Справа № 755/7562/18
У Х В А Л А

"30" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів дарування фіктивними та удаваними, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя ,

в с т а н о в и в:

21 травня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій вона просить визнати договір дарування частки квартири від 19.03.2018 року, предметом якого була 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красовським О.О., зареєстрований у реєстрі за №592, недійсним, як фіктивний.

Визнати договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 від 15.07.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Рогачем В.В., зареєстрований у реєстрі за №1323, удаваним правочином, який був вчинений для приховання договору купівлі-продажу.

Визнати договір дарування частки квартири АДРЕСА_1 від 29.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., зареєстрований у реєстрі за №1129, удаваним правочином, який був вчинений для приховання договору купівлі-продажу.

Визнати договір дарування від 13.11.2015 року, предметом якого була 1/6 частина квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В., зареєстрований у реєстрі за №720, удаваним правочином, який був вчинений для приховання договору купівлі-продажу.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на:

- земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1876 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 кадастровий номер: НОМЕР_1.

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_2;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Здійснити поділ вказаного майна, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині кожному із подружжя.

Одночасно із позовом ОСОБА_1подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1876 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 кадастровий номер: НОМЕР_1, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що вона оспорює договори дарування квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_4, оскільки вказане нерухоме майно неправомірно зареєстроване за відповідачами та є спільною сумісною власністю продружжя.

У зв'язку з цим заявник вважає, що до цих об'єктів необхідно застосувати заходи забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів, за наявності уже поданого позову щодо правового статусу цих об'єктів та подальше перебування їх у власності відповідачів, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, оскільки вже зараз відповідач ОСОБА_2 намагається активно діяти, відчужуючи спірне майно після подання позову.

Тому позивач вважає, що накладення арешту на спірне майно буде найбільш дієвим у ситуації, яка склалась, а невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду в м. Києві від 30 травня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів дарування фіктивними та удаваними, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Предметом позову є визнання удаваними договорів дарування, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, а саме: земельної ділянки площею 0,1876 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 кадастровий номер: НОМЕР_1; 1/2 частини квартири АДРЕСА_2; 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також враховуючи, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів дарування фіктивними та удаваними, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С у д д я : О.О. Астахова