Справа № 219/5755/18
Провадження №2/219/2039/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

8 червня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в особі судді Павленко О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до Артемівського міськрайонного суду Донецької області, згідно якого просить визнати відмову відповідача ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безпідставною; дозволити позивачу виїзд за кордон з малолітнім сином ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 для лікування та оздоровлення дитини.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Стаття 187 ЦПК України регламентує дії судді перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі, в тому числі суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Визначити підсудність суду - означає з'ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

За загальним правилом ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В даному випадку, позивач звернулася до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька, а тому підстав для застосування правил альтернативної підсудності, встановлених ст.28 ЦПК України судом не встановлено, оскільки дана категорія справ не відносяться до переліку справ щодо яких процесуальним законом визначено підсудність за вибором позивача або виключну підсудність.

Відповідно до чинного цивільно-процесуального законодавства України справи про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька є справами позовного провадження, тому дана категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України за місцем проживання відповідача.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта відповідача.

Відповідно до Розпорядження ВССУ № 2710/38-14 від 2.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», у зв'язку із проведенням АТО справи районних судів м. Горлівки Донецької області (Калінінського, Микитівського, Центрально-Міського) підсудні Слов'янському міськрайонному суду Донецької області.

Тобто, відповідно до вимог ч.1 ст. 27 ЦПК України та розпорядження ВССУ від 2.09.2014 року, вказаний позов за територіальною підсудністю повинен розглядатися Слов'янським міськрайонним судом Донецької області.

А тому незрозумілим є чому позивач подає позов до Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Крім того, статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі Правила №57).

Пунктом 3 Правил №57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до пп. 1 п.4 вказаних Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З аналізу положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», випливає що даною нормою передбачена можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на одноразовий виїзд за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а не на постійні виїзди дитини без згоди батька. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування, у тому числі у відповідній державі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 Конвенції Об'єднаних націй Про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, при розгляді судами такої категорії справ, суд має визначити відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, визначити надання одноразового дозволу на виїзд неповнолітнього за кордон без згоди та супроводу одного із батьків з визначенням його початку і закінчення, а не на неодноразові виїзди без визначення країни та проміжку часу, дослідити докази необхідності виїзду дитини за кордон та обґрунтування терміну виїзду (Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.07.2010 року).

Судом встановлено, що в своїх позовних вимогах позивач не зазначає до якої країни або міста за межами тимчасово окупованої теритопії України вона планує виїзд разом з дитиною, а також відповідний часовий проміжок перебування за кордоном.

Також, позовна заява має інші недоліки, які не суперечать вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме:

- позивач вказує в якості третьої особи - Орган опіки та піклування, але не конкретизує який саме, не вказав ідентфікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- з наданих документів встановлено, що в прохальній частині позовної заяви не вірно вказані прізвища відповідача та малолітньої дитини (заміть «Тінчурін Антон Рустемович» та «Тінчурін Артем Антонович», вказано неправильно «Тінчурин»).

Крім того, позивач не підтвердила відповідність копій письмових доказів, що були надані суду разом з позовом, оригіналу, які знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, чим не дотрималася вимог ч.5 ст.95 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Враховуючи необхідність усунення зазначених в ухвалі недоліків, суд вважає необхідним залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення цих недоліків.

Крім того позивачу необхідно вказати причини подачі цього позову до Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 175-177, 185, 258-260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали. Роз'яснити, що у разі не усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, позов буде вважатися неподаноим та повернутий.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу, що звернувся із заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -

Суддя О.М. Павленко