йСправа № 304/526/18 Провадження № 2/304/254/2018
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 травня 2018 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

представник позивача звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, в якому просить зобовязати відповідача відновити межу та межові знаки, які розділяють земельні ділянки сторін, згідно даних земельно-кадастрової документації шляхом відновлення (монтажу) огорожі у вигляді металічного паркану вздовж межі напроти літньої кухні та сараю ОСОБА_1 від точки А до точки Б кадастрового плану земельної ділянки довжиною 13 метрів на відстані 1 метр від вказаних будівель до огорожі; заборонити ОСОБА_3 переносити межу земельної ділянки та усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належною їй земельною ділянкою за адресою вул. Центральна, № 140 в с. Дубриничі Перечинського району (кадастровий номер :01:007:0020) шляхом заборони відповідачу у будь-який спосіб використовувати дану земельну ділянку, в тому числі для проходу.

Подана заява підлягає залишенню без руху, оскільки в порушення вимог ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв'язку із розглядом справи, та не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який позивачу необхідно внести у сумі 704,80 грн. за наступними реквізитами:

р/р 0195

МФО 812016

Одержувач: УДКСУ у Перечинському районі 22030001

Банк одержувача: ГУДКСУ у Закарпатській області.

Що стосується клопотань представника позивача про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, зменшення або відстрочення такого до ухвалення судового рішення по справі у звязку з тим, що вона є пенсіонером та отримує мізерну пенсію, внаслідок чого у неї незадовільний матеріальний стан, а відтак Ужгородським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги їй було призначено адвоката, то суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як вбачається з розяснень, викладених у пункті 1 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільним судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ст. 8 цього Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких судом може бути відстрочено чи розстрочено судовий збір, зменшено його розмір чи звільнено сторону від сплати такого. Також вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов'язок відстрочити, розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати такого, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки стороною позивача до клопотання про звільнення від сплати судового збору, зменшення або відстрочення такого у підтвердження наявності однієї з умов, визначених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», належних доказів не додано, тому суддя приходить до висновку, що у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права, викладений в постанові Верховного Суду 17 травня 2018 року по справі № 904/9117/17.

Крім цього, відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 62 цього Кодексу повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Так, до позовної заяви, поданої та підписаної представником позивача адвокатом ОСОБА_2, у підтвердження його повноважень ним додано копію ордера серії ЗР № 27785. Однак, оригінал ордеру до позовної заяви не доданий, а копія такого підписом судді не засвідчена.

Також, відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Разом з цим, вказаних вимог при подані позовної заяви та документів до неї сторона позивача також не дотрималася.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Тому, керуючись ст. ст. 81, 185, 258-261 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотань представника позивача про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, зменшення або відстрочення такого до ухвалення судового рішення по справі відмовити.

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залишити без руху і надати строк для усунення недоліків у пять днів з дня вручення позивачу ухвали та розяснити, що в разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4