Номер провадження 2/754/929/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 01 червня 2018 року)

31 травня 2018 року, м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Дорошенко В.В., справа № 754/11726/15-ц

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Вимоги позивача: відшкодування шкоди

Гарматюк А.Д. - адвокат позивача

Погорілий В.О. - адвокат відповідача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого збільшувались у процесі розгляду справи і посилаючись на заподіяння йому шкоди злочином, вчиненим відповідачем, просить стягнути з відповідача: 149943 грн. 49 коп. - у відшкодування матеріальної шкоди, яка складається із 140441 грн. 23 коп. - за пошкодження автомобіля та 9502 грн. 26 коп. - витрат на лікування; 100000 - у відшкодування моральної шкоди, яка виражається в фізичному болі та стражданнях від отриманих травм і перенесення операції, необхідності проходити курс лікування і реабілітації, виникненні прогресуючої хвороби суглобів, втраті професійної працездатності на 35 %, хвилюванні, психічних переживаннях за вагітну дружину, яка в момент ДТП перебувала в його автомобілі та побоюванні за результати майбутніх пологів, неможливості користуватись пошкодженим автомобілем, необхідності за власні кошти ремонтувати свій автомобіль після ДТП і користуватись іншим транспортом, що негативно вплинуло на сімейний бюджет та призвело до ряду обмежень і незручностей та призвело до порушення звичного способу життя. Також, позивач просив стягнути з відповідача: 4404 грн. - у відшкодування витрат за оплату висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 754/11726/15-ц та витрати на правову допомогу в сумі: 9459,20 грн..

У судовому засіданні позивач зі своїм адвокатом позов підтримали частково, а саме не підтримали позовні вимоги в частині витрат на лікування на загальну суму: 700 грн., оскільки додані позивачем до позову два фіскальні документи на загальну суму: 700 грн. не пов'язані з лікуванням позивача. В іншій частині позивач зі своїм адвокатом позов підтримали і просили про його задоволення.

Відповідач зі своїм адвокатом позовні вимоги не визнали взагалі, посилаючись на їх завищення та недоведеність.

Вислухавши пояснення сторін, заслухавши думку адвоката, вислухавши пояснення експерта Ружинського О.Л., дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.08.2007 року, ОСОБА_6 була власником автомобіля «НОNDА ACCORD», 2006 року випуску, р. н. НОМЕР_3.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії нотаріально посвідченого свідоцтва право на спадщину від 01.04.2010 року, позивач успадкував після смерті свої матері автомобіль «НОNDА ACCORD», 2006 року випуску, р. н. НОМЕР_3.

30.06.2008 року біля 10:45 год., відповідач керуючи автомобілем «Мерседес» р. н. АІ 0700 ВЕ на 69 км + 800 м. а/д Київ - Одеса при здійсненні розвороту не надав переваги в русі автомобілю «Хонда» під керування позивача, що призвело до зіткнення та пошкодження зазначених транспортних засобів, а також внаслідок зіткнення автомобілів, пасажир автомобіля «Хонда» отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, а позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13.01.2015 року, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрито в зв'язку з амністією.

Тобто, відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме відповідач є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП.

Відповідно до ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1187, 1188, ч. 1 ст. 1195 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. 1. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 754/11726/15-ц від 25.07.2016 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «НОNDА ACCORD», 2006 року випуску, р. н. НОМЕР_3, внаслідок ДТП 30.06.2008 року, становить: 140441 грн. 23 коп..

За складання зазначеного висновку експерта, позивач сплатив: 4404 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи, оригіналом квитанції № 90 від 28.04.2016 року.

Понесення позивачем витрат на лікування в сумі: 9502 грн. 26 коп. - 700 грн. = 8802 грн. 26 коп., також підтверджується наявними в матеріалах справи оригіналами фіскальних документів, достовірність яких, відповідач та адвокат відповідача конкретними правовими доками не спростували.

Тому, позовні вимоги про стягнення: 140441 грн. 23 коп. + 8802 грн. 26 коп. = 149243 грн. 49 коп. - у відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає обґрунтованими.

Також суд вважає, що внаслідок ДТП, позивачу заподіяно моральну шкоду.

Що ж до розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача в зв'язку з ДТП та пошкодженням внаслідок цього ДТП його автомобіля і отриманих тілесних ушкоджень, суд вважає, що 30000 грн., є достатніми розміром для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Підстав для застосування в даному випадку положень ст. 1193 ЦК України, судом у судовому засіданні не встановлено.

Сама по собі незгода відповідача і його адвоката з висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 754/11726/15-ц від 25.07.2016 року, складеного судовим експертом Ружинським О.Л., який допитувався в судовому засіданні та який визначив розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу пошкодженням автомобіля, не свідчить про неправильність цього висновку та завищення розміру матеріальної шкоди.

У той же час відповідач і адвокат відповідача не надали суду конкретних правових доказів, як у спростування висновку експерта, так і пояснень самого експерта в судовому засіданні.

Доводи адвоката відповідача про недоведеність наявності причинного зв'язку між понесеними витратами позивача на своє лікування і вищевказаною ДТП, суд вважає безпідставними, оскільки відповідач та адвокат відповідача суду не надали і судом не здобуто конкретних правових доказів, що надані позивачем оригінали фіскальних документів у підтвердження витрат на лікування не пов'язанні з ДТП, яка сталася з вини відповідача або в позивача не було необхідності нести витрати на своє лікування після ДТП.

Будь-яких інших конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач і його адвокат суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, 1. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог і які складаються з витрат по сплаті висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 754/11726/15-ц від 25.07.2016 року.

При подачі позову, позивач був звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2): 149243 грн. 49 коп. - у відшкодування матеріальної шкоди, 30000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, 4404 грн. - у відшкодування витрат за оплату висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 754/11726/15-ц.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: