що вони повернулися в м. Сіверськ і його зустріч з ним повністю ігнорують.

Також у заяві від 15.02.2018 року за Вх.№855/18-Вх. ОСОБА_4 вказав, що заявлений позов не визнає та просив відмовити в його задоволенні (а.с.100).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, до суду не надано.

Доводи позивача про те, що судом безпідставно не взято до уваги висновок органу опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації від 29.01.2018 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заслуговують на увагу, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Не може й свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню доньки факт стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги, що позивач з дитиною постійно стикаються з проблемами, такими як зареєструвати дитину за другою адресою у зв'язку з чим необхідна згода батька, неможливість виїхати з дитиною за кордон на відпочинок або спортивні змагання, оскільки також необхідна нотаріальна згода батька та інші обставини, за яких необхідна обов'язкова участь другого з батьків, то колегія суддів перевіривши зазначені доводи виходить з наступного.

Позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу безпідставної відмови батька від надання дозволу на виїзд дитини за кордон чи на змагання, відмови у зміні реєстрації дитини, а тому дані твердження апелянта ґрунтуються на його особистих припущеннях. При цьому, суд звертає увагу, що вище перелічені обставини не можуть бути підставами для позбавлення особи батьківських прав на дитину, оскільки дані законодавчі обмеження зумовлені закріпленим принципом сімейних правовідносин, в яких визнається рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari &aер; Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

З огляду на вказану правову позицію та принципи проголошені Європейським судом з прав людини, можна зробити висновок, що для розлучення дитини з батьками (з позбавленням батьківських прав або без такого) суду потрібно встановити: 1) винну поведінку батьків, 2) справжню небезпечність умов для дитини, 3) доказову базу вказаних обставин, 4) наявність вжиття тимчасових проміжних заходів до батьків, 5) обов'язкове слухання показань самих дітей.

Колегія суддів, на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши конкретні обставини справи, заперечення батька проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки та подані ним пояснення до Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на недоведеність ОСОБА_3 виключних підстав, з якими закон пов'язує можливість позбавлення батьківських прав.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.06.2018 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

С.І. Бондаренко

О.М. Новіков