Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6298/16-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 41 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року під головуванням судді Дубовіка О.М.

у цивільній справі №295/6298/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Редакції газети "Субота", засновника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації та компенсацію моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. З урахуванням уточнених позовних вимог просив зобовязати засновника газети Народний тижневик Субота надрукувати спростування викладених у тижневику відомостей, а власника інтернет-порталу Zhitomir-online- видалити публікацію під заголовком "Музей космонавтики може бути зруйнований "завдяки" будівельникам". Крім того, просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь 100 000 грн. відшкодування моральної шкоди.В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 11 квітня 2016 року в мережі Інтернет на сайті газети Субота та 13 квітня 2016 року в газеті Субота було опубліковано образливу для нього статтю, яка не відповідає дійсності та ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Визнано відомості, викладені в газеті Народний тижневик Субота та на інтернет-порталі Zhitomir-online такими, що не відповідають дійсності та ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 в статті "Музей космонавтики може бути зруйнований "завдяки" будівельникам", а саме останній абзац, в якому зазначено таке: "Невелика ремарка. Директор НВА "Житомирський моноліт, яке побудувало невідомо що замість музею, ОСОБА_3 - почесний громадянин ОСОБА_6. Цей статус будівельник отримав у 2012 році (від ОСОБА_7) за те, що при радянській владі очолював управління капітального будівництва при обкомі партії. Насправді, в ОСОБА_6 його заслуги особливо ніхто не знає. Проте особистість він насправді знакова. Саме йому ми завдячуємо знесенням за часів СРСР памятки ЮНЕСКО - церкви Богородицького монастиря. Вона колись розташовувалась біля нинішньої 33-ої школи по вул. В.Бердичівська. Проти її знесення виступила тоді інтелігенція: поети, письменники, художники... Але все вирішив підпис ОСОБА_3. Вночі церкву знесли бульдозерами. То чому такій людині взагалі дали статус почесного громадянина. З іншого боку, також не зрозуміло, куди дивляться наші патріоти. Чому ми зносимо камяні памятники Леніну, а живі "ленінці носять звання почесного житомирянина та ще й воюють із музеями".

Зобовязано ОСОБА_4, як засновника газети Народний тижневик Субота (свідоцтво № ЖТ 147 видане 28 вересня 1998 року) не пізніше місяця з дня набранням рішенням законної сили надрукувати спростування відомостей, викладених у матеріалі газети Народний тижневик Субота №15 від 13 квітня 2016 року на тій самій шпальті й тим самим шрифтом та в тому ж самому обємі сторінки, що і спростовуване повідомлення.

Зобовязано ОСОБА_5, як власника інтернет-порталу "Zhitomir-online (Zhitomir-online.com) видалити частину статті, а саме останній абзац, в якому зазначено таке: "Невелика ремарка. Директор НВА "Житомирський моноліт, яке побудувало невідомо що замість музею, ОСОБА_3 - почесний громадянин ОСОБА_6. Цей статус будівельник отримав у 2012 році (від ОСОБА_7) за те, що при радянській владі очолював управління капітального будівництва при обкомі партії. Насправді, в ОСОБА_6 його заслуги особливо ніхто не знає. Проте особистість він насправді знакова. Саме йому ми завдячуємо знесенням за часів СРСР памятки ЮНЕСКО - церкви Богородицького монастиря. Вона колись розташовувалась біля нинішньої 33-ої школи по вул.В.Бердичівська. Проти її знесення виступила тоді інтелігенція: поети, письменники, художники... Але все вирішив підпис ОСОБА_3. Вночі церкву знесли бульдозерами. То чому такій людині взагалі дали статус почесного громадянина. З іншого боку, також не зрозуміло, куди дивляться наші патріоти. Чому ми зносимо камяні памятники Леніну, а живі "ленінці носять звання почесного житомирянина та ще й воюють із музеями".

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 000,00 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1 000,00 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судовий збір на користь держави по 285,60 грн. з кожного.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати відомості, викладені в газеті «Народний тижневик «Субота» та на інтернет-порталі «Zhitomir-online» в статті «Музей космонавтики може бути зруйнований «завдяки» будівельникам» такими, що не відповідають дійсності та ганьблять його честь, гідність і ділову репутацію; зобовязати ОСОБА_4, як засновника газети «Народний тижневик «Субота» не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили надрукувати спростування відомостей викладених у матеріалі газети «Народний тижневик «Субота» №15 від 13 квітня 2016 року на тій самій шпальті й тим самим шрифтом та в тому ж самому обємі сторінки, що і спростовуване повідомлення. В решті рішення залишити без змін. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові постановлене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що в ч.1 статті «Музей космонавтики може бути зруйнований «завдяки» будівельникам» зазначається, що керівником НВА «Житомирський моноліт» є ОСОБА_3 і фактичне викладення обставин в статті, стосовно нібито якихось порушень з боку підрядника при здійсненні добудови до музею космонавтики в м.Житомирі в певній мірі вказує, що це саме ОСОБА_3 «винен» в тому, що музей космонавтики заборонив добудову одноповерхової будівлі фондосховища, та що апелянт (ніби-то навіть сам підтвердив) самовільно без погодження із замовником відійшов від проекту. Вказані твердження є неправдивими. ОСОБА_3 був ініціатором та організатором будівництва будівлі музею та його створення в 1982-90 роках. По замовленню музею проектна організація АСМ «АСТА» в 1999 році за власні кошти апелянта розробила робочий проект № 24-2009 по добудові до адміністративно-побутового блоку музею одноповерхової будівлі фондосховища. А в 2010 році по замовленню музею внесли зміни в цей проект і випустили під номером 26-2010 (1 черга). Інвестором цього проекту на прохання музею виступила науково-виробнича асоціація «Житомирський моноліт». Обидва проекти пройшли комплексну державну експертизу проектів і одержали позитивне заключення. Обидва проекти затверджені музеєм своїми наказами. За ініціативою музею в проект №26-2010 були внесені зміни, які підтверджені протоколами від 01.11.2011 року та від 11.11.2011року. Генпідрядником по будівництву в 2010 та 2011 роках була НВА «Житомирський моноліт», яка виконувала роботи у відповідності до проектної документації і внесених до неї змінами. В добудові частково виконані роботи по зовнішнім стінам, забетонована третина перекриття і зовсім немає перегородок (додаток 21,22). На думку апелянта, не можливо визначити, що приміщення не придатні до експлуатації, коли їх ще немає в натурі.На теперішній час немає жодного доказу від організації, яка б мала державне право контролю в сфері будівництва про те, що будівельно-монтажні роботи по добудові до музею виконані з якими-небуть порушеннями. Є рішення семи судів різної юрисдикції за позовами асоціації і її керівництва до Держархбудконтролю, що роботи виконані у відповідності до проекту і без порушень правил містобудування. Крім цього, у статті зазначається, що суддею господарського суду Житомирської області виявлено ряд порушень та визнано договір підряду недійсним. Разом з цим, в статті чомусь не вказується, що це рішення суду було скасовано ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду. Крім цього, в 2010 та 2011 роках асоціація одержала від музею не 2 мільйони, а 545,2 тис. грн. Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не звернув уваги на вказані факти та задовольнив позовні вимоги лише частково.

Оскільки ОСОБА_3 оскаржується судове рішення лише в частині відмови у задоволенні позову, в силу ст.367 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2016 року на інтернет-порталі zhitomir-online.com під назвою Житомирський музей космонавтики може бути зруйнований «завдяки» будівельникам була опублікована стаття (т.1 а.с.160-162) такого змісту:

«Житомирський музей космонавтики ім. С.П. Корольова - одна з небагатьох памяток міста, яку, як правило, відвідують гості ОСОБА_6. Нещодавно в музей космонавтики мер міста приводив Консула США. Памятка могла би стати принадою міста, але через невдалу спробу збільшити приміщення музею тепер він знаходиться на межі руйнування. Завдяки зусиллям будівельників тепер, як кажуть, і не туди, і не сюди: ні добудувати, ні зруйнувати.

Музей заснували ще в 1993 році, і вже на той момент приміщення не могло забезпечити представлення всіх експонатів. Будівлю, у якій він розташувався, вважали тимчасовою. У 2011 році обласна рада виділила кошти на добудову нового корпусу музею та планетарію. Підрядником було визначено НВА «Житомирський моноліт» на чолі з почесним громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_3. А вже у 2012 році почались судові тяжби, які тривають і досі.

Що насправді добудовували будівельники?

Будівництво нового корпусу зупинилось після того, як підрядники почали зводити каркас, не підписавши акт прихованих робіт. Цей документ засвідчує, що фундамент має обумовлену проектом кількість арматури та витримає складну конструкцію. Без акту керівництво музею справедливо відмовилось підписувати акти на подальші роботи. Визначити, чи є у фундаменті вся арматура, можна двома шляхами: або за рахунок спеціальної апаратури, або доручити іншій будівельній структурі розкопувати фундамент, щоби переконатись у цьому на власні очі. Проте коштує й один, й інший варіант не мало, а власних коштів у музею немає. Відомий за межами міста, він веде ледь не жебрацьке існування. Навіть найняти юриста музей за власні кошти не може. На щастя, захищати на громадських засадах не відмовив адвокат ОСОБА_8.

Про перипетії із судовою справою він розповідає дуже емоційно: «Склалась безвихідна ситуація - ні добудувати, ні зруйнувати цю конструкцію. Нову будівлю підрядники причепили до прибудови, у результаті тепер і ангар музею в аварійному стані. Проведено багато судових експертиз, які знайшли купу порушень. Добудовувати на цьому каркасі однозначно не можна».

За словами адвоката, навіть представник підрядника ОСОБА_3 підтвердив у суді, що самовільно, не погодивши із замовником, відійшов від проекту. Хоча до самого проекту також є питання.

Вистачило нахабства піти до суду.

Цікаво, що, попри всі ці порушення, які, щоправда, стали відомі вже в процесі судового розгляду, ініціювали розгляд справи саме будівельники. Після того, як музей відмовився продовжувати роботи та підписувати акти, НВА «Житомирський моноліт» подало позов до суду, щоб музей підписав акти виконаних робіт та заплатив кошти за сумнівні роботи. Справа потрапила судді Господарського суду Оксані Машевській, яка вирішила грунтовно розібратися в тому, що насправді відбувається між музеєм та будівельниками. Після кількох судових експертиз і знайдених 44 порушень, які зробили будівельники, суддя винесла рішення не лише відмовити НВА «Житомирський моноліт» стовно підписання актів, але й визнала договір підряду недійсним з ініціативи суду. На той момент за будівництво «Житомирський моноліт» уже отримав близько 2 млн. гривень, коли курс долара був ще 8 грн.

Куди рухатись далі?

Це для музею тепер питання №1. Те, що набудувало підрядне підприємство, - об'єкт незавершеного будівництва, який не можна вважати придатним для використання за функціональним призначенням навіть під фондосховище, оскільки висота приміщення не відповідає затвердженим нормативам для зберігання окремих експонатів у музеї космонавтики. Добудувати нові приміщення наразі неможливо, оскільки невідомо, чи є у фундаменті арматура в достатній кількості. Та, власне, після того, як будівництво зупинилось, його ніхто не законсервував, оскільки на це потрібні додаткові кошти, яких у музею немає. Тож зараз «новобудова» вражена корозією. З якого боку не подивишся добудовувати «шедевр» будівельників неможливо. На думку директора музею ОСОБА_9, єдиний вихід - розібрати повністю та почати з нуля, проте грошей на це ніхто виділяти не квапиться.

Адвокат ОСОБА_8, навпаки, вважає, що про теперішню будівлю музею варто забути, натомість перенести комплекс до кінотеатру «Космос» на Польовій: «Кінотеатр наразі пустує. Якщо вкласти кошти в його реконструкцію та перенести туди музей, місто отримає гарний тематичний район, цікавинку для житомирян та гостей міста та вирішить музейне питання на багато років».

P.S.

Невелика ремарка. Директор НВА «Житомирський моноліт», яке побудувало невідомо що замість музею, ОСОБА_3 почесний громадянин ОСОБА_6. Цей статус будівельник отримав у 2012 році (від ОСОБА_7) за те, що при радянській владі очолював управління капітального будівництва при обкомі партії. Насправді, у ОСОБА_6 його заслуги особливо ніхто не знає. Проте особистість він насправді знакова. Саме йому ми завдячуємо знесенням за часів СРСР памятки ЮНЕСКО церкви Богородицького монастиря. Вона колись розташовувалась біля нинішньої 33-ої школи по вул. В.Бердичівська. Проти її знесення виступила тоді інтелігенція: поети, письменники, художники… Але все вирішив підпис ОСОБА_3. Вночі церкву знесли бульдозерами. То чому такій людині взагалі дали статус почесного громадянина. З іншого боку, також не зрозуміло, куди дивляться наші патріоти. Чому ми зносимо камяні памятники Леніну, а живі «ленінці» носять звання почесного житомирянина та ще й воюють із музеями».

13 квітня 2016 року аналогічного змісту стаття була опублікована в газеті Народний тижневик Субота (т.1 а.с.7-8).

Згідно з Державним реєстром друкованих засобів масової інформації та інформаційних агенств, як субєктів інформаційної діяльності, засновником газети Субота є ОСОБА_4 (т.1 а.с.52).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову дійшов обгрунтованого висновку про те, що інформація, викладена в оспорюваній публікації не підлягає спростуванню та не може вважатися такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію.

При цьому судом враховано, що відповідно до положень ст.ст.55,124 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (ст. 2 Закону України Про інформацію).

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

У пункті 4 Постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи розяснено, що зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч.ч.1,4 ст.277 ЦК України).

Разом з тим, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (ч.1 ст.30 Закону України Про інформацію).

Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи висловлюванням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Крім того, у своїй практиці Європейський суд з прав людини, визнає право журналістів на оціночні судження, але із застереженням, що вони повинні базуватися на хоча б мінімальному наборі фактів. Зокрема, суд виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. В іншому випадку таке судження вважається зловживанням свободою слова.

Оскільки в даному випадку, оспорювана інформація доводилась до відома із посиланням на загальновідомі обставини, судові рішення та коментарі адвоката, то така інформація є оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 08.06.2018 року.