БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/889/17
Провадження № 2/497/23/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання- Бекметова Х.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, та зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" про зобов'язання Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" здійснити звірку про рух коштів по двох рахунках та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2017 року представник позивача ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.07.2013 року в сумі 25446,95 грн. та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору - 1600грн., посилаючись на те, що відповідач не виконує зобов'язання за вказаним кредитним договором.

26.07.2017 року від відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання про витребування оригіналу кредитної справи за договором №б/н від 09.07.2013 року, укладеного між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк", представником позивача суду надавалася для огляду вказана кредитна справа у судовому засіданні.

Розгляд справи відкладався неодноразово за клопотаннями сторін.

Ухвалою суду від 27.10.2017 року був прийнятий до провадження зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" про зобов'язання Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" здійснити звірку про рух коштів по двох її рахунках - один - за яким в неї заборгованість, що є предметом первісного позову, а другий - який їй позивач відкрив для користування терміналами в її, як приватного підприємства, двох магазинах, і за яким Позивач їй заборгував. Обидва позови були об'єднані в одне провадження.

Ухвалою суду від 22.12.2017 року, у зв'язку з тим, що набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції, згідно з п.п.9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, продовжено судовий розгляд даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09.07.2013року Відповідач звернулася до Позивача з заявою про отримання банківських послуг, згідно якої отримала кредит в розмірі 15000грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердивши згоду на умови Позивача, своїм підписом у заяві.

У судовому засіданні Відповідач ОСОБА_4 не заперечувала свої кредитні правовідносини за цією угодою та наявність заборгованості, пояснивши, що вона є приватним підприємцем, давно користується послугами Позивача, працівники відділення якого, що розташоване в м.Болград запропонували їй скористуватися послугами продукту "ПРИВАТБАНКу" (далі - ОСОБА_6) з обслуговування карткового терміналу в її магазині і вона погодилася. POS-термінал Optsmum T4230 №32 був встановлений у магазині "Продмаг"№8 у с.Залізничне Болградського району Одеської області, по вул.Толбухіна,185 (а.с.56-57). Спочатку усе йшло згідно домовленості, умови якої їй були, як вона вважала, зрозумілі - з пояснень працівників Банку: клієнти магазину розплачувалися коштами з пластикових карток через термінал, встановлений в магазині, кошти надходили на її банківський рахунок, вона їх отримувала і витрачала на закупівлю нового товару та для забезпечення іншої діяльності, пов'язаної з підприємництвом. Проте в один момент - з 02.09.2016року - ОСОБА_6 затримав її кошти на її рахунку №6704, потребуючи пояснень їх надходження і вона надала відповідні пояснення, зробила звірку, надала відповідні чеки, після чого працівники Банку підтвердили усно та електронним листом наявність в неї на рахунку її коштів в повному обсязі (а.с.168-181), проте запевнили, що перевірка триватиме 90 днів, протягом яких кошти вона отримати не зможе, оскільки вони будуть заблоковані. Усі ці питання вона з'ясовувала шляхом телефонування на гарячу лінію Банку, а також шляхом листування через електронну пошту та особистих пояснень працівникам Болградського відділення Банку, її запевняли, що все владнається. Не бажаючи втрачати клієнтів з банківськими картками вона, ОСОБА_4, не припинила роботу терміналу, через який кошти продовжували надходити на її власний заблокований рахунок, при цьому вона була впевнена, що через 90 днів рахунок розблокується і вона зможе користуватися своїми коштами. Протягом вересня 2016року на цей заблокований її рахунок надійшло 23643,03грн. її коштів, у жовтні - 6659,46грн., а у листопаді - 3169,35грн. Одночасно, для закупівлі товару, вона почала в більшому обсязі користуватися кредитною карткою "Голд" цього ж Банку - знімала кошти з рахунку та поповнювала, оскільки це було їй зручно, вона була впевнена, що погасить усю заборгованість по цій кредитній картці після розблокування її рахунку, прив'язаного до терміналу. Але після сплину трьох місяців вона, так і не отримавши пояснень від Банку щодо заблокованого рахунку і своїх коштів в розмірі 33471,84грн., та яким чином їх отримати, розірвала договір обслуговування терміналу, повернувши його Банку 17.11.2016р., про що є відповідний акт (а.с.56), і кошти на цей рахунок припинили надходити. За її підрахунком, станом на 02.12.2016року сума її боргу перед Банком за кредитною карткою становила 16291,56грн., а по картці-ключу, прив'язаному до заблокованого розрахункового рахунку - 8038,48грн., яка опісля змінювалась. Саме тому 20.11.2017року вона, ОСОБА_4, змушена звернутися з зустрічним позовом до Банку про стягнення з Позивача за первісним позовом 33471,84грн. шляхом взаєморозрахунку, зобов'язавши ОСОБА_6 зробити спочатку звірку по двох її, ОСОБА_4 рахунках, оскільки її звернення з цим проханням до працівників Банку ігноруються, заяви їй ніхто не запропонував написати, запевняючи, що достатньо звернення на гарячу лінію та електронного листування, не роз'яснив, як їй можна захистити свої права у досудовому порядку, тому вона просить захистити у судовому порядку її право на отримання своїх коштів та розрахунку ними по заборгованості з цим же Банком.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_4 надала суду копії квитанцій щодо надходження на її рахунок, прив'язаний до підприємницької діяльності, коштів (а.с.58-72), та в ході судового засідання - 06.03.2018року внесла різницю між сумами на рахунках в розмірі 1800грн. на підприємницький рахунок №6704 для взаєморозрахунку, щоб заборгованість перекрилась цими коштами повністю, що відповідає її розрахункам і її власній попередній звірці по цих двох рахунках.

Представники Позивача у судовому засіданні і у письмових запереченнях на зустрічні позовні вимоги, не заперечуючи наявність в ОСОБА_4 розрахункового рахунку №6704 і суми боргу по ньому в Банка перед ОСОБА_4, та наполягаючи, що цей рахунок не має стосунку до предмету і підстав первісного позову, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову, вважаючи, що предмет цього позову має розглядатися у господарському суді, оскільки зазначений ОСОБА_4 у зустрічному позові розрахунковий рахунок №6704 не має відношення до первісного позову та заборгованості ОСОБА_4 за картковим рахунком по кредитній картці "Голд", просили стягнути з відповідача за первісним позовом - ОСОБА_4 усю суму заборгованості, запевняючи у судовому засіданні, що лише опісля вирішення цього спору за первісним позовом, відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 зможе вирішити проблеми з її другим рахунком, щодо якого в працівників місцевого відділення "ПРИВАТБАНКу" відсутні повноваження - ці питання потрібно буде вирішувати в головному офісі, та відмовляючись взагалі по ньому надавати пояснення суду, не вважаючи зустрічний позов предметом розгляду у даному судовому засіданні як такий, що не пов'язаний з первісним позовом.

Ухвалою суду від 27.10.2017року судом були об'єднані в одне провадження позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" до ОСОБА_4. про стягнення заборгованості, та зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" про зобов'язання Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" здійснити звірку про рух коштів по двох рахунках та стягнення суми. Опісля ОСОБА_4 уточнила свої вимоги, просила зобов'язати Публічне акціонерне товариство ОСОБА_6 "ПриватБанк" здійснити звірку про рух коштів по двох вищевказаних рахунках та стягнення заборгованості на її користь з Банка по рахунку №6704 для погашення заборгованості по кредитній картці за договором від 09.07.2013р. - для взаємозарахування заборгованості по одному рахунку за рахунку її коштів за іншим.

У судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволенні первісного позову в повному обсязі і, спочатку не заперечуючи проти прийняття до провадження зустрічного позову, опісля змінили свою позицію на протилежну і просили відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі з вищевказаних причин - вважаючи предмет зустрічного позову таким, що не підлягає розгляду в межах даного цивільного провадження через відсутність зв'язку з предметом і підставами первісного позову, вважаючи, що розрахунковий рахунок №№6704 був відкритий на ОСОБА_4 не як фізичну особу, а як на фізичну особу-підприємця (ФОП) і був пов'язаний зі здійсненням нею підприємницької діяльності.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 і її представник ОСОБА_5 усно у судовому засіданні та у письмових поясненнях просили задовольнити вимоги зустрічного позову, не заперечуючи наявність заборгованості в ОСОБА_4 за первісним позовом перед Позивачем ПАТ "ПРИВАТБАНК" в повному обсязі, вважаючи, що ці дві вимоги пов'язані між собою.

Суд, вважаючи, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті, своєю ухвалою на підставі ст.123 ЦПК України прийняв його до спільного розгляду з первісним позовом, дійшовши висновку, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, у звязку з тим, що вони виникають з одних правовідносин, що вимоги за позовами можуть зараховуватися, та задоволенням зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду були об`єднані в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічна позовна заява була подана з додержанням вимог ст.ст.124,119,120 ЦПК України станом на момент її подання до суду - за правилами редакції ЦПК України, що діяла до 15.12.2017року,, і підстав для відмови у відкритті провадження по ній, передбачених ч.2ст.122 ЦПК України, суд не виявив, з пояснень ОСОБА_4, що були надані суду, вимоги обох позовів пов'язані, оскільки задоволення зустрічного позову виключить на її думку, її заборгованість за первісним позовом, тобто, вимоги за позовами можуть зараховуватися, як це передбачено чинним законодавством.

Вислухавши у судовому засіданні сторони, вивчивши доводи позовів, розглянувши надані сторонами докази - документи та матеріали, звіривши копії документів з оригіналами в ході судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що вимоги первісного позову задоволенню не підлягають в повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом - підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст.626, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ст.610 ЦК України регламентовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а за ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір №б/н 09.07.2013р., за яким відповідачу за первісним позовом ОСОБА_4 було Позивачем за первісним позовом відкрито кредитну лінію за картковим рахунком картки "Голд" з кредитним лімітом 15000грн., і ОСОБА_4 користувалася цими кредитними коштами у власних потребах. Ця угода є споживчим кредитом, оскільки була укладена з метою задоволення споживчих потреб ОСОБА_4 - без мети щодо придбання певного товару, послуги.

Згідно заяв ОСОБА_4 від 15.07.2013року - про відкриття рахунку та приєднання до умов і правил надання банківських послуг, на її ім'я, як ФОП ОСОБА_4 - як фізичної особи-підприємця було відкрито розрахунковий рахунок НОМЕР_1 та прив'язаний до карткового рахунку №5470, як називає його ОСОБА_4 - картка-ключ.

За твердженням представника Позивача за первісним позовом, за кредитним договором №б/н 09.07.2013р. у Відповідача за первісним позовом станом на час звернення з даним позовом до суду утворилася заборгованість в розмірі 25446,95грн., Відповідач не спростовує наявність в неї заборгованості за цим рахунком, але має сумніви в розмірі нарахованої суми заборгованості, яка, на її думку, не підтверджена наданими доказами.

За твердженням Позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_4 - у Позивача за первісним позовом також є заборгованість перед нею, - за р/р №5470, вона не може змусити його зробити звірку за цими двома рахунками для взаємозарахування цих двох заборгованостей, тому просить суд захистити її право на це шляхом зобов'язання Позивача за первісним позовом зробити звірку для з'ясування остаточної суми заборгованості станом на теперішній час по двох рахунках, та стягнути з Банка, як Відповідача за зустрічним позовом суму його заборгованості перед нею, ОСОБА_4 - по р/р №5470, яку, на її думку, ОСОБА_6 незаконно утримує і не надає їй відомостей щодо процедури отримання нею цієї суми у позасудовому порядку.

Відповідач за зустрічним позовом в особі його представників - не заперечив наявність в Позивача за зустрічним позовом відкритого на її ім'я розрахункового рахунку №5470 та нічим не заперечив того факту, що на цьому рахунку перебувають власні кошти ОСОБА_4, та не надали відомості щодо суми цих коштів, - що надійшли туди в результаті її підприємницької діяльності, а також не заперечували факту їх утримування, не надаючи пояснень щодо цього, вважаючи, що воно не є предметом розгляду судом загальної юрисдикції, тобто, не підсудне даному суду.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 526 ЦК України регламентовано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Таким чином суд, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про відсутність підстав станом на теперішній час для задоволення обох позовів - первісного та зустрічного в частині стягнення коштів з відповідачів, оскільки позовні вимоги про стягнення коштів, що були заявлені як Позивачем за первісним позовом, так і Позивачем за зустрічним позовом, - заявлені станом на теперішній час передчасно, - без надання суду достатніх доказів щодо розміру цих сум, тому підлягає задоволенню лише вимога Позивача за зустрічним позовом щодо зобов'язання Відповідача за зустрічним позовом Банка, - з метою взаємозаліку заборгованості Відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 перед Банком та заборгованості Позивача за первісним позовом Банку перед ОСОБА_4 здійснити звірку руху коштів по двох розрахункових рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4, а саме, - по р/р, що був відкритий за кредитним договором №б/н від 09.07.2013року, який був укладений між Позивачем та Відповідачем за первісним позовом, за яким ОСОБА_4 має заборгованість перед Банком, а також - по р/р №6704, що був відкритий Банком 15.07.2013року за заявою ОСОБА_4 як фізичної особи підприємця (ФОП), за яким ОСОБА_6 має заборгованість перед ОСОБА_4

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення вимог обох позовів - первісного та зустрічного про стягнення коштів, проте вважає достатніми докази щодо часткового задоволення зустрічного позову - в частині зобов'язання відповідача зробити звірку по двох вищевказаних рахунках з метою взаємозаліку заборгованості Відповідача за первісним позовом перед Позивачем та Позивача за первісним позовом перед Відповідачем.

Керуючись 2-14, 76-81, 83, 85ч.5, 89, 258-259, 263-265, 268, 273,352,354-356 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, - залишити без задоволення в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" про зобов'язання Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" здійснити звірку про рух коштів по двох рахунках та стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Зобов'язати ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", з метою взаємозаліку заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та заборгованості ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" перед ОСОБА_4 здійснити звірку руху коштів по двох розрахункових рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4, а саме:

- 1) за кредитним договором №б/н від 09.07.2013року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_4, за яким ОСОБА_4 має заборгованість перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", та

- 2) №6704, що був відкритий за заявою ОСОБА_4 від 15.07.2013року як фізичної особи підприємця, за яким ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" має заборгованість перед ОСОБА_4.

У задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в частині стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Відповідно до п.п.15.5п.15ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 02 червня 2018 року.

Суддя А.В. Кравцова