Справа № 161/1563/18
Провадження № 2/161/1347/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Загоровській І.І.,

з участю позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в якості законного представника малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2011 року шлюб між нею та ОСОБА_6 було розірвано.

Від спільного життя у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.12.2014 року ОСОБА_6 було визнано недієздатним та призначено опікуна його рідну сестру ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 отримує пенсію, 20 % із якої перераховується на користь опікуна ОСОБА_3 Будь-якої допомоги відповідач не надає, фінансово не підтримує.

Зазначає, що в даний час дитина потребує більшого матеріального утримання і вона одна не може утримувати дочку належним чином, тому призначений розмір аліментів буде вагомою допомогою по утриманню малолітньої дитини.

В звязку з наведеним, просить стягувати щомісячно із ОСОБА_3, опікуна ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн до досягнення нею повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 31.05.2018 року замінено первинного відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_6 інтереси якого представляє ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили стягувати з ОСОБА_6 аліменти в сумі 2000 грн.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову.

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_1 України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-III, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії та не заперечується сторонами (а.с.8). Дитина проживає з матірю, яка здійснює її виховання та догляд.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2011 року шлюб між, ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Соботович) ОСОБА_7 та ОСОБА_6, який зареєстрований 27.07.2003 року Жабченською сільською радою Горохівського району Волинської області, актовий запис № 03 розірвано (а.с. 5).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.12.2014 року ОСОБА_6 було визнано недієздатним та призначено опікуна його рідну сестру ОСОБА_3 (а.с.7)

Однак дані обставини не є підставою для звільнення відповідача від обовязку утримувати спільну із позивачем малолітню дитину, проте повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів.

Підставу звільнення батьків від обовязку утримувати дитину, визначено ст. 188 СК України.

За цією нормою батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Як даною нормою, так і іншими нормами Сімейного кодексу України не передбачено, що визнання особи недієздатною є підставою для припинення обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Водночас ч. 2 ст. 15 СК України чітко передбачає, що майновий обовязок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обовязок особистого немайного характеру припиняється у звязку з неможливістю його виконання.

Оскільки сплата аліментів на утримання неповнолітньої дитини є майновим обовязком, тому з аналізу змісту ст. 15 СК України вбачається, що визнання особи недієздатною не припиняє її обовязок утримувати свою неповнолітню дитину. Такий обовязок виконує опікун за рахунок коштів недієздатної особи.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Довідки Рожищенського обєднаного управління пенсійного Фонду України від 20.02.2018 року № 1248/02-20-21 ОСОБА_6 перебуває в Олицькому будинку інтернаті та отримує пенсію по 2 групі інвалідності загального захворювання з 27.01.2011 року довічно. Розмір призначеної пенсії 1452.01 грн. До отримання 363 грн (відрахування 75 відсотків Олицькому будинку інтернату).

Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Здійснення обовязку по утриманню дитини не вимагає особистих, усвідомлених, тобто вольових рішень носія цього обовязку. Тому існування та здійснення цього обовязку не залежить від дієздатності особи.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» під час перебування пенсіонера на повному державному утриманні у відповідній установі йому виплачується 25 відсотків призначеної пенсії. У випадках, якщо розмір його пенсії перевищує вартість утримання, виплачується різниця між пенсією і вартістю утримання, але не менше 25 відсотків призначеної пенсії.

Якщо у пенсіонера, який перебуває у відповідній установі на повному державному утриманні, є непрацездатні члени сім'ї, які перебувають на його утриманні, пенсія виплачується в такому порядку: 25 відсотків пенсії - самому пенсіонерові, а інша частина пенсії, але не більш як 50 відсотків призначеного розміру пенсії - зазначеним членам сім'ї.

Частина пенсії, що залишилася після виплати суми пенсії пенсіонеру та членам його сім'ї відповідно до частин першої і другої цієї статті, перераховується до установи , де пенсіонер перебуває на повному державному утриманні, за його особистою заявою. Зазначені кошти зараховуються на банківські рахунки цих установ понад бюджетні асигнування і спрямовуються виключно на поліпшення умов проживання в них пенсіонерів у порядку , що визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім того, суд бере до уваги також, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році встановлений прожитковий мінімум дітей віком від 6 років з 01 січня 2018 року - 1860 гpивень. Даний прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків. Однак визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є інвалідом ІІ групи, має дохід лише у вигляді пенсії по інвалідності, в силу захворювання не може працевлаштуватись та отримати інші доходи, а також, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як батька, так і матері, тому з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі 50 % частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб малолітньої дитини. З огляду вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що незважаючи на визнання ОСОБА_6 недієздатним, він і надалі зобовязаний утримувати свою малолітню доньку до досягнення нею повноліття за свій рахунок, а виконання цього обовязку покладається на опікуна ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. ст.15, 180,181, 182, 184, 192, 199 Сімейного кодексу України, Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50 % всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконання майнового обовязку по сплаті аліментів ОСОБА_6 за його рахунок покласти на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, котра проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.06.2018 року.

Cуддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_8