Провадження № 22-ц/772/1193/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 рокуСправа № 127/16118/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року, постановлене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Жмудем О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ «Укрпошта», в особі Хмельницької дирекції ПАТ «Укрпошта», з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.06.2016 року між Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» (правонаступником якого є ПАТ «Укрпошта») та працівником вказаного підприємства ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000000 гривень, з встановленим договором строком та порядком повернення.

10.10.2016 року ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади, що за умовами Договору є підставою для дострокового припинення Договору та повернення позики, про що було повідомлено відповідача. Однак ОСОБА_3 вказані кошти не повернув та станом на 17.07.2017 року допустив заборгованість за Договором, у розмірі 2382349,79 гривень, яку ПАТ «Укрпошта» просило стягнути з відповідача.

У грудні 2017 року позивач ПАТ «Укрпошта», в особі Хмельницької дирекції ПАТ «Укрпошта», зменшило розмір позовних вимог, вказавши в заяві, що відповідач ОСОБА_3 сплатив 1822211,52 гривні за договором позики, а тому позивач просив стягнути з відповідача 560138,27 гривень в якості 3% річних, пені та втрат від інфляції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрпошта», в особі Хмельницької дирекції ПАТ «Укрпошта», заборгованість за договором довгострокової безвідсоткової позики №04-208 від 17.06.2016 року у розмірі 560138,27 гривень та судовий збір в сумі 8402,07 гривень.

З вказаним рішенням суду відповідач не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального та матеріального права, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В свою чергу позивач подав письмовий відзив на скаргу, де просив її залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до п.8 ч.1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 17.06.2016 року між Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» (правонаступником якого є ПАТ «Укрпошта») та працівником вказаного підприємства ОСОБА_3 був укладений договір довгострокової безвідсоткової позики №04-208, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача безвідсоткову позику у розмірі 2000000 гривень на придбання житла, з кінцевим строком повернення до 17.06.2031 року.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до Договору купівлі-продажу майнових прав №38-М-37-3 від 24.06.2016 року ОСОБА_3 на виконання умов договору позики придбав майнові права на квартиру номер 43, в будинку №37/3 по вул. П.Мирного у м. Хмельницькому за 2000000 гривень (а.с.85-94).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним Договором позики 04.08.2016 року між УДППЗ «Укрпошта» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач передав позивачу майнові права на квартиру будівельний номер 43, в будинку №37/3 по вул. П.Мирного у м. Хмельницькому.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, 10.10.2016 року ОСОБА_3 було звільнено з посади директора Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта».

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.5.5, 7.1, 7.2 договору позики розірвання трудового договору між Позичальником і Позикодавцем є підставою для дострокового припинення цього Договору.

В разі появлення підстав, передбаченим цим Договором та/або чинним законодавством України, для дострокового припинення цього Договору Позикодавець має право звернутись до Позичальника з вимогою щодо термінового і повного повернення залишку Позики.

В разі предявлення Позикодавцем Позичальнику вимоги згідно п.7.1 цього Договору, Позичальник зобовязаний повернути весь залишок Позики Позикодавцю в строк, вказаний у вимозі, але в будь-якому випадку не пізніше двох тижнів з моменту отримання цієї вимоги.

З наведених умов вбачається право УДППЗ «Укрпошта» на дострокове припинення договору позики, у разі розірвання трудового договору з позичальником та право позичальника на предявлення вимоги про повернення позики у визначений строк, але не пізніше двох тижнів з моменту отримання такої вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З вимоги УДППЗ «Укрпошта» №14-4338 від 01.12.2016 року вбачається, що вона була направлена за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3, проте вказана вимога направлялась рекомендованим листом без опису вкладення, а тому судова колегія не вбачає за можливо встановити, що саме було направлено на адресу ОСОБА_3, окрім того матеріали справи не містять повідомлення про отримання вказаного листа відповідачем (а.с.18-19), на що суд першої інстанції уваги не звернув і не дав цій обставині належної правової оцінки.

З опису вкладення цінного листа (а.с.79) випливає , що 06.04.2017 року, на адресу за місцем роботи відповідача, була направлена вимога ПАТ «Укрпошта» №14-474 від 06.04.2017 року про дострокове припинення договору позики, у звязку розірванням трудового договору на підставі вже зазначеного вище п.7.2 договору позики, а також з посиланням на порушення п.3.2, 3.3, 3.5, 3.6 та повернення коштів на підставі п.7.4 договору позики, у строк встановлений цією угодою (а.с.78).

Апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_3 вимоги про дострокове повернення позики, яку було направлено ПАТ «Укрпошта» №14-474 від 06.04.2017 року. На зазначену обставину суд першої інстанції також уваги не звернув.

Ненадання Позикодавцю документів передбачених п.3.3 цього Договору у встановлений строк є підставою для дострокового припинення цього Договору.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що ПАТ «Укрпошта» скористалось своїм правом на дострокове припинення договору позики №04-208 від 17.06.2016 року, на підставі п.5.5 цього договору (розірвання трудового договору), яке було предявлене ОСОБА_3 шляхом направлення вимоги ПАТ «Укрпошта» №14-474 від 06.04.2017 року, проте строк виконання цієї вимоги не настав, оскільки за умовами п.7.2 він вираховується з моменту отримання вимоги, яку ОСОБА_3 фактично не отримував, а тому за правилами ч.1 ст.612 ЦК України відповідач не вважається таким, що прострочив виконання зобовязання.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 прострочив виконання зобовязань за договором позики, а тому на підставі п.6.2 вказаного договору повинен сплатити пеню від суми заборгованості за кожен день прострочення, проте судова колегія з таким погодитись не може, враховуючи наступне.

Пунктом 6.2. договору позики встановлено, що за порушення строків повернення Позики, встановлених пунктом 5.1 цього Договору, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми своєчасно несплаченої заборгованості за кожен день такого прострочення.

Одночасно з тим, п.5.1 встановлено порядок повернення позики, відповідно до якого Позичальник повертає позику Позикодавцю щомісяця рівними частками згідно Графіку повернення позики шляхом здійснення позикодавцем утримань із заробітної плати Позичальника за його заявою, та/або шляхом внесення грошових коштів у касу Позикодавця.

Відповідно до графіку повернення позики до договору №04-208 від 17.06.2016 року позичальник повинен сплачувати по 11111,12 гривень щомісячно, з липня 2016 року по червень 2031 року (а.с.14-17).

Відповідно до п.5.4 позичальник має право достроково виконати зобовязання по поверненню Позики.

В матеріалах справи наявні копії квитанцій про сплату ОСОБА_3 коштів за період з жовтня 2016 року по жовтень 2017 року на загальну суму 145871,42 гривень (а.с.60-72), а також копія квитанції до прибуткового касового ордера №2300 від 06.11.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 сплатив Хмельницькій дирекції ПАТ «Укрпошта» 1822211,52 гривень , а також довідка, яка була видана самим позивачем, де вказано що станом на 07.11.2017 року кошти за договором позики в сумі 2000000 гривень повернуто.

Факт повернення відповідачем позиви в сумі 2000000 гривень не заперечувалось і визнавалось позивачем по справі.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що кошти за період з липня 2016 року по вересень 2016 року включно, були стягненні з заробітної плати відповідача ОСОБА_3, відповідно до п.5.1 договору позики та графіка повернення коштів, що зокрема підтверджується й довідкою Хмельницької дирекції ПАТ «Укрпошта» №1496 від 07.11.2017 року, відповідно до якої відповідач ОСОБА_3 станом на 07.11.2017 року повернув 2000000 гривень за договором позики №04-208 від 17.06.2016 року (а.с.59).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 сплачував кошти у встановленому порядку повернення позики та у встановлений строк, шляхом утримання позивачем коштів із заробітної плати відповідача, а після звільнення ОСОБА_3 шляхом внесення грошових коштів на рахунок позивача, після чого відповідач скористався своїм правом на дострокове повернення коштів та сплатив суму заборгованості у повному обсязі, а тому підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та втрат від заборгованості за договором позики або за пенею не має.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, а тому приймаються до уваги колегією суддів.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не вжив заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, не дав належної оцінки тому факту, що повідомлення про дострокове повернення позики відповідачем не отримувались, а тому прийшов до неправильного висновку про задоволення позову, в зв'язку з чим рішення міського суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

За таких обставин суд рахує за необхідне стягнути з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_3 12603,11 гривень, у якості відшкодування по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.526, 530,612,625,627, 629,1050, ст.ст.13, 81, 141,367, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року, в частині стягнення заборгованості за договором позики та судових витрат з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Укрпошта», в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта», скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрпошта», в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору, у розмірі 12603,11 гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

ОСОБА_4