Єдиний унікальний номер 227/2992/17 Номер провадження 22-ц/775/645/2018

Доповідач Санікова О.С.
Категорія 57
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті в залі №4 цивільну справу №227/2992/17

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про зобовязання здійснити повірку прибору обліку води, скасування суми боргу за споживання води, зобовязання здійснити дії,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2018 року,

(суддя Здоровиця О.В., рішення ухвалене у м. Добропілля Донецької області, повний текст рішення складено 09 лютого 2018 року),

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що він є споживачем послуг водопостачання за адресою м. Добропілля вул. Івана Франка 24/7. В 2008 році він за власні кошти в квартирі встановив засіб обліку води (лічильник), остання повірка якого відбулась 05.02.2011 року. В січні 2016 року він отримав повідомлення відповідача про необхідність проведення чергової повірки лічильника. Але, вказані форма та зміст вказаного повідомлення не відповідають діючому законодавству, а саме вимогам Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, який затверджено постановою КМУ № 474 від 08.07.2015 року, так як в ньому не було вказано строку допуску представника відповідача до засобу обліку (відповідач не вказав дату коли його представника слід допустити до засобу обліку) та була вказана вартість повірки, що є порушенням закону, так як повірка засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок відповідача. Його неодноразові письмові звернення до відповідача про повідомлення про строк відвідування його як споживача працівниками відповідача з метою демонтажу лічильника та подальшої повірки, залишились без уваги. Також вказує на те, що законодавством періодична повірка засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок виконавців, тому він не повинен сплачувати вказані витрати як споживач. До теперішнього часу будь-яких належних повідомлень від відповідача щодо повірки його засобу обліку води не надходило. Після спливу строку повірки лічильника він продовжував здійснювати розрахунки з відповідачем, виходячи з показань лічильника. У звязку з тим, що строк повірки лічильника сплив, відповідач необґрунтовано нарахував йому заборгованість за послуги водопостачання за період з 06.01.2016 року по 01.09.2017 року в розмірі 2460,96 грн., виходячи з установлених норм споживання води на одну особу. Враховуючи, що лічильник в його квартирі не містить будь-яких пошкоджень, цілісність пломб на ньому не порушена, вважає, що розрахунок боргу за водопостачання за вказаний період є незаконним, так як його вини в тому, що до теперішнього часу лічильник не пройшов повірку немає. На підставі викладеного просив суд:

- зобовязати відповідача здійснити повірку прибору обліку води за рахунок останнього на підставі постанови КМУ № 474 від 08.07.2015 року;

- скасувати незаконно нараховану відповідачем суму боргу за споживання води в розмірі 2460,96 грн., а також суму, яка буде нарахована на момент винесення судового рішення;

- зобовязати Добропільську міську раду прийняти рішення про призначення Управлінням праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради субсидії за період з травня 2017 року по теперішній час.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково:

- зобовязано Добропільське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» за власний рахунок провести періодичну повірку (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобу вимірювальної техніки (водолічильника) тип ЛК-13Х, заводський №7281335, встановленого у квартирі ОСОБА_1 за адресою: м. Добропілля Донецької області, вул. Івана Франка 24/7;

- стягнуто з Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати частково рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги щодо скасування нарахованої відповідачем суми боргу за споживання води в розмірі 3 611,57 грн., а також відносно нарахування грошових сум у подальшому.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неповне зясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт посилається на збільшення суми нарахованих платежів за споживання води за час розгляду справи з 2 460,96 грн. до 3 611,57 грн. та вважає їх незаконними через недотримання відповідачем порядку повірки вимірюваних пристроїв (водолічильників) в квартирі та враховуючи той факт, що цей пристрій запломбований та перебуває в відповідному стані. Також, позивач звертає увагу на те що в квартирі за адресою вул. І Франка, 24/7 він проживає один та нараховані йому незаконно суми комунальних платежів з водопостачання унеможливлюють реалізацію його права на соціальну допомогу (субсидію). Також, за час розгляду справи його душевний та фізичний стан погіршився.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» просить скасувати частково рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено із порушенням норм матеріального права в частині зобовязання КП «Компанія Вода Донбасу» здійснити періодичну повірку (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобу вимірювальної техніки (водолічильника) тип ЛК-13Х, заводський № 7281335, встановленого у квартирі ОСОБА_1 та стягнення з Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. Зокрема апелянт посилається на те, що спірні правовідносини виникли до набрання чинності постанови КМУ від 08 липня 2015 року №474. Крім того, позивач сплачував за водопостачання та водовідведення до 05.12.2015 року за тарифами, до яких витрати на повірку приладів обліку не були включені, тому оплата цих послуг покладається на споживачів. Крім того, згідно із п. 24 постанови КМУ від 01.06.2011 року № 869 до складу витрат на збут включаються витрати на періодичну повірку, пломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата, тобто КП «Компанія «Вода Донбасу». Однак, на сьогодні для КП «Компанія «Вода Донбасу» тариф на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) не затверджений, а в тариф на послуги по централізованому постачанню холодної води, водовідведення не включені витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування і монтаж після повірки, їх розпломбування і опломбування. Безоплатне надання послуг з повірки та обслуговування приладів обліку води є порушенням ліцензійних умов ведення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення та тягне застосування для підприємства адміністративно-господарських санкцій, а також необґрунтованих збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ДП «Компанія «Вода Донбасу» заперечує проти вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо зобовязання зробити періодичну повірку водолічильника № 7281335, що встановлений в квартирі позивача, та ще раз наголошує на тому, що до тарифів, за якими позивач сплачував за водопостачання та водовідведення не були включені витрати на повірку приладів обліку. Крім того, вважає нараховані суми за надання послуг з водопостачання та водовідведення позивачу починаючи з 06 січня 2016 року законними, бо вони проводились за затвердженими нормами водоспоживання та у звязку із спливом міжповірочного інтервалу прибору обліку води.

У судовому засіданні апеляційного суду представник КП «Компанія «Вода Донбасу» підтримав доводи апеляційної скарги КП «Компанія «Вода Донбасу», просив її задовольнити та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не зявився; про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка.

Згідно із частиною 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: м. Добропілля Донецької області, вул. Івана Франка, 24/7, що визнається та не заперечується сторонами.

Згідно з актом вводу в експлуатацію вузла обліку холодної води № 04-1337 від 27.12.2011 року за адресою м. Добропілля Донецької області, вул. Івана Франка 24/7 встановлено засіб обліку води тип ЛК-13Х, заводський № 7281335 з наступною датою повірки не пізніше 05.12.2015 року. Згідно пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що вказаний лічильник є його власністю, так як він його купив особисто.

Повірка лічильника до теперішнього часу не здійснена.

14.03.2016 року позивач отримав від відповідача лист (повідомлення про переведення на нормативне водопоспоживання), в якому позивачу повідомлялось про те, що у звязку із закінченням міжповірочного інтервалу засобу обліку води, з 06.01.2016 року нарахування послуг водопостачання та водовідведення за адресою вул. Фрунзе 24/7 (особовий рахунок № 1/1337) проводиться за затвердженими нормами водоспоживання. Також, споживачу ОСОБА_1 вказаним листом повідомлялось про необхідність в місячний термін з дати закінчення міжповірочного інтервалу провести повірку прибору обліку води і зазначена адреса, за якою слід звертатися з даного приводу, а також вказана вартість повірки в розмірі 67,07 грн. та вартість встановлення нових вузлів обліку води 76,13 грн.

Факт отримання вказаного повідомлення позивач в судовому засіданні не оспорював.

В судовому засіданні позивач не оспорював факту того, що йому було відомо, завчасно, про строк закінчення повірочного інтервалу засобу обліку води, який встановлений у нього в квартирі, але зазначав, що будь-яких повідомлень від відповідача, в яких би йому повідомлявся строк, в який він повинен надати доступ представнику відповідача до його засобу вимірювальної техніки, він не отримував. При цьому позивач вказував на те, що ним неодноразово, в письмовій формі, зверталася увага відповідача на те, що останній повинен повідомити споживача про строк, в який останній повинен надати доступ представнику виконавця до засобу вимірювальної техніки.

Вказані факти підтверджуються актом інвентаризації від 05.10.2015 року, в якому зазначені відомості про засіб обліку, дата його наступної повірки, міститься підпис ОСОБА_1 та листи позивача на імя керівника відповідача.

Судом також встановлено, що відповідачем з моменту закінчення строку повірки приладу обліку позивача, тобто з 05.12.2015 року і до часу розгляду справи у суді повідомлень, передбачених п. 7 Порядку №474 (щодо узгодження строку доступу до засобу вимірювальної техніки) позивачу надіслано не було.

Повідомлення про переведення на нормативне водоспоживання, яке позивач отримав 14.03.2016 року та яким йому запропоновано у місячний строк з дня закінчення міжповірочного інтервалу провести повірку прибору обліку, на думку суду, не є повідомленням за формою згідно з додатком 1 до Порядку №474.

Згідно долучених до справи за клопотанням представника відповідача додатку №1 до постанови НКРЕКП від 26.11.2015 року №2869 «Структура тарифу на централізоване водопостачання Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» та додатку 105 до постанови НКРЕКП від 16 червня 2016 року №1141 «Структура тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в структуру вказаних тарифів входять витрати на збут, серед яких «інші витрати» становлять 8 491, 367 тисяч гривень на рік чи 0,0294 гривень на метр кубічний та 5236,299 грн. на рік чи 0,0192 грн. на м3. Про те, що це витрати саме на повірку засобів обліку, що є власністю компанії у вказаному додатку не зазначено та відповідачем не надано належних доказів щодо такого його посилання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга КП «Компанія «Вода Донбасу» не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції, виходячи з аналізу ст. 5 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 28, частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», пунктів 9, 15, 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 року №630, суд дійшов висновку, що в період з 05.12.2015 року по 02.08.2017 року проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) мав здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються не пізніше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з постачання холодної води та водовідведення та сплати споживачем щомісячно у складі цих послуг; виходячи з аналізу постанови КМ України від 08 липня 2015 року №474, якою затверджений Порядок подання засобів вимірювальної техніки на повірку, обслуговування та ремонт, яка набрала чинності 01.01.2016 року (пункти 6, 7, 8) суд дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо проведення робіт з періодичної повірки водолічильника позивача і ситуація, яка склалася, є наслідком саме бездіяльності відповідача; виходячи з положень Процедури встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №13 від 15.01.2015 року суд дійшов висновку про те, що виконавець послуг із постачання холодної води та водовідведення зобовязаний був самостійно розраховувати витрати на збут послуг та подавати їх до НКРЕКП разом із заявою про встановлення тарифів на послуги або разом із заявою про зміну тарифів, враховуючи діючи норми законодавства, які зобовязували останнього проводити періодичні повірки засобів обліку води за рахунок виконавця.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимоги про скасування суми боргу, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх передчасність, бо сам факт нарахування відповідачем сум за послуги водопостачання позивачу не встановлюють для остатнього будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, та не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання Добропільської міської ради прийняти рішення про призначення Управлінням праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради субсидії за період з травня 2017 року по теперішній час, суд виходив з того, що такі вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Проте повністю погодитися з такими висновками неможливо виходячи з наступного.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

Згідно ст. 16 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до частини 3 ст. 29 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України від 10.04.2014 року № 1198-VII, який набрав законної сили з 26.04.2014 року, договір на надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Згідно частини 5 ст. 19 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України від 10.04.2014 року № 1198-VII, який набрав законної сили з 26.04.2014 року, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідач визнає, що відповідно до частини 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» він станом на грудень 2015 року - січень 2016 року був та є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, які надаються позивачу, який мешкає в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Між сторонами склалися фактичні договірні відносини з надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення, які надає відповідач, а позивач їх сплачує, що підтверджується особовим рахунком № 4/1337, який відкритий відповідачем на ім'я ОСОБА_1 як споживача послуг за адресою: АДРЕСА_1.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Відповідно до п. 9 Правил, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та застосування якої до спірних правовідносин відповідач не оспорює, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.

Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Згідно акту №04-1337 вводу в експлуатацію вузла обліку холодної води від 27 грудня 2011 року за адресою м. Добропілля Донецької області, вул. Івана Франка 24/7 засіб обліку води тип ЛК-13Х, заводський № 7281335 перебуває на абонентському обліку виконавця, тобто відповідача.

Згідно акту від 27 грудня 2011 року, який складений контролером підприємства водопостачання м. Добропілля ОСОБА_2, за участю споживача ОСОБА_1 за адресою: м. Добропілля Донецької області, вул. Івана Франка 24/7 дата повірки 05.12.2011 року, строк наступної повірки не пізніше 05.12.2015 року.

На а.с. 27 міститься повідомлення про перевід на нормативне водоспоживання споживачу ОСОБА_1 наступного змісту: «У звязку з закінченням міжповірочного інтервалу Вашого індивідуального приладу обліку води нарахування послуг водопостачання і водовідведення за Вашим особовим рахунком з 06.01.2016 року здійснюється за затвердженими нормами водоспоживання. Вам необхідно в місячний термін з дати закінчення міжповірочного інтервала здійснити повірку приладу обліку води. Вартість повірки 67,07 грн.». Зазначене повідомлення отримано ОСОБА_1 14.03.2016 року.

На а.с. 28-30 містяться акти обстеження, які складені 11.12.2015 року, 15.02.2016 року,02.03.2016 року і з яких вбачається, що вручити повідомлення ОСОБА_1 немає можливості, оскільки двері ніхто не відчиняє.

Зазначеним обставинам судом першої інстанції надана відповідна правова оцінка. При цьому суд першої інстанції помилково послався на порушення вимог пунктів 7,8 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою КМ України від 8 липня 2015 року №474, оскільки, дійсно на час виникнення правовідносин між сторонами, тобто станом на 06. 12.2015 року, зазначений Порядок не набрав законної сили. Проте станом на 06.12.2015 року діяли норми частини 3 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року (в редакції Закону України від 15.04.2004 року і який набрав чинності з 01.01.2005 рок), відповідно до якої порядок подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності,- власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. При цьому частиною 10 статті 28 зазначеного Закону було передбачено, що місцеві органи виконавчої влади повинні сприяти проведенню повірки засобів вимірювальної техніки на місці їх експлуатації, у тому числі: надавати відповідні приміщення; забезпечувати допоміжним персоналом і транспортом; повідомляти власників і користувачів засобів вимірювальної техніки про час і місце проведення повірки.

Проте зазначених обставин по справі не встановлено, тому доводи апеляційної скарги КП «Компанія «Вода Донбасу» про помилковість висновку суду про недотримання КП «Компанія «Вода Донбасу» порядку подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку і щодо того, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобу вимірювальної техніки, а саме засобу обліку холодної води в квартирі позивача повинно здійснюватися за рахунок відповідача з огляду на наступне.

Правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає ОСОБА_3 України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року, який регулює відносини у сфері метрологічної діяльності та спрямований на захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань. Згідно зі статтею 21 цього Закону до видів державного метрологічного контролю і нагляду належить, зокрема, і повірка засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до частини другої статті 28 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобовязані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-,газо- і водовідведення.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду першої інстанції на норму ст.. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», в редакції, що діяла з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року не відповідає позиції, викладеній в листі-роз»ясненні Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України від 21.06.2011 року, є безпідставними, оскільки лист-роз»яснення не є нормативно-правовим актом, який обовязковий для застосування і крім того, таке розяснення надано до набрання законної сили Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», в редакції від 15.06.2004 року.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року №869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Дійсно, пунктом 24 цього Порядку передбачалось, що до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо повязані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, а саме: витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які власністю ліцензіата.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 532 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869, яка набула чинності 24.10.2014 року, тобто діяла на час виникнення між сторонами правовідносин, був затверджений Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та п. 24 Порядку від 1 червня 2011 року виключений.

Згідно з пунктом 16 зазначеного Порядку до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг споживачам, зокрема, витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків та прибудинкових територій (Типовому), який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, у спірний період (з 6 грудня 2015 року) проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинно було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 10 квітня 2014 року.

ОСОБА_3 у статті 1 визначає поняття житлово-комунальних послуг, учасників відносин у цій сфері: балансоутримувача, власника, споживача, виконавця і виробника та поняття засобу обліку.

За змістом цієї норми:

- житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- виробник субєкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

- засіб обліку прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики.

Цією нормою передбачено, що до складу внутрішньобудинкової системи входять мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Пунктами 9, 30, 32 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обовязків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обовязком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 8 Правил передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни) на які затверджуються уповноваженими органами.

З огляду на зазначені норми Закону та нормативно-правовий акт доводи апеляційної скарги з посиланням на Закони України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» є безпідставними. Крім того, зазначені Закони прийняті після виникнення правовідносин між сторонами по даній справі.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положеннями частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Тобто виробник послуг може отримати відшкодування витрат за періодичну повірку, обслуговування і демонтаж квартирних засобів обліку від виконавця послуг з утримання будинків і спору та прибудинкових територій на підставі укладених між ними відповідних договорів.

У звязку із змінами в законодавстві Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, визначеним виконавцям послуг з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення, що надається населенню, були встановлені тарифи, у структуру яких включено витрати на періодичну повірку квартирних засобів обліку води.

Відповідно до п. 16 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення включаються витрати, безпосередньо повязані із збутом послуг споживачам, а саме: витрати на оплату праці персоналу, що безпосередньо здійснює збут послуг споживачам; відрахування на загальнообовязкове державне соціальне страхування персоналу, що безпосередньо здійснює збут послуг споживачам, обсяг яких визначається виходячи з планових витрат на оплату праці; витрати на оплату службових відряджень, підготовку та перепідготовку персоналу, що безпосередньо здійснює збут послуг споживачам; витрати на амортизацію основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, безпосередньо повязаних із збутом послуг споживачам, визначені відповідно до Податкового кодексу України; витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, безпосередньо повязаних із збутом послуг споживачам (плата за оренду, страхування, ремонт, опалення, освітлення, охорону); витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води; витрати, повязані з виготовленням розрахункових документів, оплатою послуг єдиних розрахункових та інформаційно-обчислювальних центрів; витрати, повязані з виконанням робіт із збору коштів від споживачів за надані послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення за окремими договорами та дорученнями; витрати на оплату інформаційних послуг, безпосередньо повязаних із збутом послуг; витрати на оплату послуг банків та інших установ з приймання і перерахування коштів споживачів за надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення; витрати на придбання канцелярських товарів і виготовлення розрахункових документів про оплату послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення.

Пунктами 3.1-3.3 структури тарифу на централізоване водопостачання Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.11.2015 року №2869 передбачені, зокрема витрати на оплату праці; відрахування на соціальні заходи; амортизаційні відрахування. Пунктом 3.4 передбачені інші витрати, загальний показник яких складає 8 491,367 тис. грн. на рік, що дає підстави вважати, що до інших витрат віднесено інші витрати, передбачені п. 16 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), в тому числі і витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування.

Отже суд першої інстанції, дослідивши доводи представника відповідача про те, що в тариф на централізоване водопостачання та водовідведення не включені витрати на проведення планових повірок, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку води та проаналізувавши положення, передбачені Процедурою встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), затвердженою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 15 січня 2015 року №13, положення пункту 16 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), затвердженого постановою КМ України від 1 жовтня 2014 року №532, а також положення додатку №1 до постанови НКРЕКП від 26 листопада 2015 року №2869 та додатку №105 до постанови НКРЕКП від 16 червня 2016 року №1141, якими затверджено структуру тарифу на централізоване водопостачання КП «Компанія «Вода Донбасу», дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність доводів представника відповідача про те, що у період, у який виникли правовідносини між сторонами, КП «Компанія «Вода Донбасу» був затверджений тариф на централізоване водопостачання та водовідведення, який включав у себе витрати на періодичну повірку, опломбування і ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) лише засобів вимірювальної техніки, які є власністю ліцензіата, тобто компанії та не включав відповідних витрат щодо квартирних засобів обліку.

Доводами апеляційної скарги такий висновок суду також не спростований.

Отже, в цій частині рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зокрема посилався на те, що наявність заборгованості позбавляє його права на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, у звязку з чим просив зобовязати відповідача анулювати незаконно нараховану суму заборгованості в розмірі 2 460,96 грн. в тому числі і суму, яка буде нарахована на час ухвалення судового рішення, а також зобовязати Добропільську міську раду винести відповідне рішення про призначення Управлінням праці та соціального захисту населення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з травня 2017 року по теперішній час.

Пунктом 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, передбачено, що у разі коли через несплату громадянином вартості фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг припинено, громадянин набуває право на її призначення на наступний період після подання документів, що підтверджують погашення заборгованості, яка виникла за період отримання субсидії. Що підтверджує пояснення позивача щодо порушення його прав.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції ухвалив рішення про відсутність підстав для задоволення зазначених позовних вимог.

Проте, апеляційний суд вважає, що порушенням прав позивача щодо проведення повірки квартирного засобу обліку холодної води з боку відповідача, результатом якого стало нарахування йому заборгованості в сумі 2 460,96 грн., порушено його право на отримання субсидії.

Так, згідно відповіді Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради з травня 2017 року житлова субсидія ОСОБА_1 не нараховується, оскільки згідно повідомлення КП «Компанія «Вода Донбасу» станом на 01.05.2017 року він має заборгованість з оплати послуг. При цьому позивачем до апеляційного суду надані квитанції зі сплати послуг з водопостачання за спірний період, виходячи із показань лічильника.

Відповідно до ч.2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішення такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Виходячи із встановлених обставин та зазначених норм процесуального права апеляційний суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок нарахувань плати за водопостачання з додержанням норм матеріального права, виходячи з показань засобу обліку води тип ЛК-13Х, заводський № 7281335 з січня 2016 року, оскільки саме з цього періоду згідно повідомлення відповідача ОСОБА_1 нараховується плата за споживання води відповідно до нормативного водоспоживання. Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання Добропільську міську раду винести відповідне рішення про призначення Управлінням праці та соціального захисту населення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з травня 2017 року по теперішній час не підлягають задоволенню в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування нарахувань на майбутнє є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Захист прав на майбутнє законодавством не передбачений.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Добропільське виробниче управління водопроводно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» є відокремленим підрозділом юридичної особи КП «Компанія «Вода Донбасу» ().

Участь у справі як представники відповідача брали працівники Добропільського виробничого управління водопроводно - каналізаційного господарства, які діяли на підставі довіреностей, виданих саме КП «Компанія «Вода Донбасу», тобто юридичною особою.

Проте суд першої інстанції зазначеного не врахував та в порушення ст. 48 ЦПК України зобовязав здійснити провести періодичну повірку лічильника, встановленого у квартирі ОСОБА_1 Добропільське виробниче управління водопроводно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», яке не може бути ні відповідачем у справі, ні боржником у виконавчому провадженні.

Враховуючи зазначене порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд відповідно до частини 4 ст. 367 ЦПК України виходить за межі доводів апеляційної скарги, і вважає, що на підставі ч. 5 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині зобов'язання Добропільського виробничого управління водопроводно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» провести періодичну повірку за власний рахунок та стягнення судового збору слід змінити, постановивши його стосовно юридичної особи - КП «Компанія «Вода Донбасу».

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2018 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Комунальне підприємство Компанія «Вода Донбасу» за власний рахунок провести періодичну повірку (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобу вимірювальної техніки (водолічильника) тип ЛК-13Х, заводський № 7281335, встановленого у квартирі ОСОБА_1 за адресою: м.Добропілля Донецької області, вул.Івана Франка 24/7.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № 04-1337 від 27.12.2011 року за адресою м. Добропілля Донецької області, вул. Івана Франка 24/7, відкритому на імя ОСОБА_1, з січня 2016 року, виходячи з показань засобу обліку води тип ЛК-13Х, заводський № 7281335.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання Добропільської міської ради про призначення Управлінням праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з травня 2017 року по теперішній час відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь держави судовий збір в розмірі 640.00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 04 червня 2018 року.

ОСОБА_4Санікова