Cправа № 127/6239/18
Провадження № 2/127/1106/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

29 травня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №127/6239/18 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24862,01 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 25.01.2011 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складає між нею та банком договір.

Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 28.02.2018 виникла заборгованість у розмірі 24862,01 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1153,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 18748,51 грн., 3300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1160,10 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.01.2011 у розмірі 24862,01 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак 21.03.2018 звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 40)

Відповідач в судові засідання, призначені на 07.05.2018 та 29.05.2018 не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином. Конверти з повістками про виклик в судові засідання повернулися на адресу суду з відмітками відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання", що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. (а.с. 50-51, 55-56)

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

25.01.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі змісту Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25.01.2011 вбачається, що позичальник ОСОБА_1 ознайомилася з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку"; вона згодна, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України, даний договір вважається укладеним.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 19.04.2013 розмір відсоткової ставки за користування кредитом становив 30,00% на рік, з 01.09.2014 збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% на рік до 34,80% на рік, з 01.04.2015 збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 34,80% на рік до 43,20% на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом.

При укладенні вищевказаного договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

На виконання умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, з 01.09.2014 збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% на рік до 34,80% на рік, з 01.04.2015 збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 34,80% на рік до 43,20% на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 25.01.2011, ОСОБА_1 користуючись кредитними коштами починаючи з 19.04.2013, зобовязання щодо їх повернення не виконувала.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором №б/н від 25.01.2011, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення із ОСОБА_1 1153,40 грн. - заборгованості за кредитом та 18748,51 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 546 ЦК України та статті 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення зобов'язання.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, комісія в розумінні Умов та правил надання банківських послуг є винагорода, яка сплачується позичальником на користь банку за надані останнім послуги пов'язані з обслуговуванням клієнта.

Таким чином, пеня, як вид забезпечення виконання зобов'язання та комісія, як винагорода за надані послуги, не є тотожними поняттями, оскільки відрізняються за своєю правовою природою.

Однак, позивачем в позовній заяві, зокрема в прохальній її частині вимагається до стягнення з відповідача 3300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. При цьому, позивачем не розмежовано, який саме розмір пені вимагається ним до стягнення та за який саме період він виник, а також не зазначено яка сума комісії нарахована позивачем та за які саме послуги банку.

Крім того, суд звертає увагу, що в прохальній частині позовної заяви позивач зазначає про стягнення з відповідача 3300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, тоді як у наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначається про наявність заборгованості по нарахованій комісії в сумі 3300,00 грн.

При цьому, в судове засідання представник позивача не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, що позбавляє можливості суд з'ясувати зазначені вище обставини в судовому засіданні.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю.

Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів слід зазначити наступне.

Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь - якому із грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в першу чергу.

Однак, позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі.

Позовні ж вимоги в частині стягнення з відповідача 1160,10 грн. штрафу (процентна складова), підлягають частковому задоволенню, оскільки положеннями статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а не від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Таким чином, беручи до уваги те, що розмір простроченого зобовязання відповідача становить 19901,91 грн. (1153,40 грн. (заборгованість за кредитом) + 18748,51 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом)), 5% штрафу відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг має обраховуватись з суми простроченого зобовязання, а не з суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій, а відтак позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню частково в сумі 995,10 грн. штрафу процентної складової (19901,91 грн.*5%=995,10).

Згідно зі саттею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 1153,40 грн. забргованості за кредитом, 18748,51 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 995,10 грн. штрафу (процентна складова) обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1481,00 грн. витрат повязаних зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 25.01.2011 у розмірі 20897,01 грн. (двадцять тисяч вісімсот дев'яносто сім гривень одна копійка), з яких: 1153,40 грн. - заборгованість за кредитом, 18748,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 995,10 грн. - штрафу (процентна складова), а також 1481,00 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят одна гривня) витрат, повязаних зі сплатою судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» - місце реєстрації: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; ; рахунок №3111 (для погашення заборгованості та судових витрат); МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Суддя: