АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3477/17 22-ц/774/1265/К/18А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 182/3477/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Чубіна А.В.,

сторони : позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розів порядку ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргоювідповідача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року, ухваленого суддею Тихомировим І.В. у м. Нікополі,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання на період навчання.

В мотивування заявлених вимог зазначила, щовідповідач ОСОБА_2 є її батьком. На даний час вона навчається на денній формі навчання Запорізького Державного медичного університету, тому не має можливості працювати, та потребує матеріальної допомоги. Стипендію вона не отримує, знаходиться на утриманні матері, проживає у гуртожитку в іншому місті. Відповідач працює, отримує регулярний офіційний дохід та має фінансову можливість їй допомагати, яку в добровільному порядку не надає. Тому позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частина з усіх його доходів на її утримання до закінчення навчання до 30 червня 2020 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 05 липня 2017 року до 30.06.2020 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років. Допущено негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2В подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження доказів, ставить питання про скасування рішення суду в частині розміру аліментів та ухвалення нового про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом не враховано, те що він піклується про свою матір, яка є пенсіонером, хворіє та потребує допомоги, також на утриманні у відповідача знаходиться дружина. Не враховано можливість надавати матеріальну допомогу матірю ОСОБА_3, яка офіційно працює в Структурному підрозділі «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця», має стабільний дохід та інших утриманців на своєму утриманні не має.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується лише в частині визначеного розміру аліментів, тому в іншій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1, є донькою відповідача ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 051639 від 02 серпня 1999 року (а.с.6).

Згідно довідки з місця навчання ОСОБА_1 є студенткою денного відділення 2-го курсу Запорізького державного медичного університету, медичного факультету, термін навчання до 30 червня 2020 року (а.с.33).

Відповідач ОСОБА_2 працює в ЧАО «СЕНТРАВИС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», що підтверджується довідкою № 1272 від 07 березня 2018 року, отримуючи середньомісячної зарплату в розмірі 20336,12 грн. (а.с.51).

Мати позивача ОСОБА_3 працює в Структурному підрозділі «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця»( а.с. 49), середньомісячна зарплата, якої становить 8301,58 грн.

Задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 05 липня 2017 року до 30 червня 2020 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років, суд першої інстанції виходив з майнового стану сторін, обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей за умови навчання в учбовому закладі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 аліментів на період її навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України та не заперечується відповідачем в апеляційній скарзі.

Проте з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обовязок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив з факту досягнення ОСОБА_1 повноліття й продовження нею навчання, при цьому визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги відповідача, що при визначенні розміру аліментів, суд не взяв до уваги матеріальне становище іншого з батьків, а саме матері позивача, яка працює,отримує заробітну плату, що свідчить про здатність надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, що є також її обовязком передбаченим діючим законодавством.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності визначення аліментів у твердій грошовій сумі колегією суддів відхиляються, оскільки, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі. Проте, ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів про отримання ним нерегулярного чи мінливого доходу, а також щодо отримання частини доходу в натурі, згідно матеріалів справи він отримує стабільний щомісячний заробіток.

Що ж стосується доводів відповідача щодо неврахування судом першої інстанції його сімейного стану, наявності на його утриманні матері ІНФОРМАЦІЯ_2, яка отримує пенсію та дружини , яка не працює, колегія суду вважає необґрунтованими й визначає ці обставини як такі, що не підлягають врахуванні при визначенні розміру аліментів, оскільки доказів щодо утримання матері та дружини не надано, обовязок з утримання матері та дружини відповідача на нього діючим законодавством не покладений.

Враховуючи вимоги Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» , яким установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 травня - 1684 гривень, з 1 грудня - 1762 гривень. Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» , яким установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року 1762 гривень., виходячи із середньомісячної зарплати відповідача ОСОБА_2, розмір якої становить 20336,12 грн. та в разі вирахування аліментів на навчання доньки ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частина від заробітку відповідача, тобто в розмірі близько 3389,35 грн., залишок заробітку відповідача ОСОБА_2 буде становити 16946,77 грн., що складає більше 50 % від його заробітку та доходів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та змінення рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 зменшивши цей розмір до 1/6 частини, буде достатнім для належного матеріального забезпечення ОСОБА_1 на період її навчання.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року, змінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на час навчання, починаючи з 05.07.2017 року до 30.06.2020 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років, зменшивши цей розмір до 1/6 частини.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 05 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: