Справа № 315/130/18
Номер провадження № 2/315/124/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Телегуз С.М.

за участю секретаря Дмитренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», третя особа: відділ реєстраційної служби Гуляйпільської районної державної адміністрації в Запорізькій області, про припинення договорів оренди землі шляхом дострокового розірвання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Україна», який був уточнений в ході судового розгляду, про припинення договорів оренди землі шляхом дострокового розірвання, витребування у ТОВ «Україна» належні їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 2012 року земельні ділянки.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої входить, житловий будинок АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 5,2975 га., кадастровий номер: НОМЕР_1, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Успенівської сільської ради, Гуляйпільського району, Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією Запорізької області від 15.09.2005 року, серії НОМЕР_2 зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю за НОМЕР_3; земельна ділянка площею 5,3463 га., кадастровий номер: НОМЕР_4, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Успенівської сільської ради, Гуляйпільського району, Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією Запорізької області від 24.04.2003 року, серії НОМЕР_5 зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю за НОМЕР_6.

Позивач успадкувала спадщину разом зі своїм братом ОСОБА_3.

10 вересня 2012 року, між ними був укладений Договір про розподіл спадкового майна, згідно умов якого у власність брата перейшов будинок АДРЕСА_1, а у власність позивача перейшли земельні ділянки площею 5,2975 га., кадастровий номер: НОМЕР_1, розташована на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, земельна ділянка площею 5,3463 га., кадастровий номер: НОМЕР_4,надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області.

Відтак позивач отримала у спадок на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 2012 року земельні ділянки, котрі перебувають у користуванні ТОВ «Україна» на підставі договору оренди землі, укладеного з її батьком - ОСОБА_2, та зареєстрованого у Гуляйільському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 26 березня 2009 року за НОМЕР_7, договору оренди землі, укладеного та зареєстрованого у Гуляйільському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 11 березня 2009 року за НОМЕР_8.

Позивач, як новий власник земельних ділянок, має намір розірвати договори оренди землі, оскільки, на її думку, смерть орендодавця автоматично зупиняє реєстрацію речового права оренди земельної ділянки, і відповідно орендар без нового договору не може приступати до її використання без дозволу нового власника. Прохала припинити договори оренди землі шляхом дострокового розірвання та витребувати у відповідача ТОВ «Україна» належні їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 2012 року земельні ділянки: площею 5,2975 га кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 5.3463 га кадастровий номер: НОМЕР_4, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області .

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, пояснивши суду, що відповідач користується майном позивача без будь яких правових підстав, так як її батько - ОСОБА_2 помер, а смерть орендодавця автоматично зупиняє реєстрацію речового права оренди земельної ділянки і відповідно орендар без нового договору не може приступати до її використання без дозволу нового власника. Отже, орендар не може користуватися земельною ділянкою без зареєстрованого договору, а якщо власник помер то і, на її думку, договір припинився, тому необхідно укладати договір з новим власником.

Представники відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні та в поданому письмовому відзиві на позов вимоги позивача не визнали в повному обсязі та пояснили, що смерть фізичної особи-наймодавця не с підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі.

Прохали в позові відмовити.

Третя особа - відділ реєстраційної служби Гуляйпільської районної державної адміністрації в Запорізькій області, представник в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надсилали. Справа розглянута без їх участі, проти чого не заперечували сторони.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до п.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями ст.627,628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Як вбачається з договорів оренди земельних ділянок від 11.03.2009 та від 26.03.2009року, земельні ділянки площею 5,2975 га кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 5.3463 га кадастровий номер: НОМЕР_4, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області були передані попереднім власником - ОСОБА_2 відповідачу після державної реєстрації Договорів за актами приймання-передачі.

Згідно договорів ОСОБА_2 передав ТОВ «Україна» в оренду земельні ділянки площею 5,2975га та 5.3463 га в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. Договір укладено на 15 років. (а.с.11-20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким відповідно до ст.1220 ЦКУ є вважається день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

10.09.20l2 року позивач - ОСОБА_1 стала власником зазначених земельних ділянок на підставі Свідоцтва про право па спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1282 (а.с.8). Тобто, після оформлення права на спадщину позивач фактично стала однією із сторін договору оренди землі, а саме орендодавцем.

Згідно частини другої статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з частиною 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Аналогічні положення закріплені в пунктах 38,39 оскаржуваних договорів оренди земельної ділянки.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Згідно частини четвертої зазначеної статті Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Системний аналіз вказаних положень діючого законодавства дає підстави вважати, що договір оренди землі може бути розірваний судом за вимогу нового власника земельної ділянки, якщо таке право передбачено договором.

В свою чергу пунктом 40 договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ « Україна», сторони встановили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Вказаний пункт договору повністю узгоджується з вищезазначеними положеннями ЦК України, Закону України «Про оренду землі», а також положеннями ст. ст. 6, 627 ЦК України.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення договорів оренди землі шляхом дострокового розірвання та витребування у ТОВ «Україна» належних їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 2012 року земельних ділянок задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 19, 27, 76-83, 133, 141, 247, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», третя особа: відділ реєстраційної служби Гуляйпільської районної державної адміністрації в Запорізькій області, про припинення договорів оренди землі шляхом дострокового розірвання - залишити без задоволення.

З повним текстом рішення учасники процесу можуть ознайомитися 15.06.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: С. М. Телегуз