Справа № 629/48/18
Номер провадження 2/629/465/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.06.2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської у складі: головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Котяй А.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження в м. Лозова цивільну справу №629/48/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за набувальною давністю,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за набувальною давністю.
Відповідно до викладеного, ОСОБА_1, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська область, м. Лозова, вулиця Бузкова, будинок 6, загальною площею 0,098 гектарів.
06.02.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов.
Відповідач надала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти вимог позивача, просила розглянути справу за відсутності сторін та задовольнити позов в повному обсязі.
Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Не явка сторін не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання не проводиться.
Розглянувши матеріали справи, судом були встановлені такі факти та відповідні правовідносини.
Згідно договору купівлі-продажу №1-377 від 01.03.2000 року(а.с.9), ОСОБА_1 придбав незакінчений будівництвом житловий будинок за вище вказаною адресою у ОСОБА_2.
Згідно рішення №1163 від 27.11.2001 року(а.с.14) видано Свідоцтво на право власності на житловий будинок від 21.12.2001 року(а.с.11), вище зазначений будинок належить ОСОБА_1.
Позивач зареєстрований та проживає в вище вказаному будинку, користується, утримує його з придбання і по сьогоднішній день, про що свідчить довідка КП «ЖУК» від 30.10.2017 року(а.с.13), особистим рахунком(а.с.12) та квитанція з оплати комунальних послуг(а.с.19-20).
ОСОБА_1 сплачує податок на земельну ділянку, користується нею на протязі багатьох років, власник спірної земельної ділянки знаходиться поза межами м.Лозова та не бажає спілкуватися з позивачем.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно з п. 8 Прикінцевих і перехідних положень ЦК «Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом».
Водночас, згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 9, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року за № 5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема таке:
1) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
2) володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
3) володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України).
Враховуючи положення ст. ст.335 та 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 263 ЦПК).
Також, відповідно до роз'яснень, викладених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто, на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.
Разом з тим, відповідно до роз'яснень, наданих в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до змісту положень ст. 344 ЦК України набуття право власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. В зазначеному випадку право власності на нерухоме майно не переходить від спадкодавця до спадкоємця (ст. 1216 ЦК України), а набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі викладеного, враховуючи думку відповідача, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 258, 264-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 331, 344, 335, 1216 ЦК України, п. п. 9, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року за № 5, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за набувальною давністю - задовольнити.
власності за набувальною давністю на земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська область, м. Лозова, вулиця Бузкова, будинок 6, загальною площею 0,098 гектарів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Каращук