рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 травня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Заверюха В.О.,

при секретарі - Червинській І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2017 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк», місцезнаходження якого: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість за кредитним договором №670ВІ1 від 03.12.2014 року в загальній сумі 146430,16 грн. та судових витрат у розмірі 2196,45 грн. з підстав порушення відповідачем умов зазначеного договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03.12.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №670ВІ1, відповідно до п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 151 578, 66 грн.

Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує та систематично порушує умови зазначеного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 17.11.2017 року за ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Банком у загальній сумі 146430, 16 грн., яка складається з наступного:

- 127015, 73 грн. - сума заборгованості за кредитом;

- 271, 33 грн. - заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом;

- 12750, 10 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту;

- 54,20 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення відростків;

- 6312,03 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом;

- 26.77 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками.

На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 17.01.2018 року провадження по справі відкрито та роз'яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, крім того в ухвалі суду було роз'яснено відповідачу, що відповідно до ст. 191 ЦПК України, він має право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; роз'яснено позивачу, що йому надано п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

У визначений ухвалою строк, 15.02.2018 року ОСОБА_1 надала суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно 03.12.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №670ВІ1, відповідно до п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 151 578, 66 грн. Згідно із п. 2.1. зазначеного договору, видача кредиту в гривні здійснюється шляхом списання кредитором кредитних коштів із позичкового рахунку позичальника відкритого в Таїровському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», код банку 300023 на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1, відкритого в Таїровському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», код банку 300023. На підставі заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів, наданої позичальником сума виданого кредиту в гривні зараховується на окремий аналітичний рахунок НОМЕР_2 з подальшим обміном її у валюту. Також у відзиві ОСОБА_1 зазначає, що у відповідності до п. 2.2 Кредитного договору, моментом (днем) надання кредиту вважається день зарахування відповідної суми грошових коштів на зазначений в п. 2.1 цього договору поточний рахунок позичальника, натомість, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не надано документи (виписка/особовий рахунок позичальника, заява на видачу коштів, заяви позичальника на купівлю іноземної валюти та інше), які підтверджують видачу кредиту в розмірі 151 578, 66 грн. На підставі наведеного ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

15.02.2018 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання, у якому останній зазначив, що 14.02.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» отримало відзив ОСОБА_1, у зв'язку з чим, позивач має намір надати додаткові докази та на підставі наведеного, просить відкласти розгляд справи, призначеної на 15.02.2018 року, на іншу дату, задля надання можливості підготувати відповідь на відзив.

З підстав, наведених вище, розгляд справи судом неодноразово відкладався.

Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення судових повісток, які були повернуті до суду, позивач був належним чином повідомлений про час та дату засідань по справі, призначених на 28.02.2018 року, 29.03.2018 року, 19.04.2018 року, 14.05.2018 року, однак, у строк наданий судом ПАТ «Укрсоцбанк» не було надано відповіді на відзив ОСОБА_1

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено в судовому засіданні,03.12.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №670ВІ1, відповідно до п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 151 578, 66 грн. Згідно із п. 2.1. зазначеного договору, видача кредиту в гривні здійснюється шляхом списання кредитором кредитних коштів із позичкового рахунку позичальника відкритого в Таїровському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», код банку 300023 на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1, відкритого в Таїровському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», код банку 300023. На підставі заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів, наданої позичальником сума виданого кредиту в гривні зараховується на окремий аналітичний рахунок НОМЕР_2 з подальшим обміном її у валюту. Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору, моментом (днем) надання кредиту вважається день зарахування відповідної суми грошових коштів на зазначений в п. 2.1 цього договору поточний рахунок позичальника. (а.с. 6-12)

Відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України, з врахуванням положень ст. ст. 76-88 ЦПК України.

Положеннями ст.ст. 76, 77, 81 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення зазначених вимог закону, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не надано документи (виписка/особовий рахунок позичальника, заява на видачу коштів, заяви позичальника на купівлю іноземної валюти та інше), які підтверджують видачу ОСОБА_1 кредиту в розмірі 151 578, 66 грн.

Відповідно до наданих письмових пояснень відповідача, кредитних коштів нею отримано не було, а лише підписано договір про надання кредиту, тобто позивач умови кредитного договору не виконав в повному обсязі, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки в ході розгляду справи позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог та доводів, не надано жодного доказу того, що відповідач дійсно отримала у тимчасове користування грошові кошти в сумі 151 578, 66 грн. за договором позики, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» слід відмовити у повному обсязі

Керуючись ст.ст. 4, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя