пр. № 2/759/431/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Величко Т.О.,

при секретарі - Забела А.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ТОВ "Кей-Колект" про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КЕЙ-Колект», ПН КМНО Кобелєва Алла Михайлівна, третя особа: ООП Святошинської РДА в місті Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КЕЙ-Колект», ПН КМНО Кобелєва Алла Михайлівна, третя особа: ООП Святошинської РДА в місті Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розгля даються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні представник ТОВ "Кей-Колект" заявив клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи його тим, що позивач, на його думку, просить суд загальної юрисдикції надати правову оцінку та винести рішення, щодо державного реєстратора, якого держава відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" наділила повноваженнями державного реєстратора, якиц відповідно до вчинених ним дій виступав суб"єктом владних повноважень. Якщо у справі між сторонами відсутній спір про право, а розглядається спір про законність або протиправність рішення та дій державного реєстратора під час виконання ним своїх владних повноважень та адміністративних функцій. Тобто, не іпотекодавець та іпотекодержатель спорять у суді між собою про право власності на іпотеку, а суд лише повинен перевірити правильність дій державного реєстратора пі час розгляду ним поданого іпотекодержателем пакету документів та правомочність прийнятого ним рішення про перереєстрацію права власності на іпотеку за іпотекодержателем, таким чином, вважає, що дані правовідносини відносяться до адміністративної юрисдикції. Так, вважає, що оскаржувати рішення нотаріусів, які виконують делеговані повноваження державних реєстраторів в судах загальної юрисдикції на підставі Цивільного процесуального кодексу України є неприйнятним та таким, що прямо суперечить процесуальним нормам щодо підсудності справи.

Судом встановлено, що 02.08.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено договір іпотеки № 60299. Предметом іпотеки визначено нерухоме майно - квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 14.10.2015 року Приватним Нотаріусом КМНО Кобелєвою А.М. здійснено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Згідно позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року (№21-41а16) у справі за позовом ОСОБА_7 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Велика Палата, держреєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Сипчу Крістіни Миколаївни, ДРСУ, Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ТОВ "Сол-Істейт", про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, зазначено, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, внаслідок чого колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Згідно Постанови Верховного Суду 04 квітня 2018 року Справа № 817/1048/16 Провадження № 11-202апп18 ) Верховни суд зробив наступний висновок. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.За приписами п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття рішень) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття рішень) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на час прийняття рішень, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.З огляду на те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.Таку правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16 та від 11 квітня 2017 року у справі № 808/2298/15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цієї позиції.

Скасування рішень приватного нотаріуса з проведення реєстраційних дій за про перехід права власності на нерухоме майно, обов'язково будуть впливати на майнові права тієї юридичної особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції. А тому ОСОБА_8 Верховного Суду дійшла висновку, що зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів, і вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про закриття провадження в цій справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття рішень).

Дослідивши заяву предстанвика відповідача ТОВ "Кей -Коллект", про закриття провадження у вказаній справі ( а.с.107-111), заслухавши думку представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про залишення заяви про закриття провадження у цій справі- без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2-10,11-13,19,28,76-84,255-258 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання клопотання представника ТОВ "Кей-Колект" про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КЕЙ-Колект», ПН КМНО Кобелєва Алла Михайлівна, третя особа: ООП Святошинської РДА в місті Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п"ятнадцяти днів днів з дня її проголошення.

Суддя : Т.О. Величко