ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/3380/17

провадження № 22-ц/781/86/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Мурашка С.І., Карпенка О.Л.

секретар Гончар В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2017 року, суддя Шевченко І.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.09.2008 року між ним та ОСОБА_1 укладено шлюб, актовий запис № 575.

В період шлюби у сторін народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначив, що з початку 2017 року вони повністю усвідомили свою подружню несумісність. На протязі останніх років сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Просив суд розірвати шлюб укладений 27.09.2008 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 575, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначається, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі, а висновки суду ґрунтуються тільки на поясненнях позивача. Також суд першої інстанції в порушення діючого законодавства не сприяв примиренню сторін.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_1 надала заяву, в якій просила суд апеляційної інстанції застосувати вимоги п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2008 року та припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів поваги і любові між ними, на даний час шлюб носить формальний характер.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, яке видано повторно 16.06.2017 року, актовий запис № 575.

В період шлюбу народилась дитина - син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого є сторони по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення . Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а значить збереження сім'ї є неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання 28.09.2017 року особи, що беруть участь у справі не з'явилися. Однак, незважаючи на неявку осіб, що беруть участь у справі, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін , оскільки сторони належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України (діючого на час розгляду справи) суд, відкладаючи розгляд справи або оголошуючи перерву в її розгляді, призначає відповідно день нового судового засідання або його продовження, про що ознайомлює під розписку учасників цивільного процесу, присутніх у судовому засіданні. Учасників цивільного процесу, які не з'явилися або яких суд залучає вперше до участі в процесі, викликають у судове засідання на призначений день.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судове засідання у даній справі призначено на 04 серпня 2017 року та було відкладено на 28 вересня 2017 року у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі (а.с. 16).

10.08.2017 року на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено судову повістку про виклик в суд на вказану дату, однак до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19).

Таким чином, відповідач не був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної справи відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України (діючого на час розгляду справи), що призвело до порушення його права на справедливий судовий розгляд та норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зі змісту апеляційної скарги встановлено, що відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу саме неповідомленням її про дату, час і місце судового засідання, а також, що суд не надав строк для примирення подружжя, так як відповідач не погоджувалася на розірвання шлюбу та просила надати строк для примирення подружжя з метою збереження сім'ї та в інтересах малолітньої дитини.

З матеріалів справи вбачається, що Апеляційним судом Кіровоградської області відповідно до ухвали суду від 14.12.2017 року надано подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення два місяці. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку примирення визначеного судом цією ухвалою.

Однак, будь-яких заяв та клопотань про примирення сторін відповідно до норм діючого процесуального законодавства відповідно сторони не надали.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та постановлення нового судового рішення , яким позов підлягає задоволенню виходячи з встановлених обставин які свідчать , що сторони не знайшли примирення , а позивач наполягає в позовній заяві на розірвані шлюбу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.3 ч.3 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2017 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб укладений 27.09.2008 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 575, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Повний текст постанови складено 08.06. 2018року .

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: