АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 757/76070/17-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Матійчук Г.О.

31 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Семенюк Т.А., Прокопчук Н.О.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрзалізниця», ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» та просив визнати незаконним та скасувати рішення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16.11.2017 в частині дострокового припинення повноваження голови правління ОСОБА_1 та дострокового припинення дії контракту від 30.05.2017 №79-3/1-1, укладеного між ПАТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 з 17.11.2017 (останній робочий день) через невиконання останнім обов'язків, покладених на нього контрактом, а саме щодо безпосередньої організації і забезпечення ефективної і прибуткової діяльності ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод»; поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» з 16.11.2017, допустивши в цій частині негайне виконання рішення; стягнути з ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустивши в цій частині негайне виконання рішення.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2018 позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить винести постанову про скасування ухвали суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд виносячи оскаржувану ухвалу заборонив позивачу доступ до правосуддя, який гарантований Конституцією України. Зазначив, що звернувся із відповідним позовом до суду в строки, передбачені ст. 233 КЗпП України. Вказав на посилання в позовній заяві на розмір середнього заробітку в сумі 91 204,37 грн.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4886/2018
Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки, зазначені в ухвалі суду, позивач в повній мірі не усунув, а саме: не зазначив ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, не надав розрахунок сум, що стягуються.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрзалізниця», ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» та просив визнати незаконним та скасувати рішення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16.11.2017 в частині дострокового припинення повноваження голови правління ОСОБА_1 та дострокового припинення дії контракту від 30.05.2017 №79-3/1-1, укладеного між ПАТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 з 17.11.2017 (останній робочий день) через невиконання останнім обов'язків, покладених на нього контрактом, а саме щодо безпосередньої організації і забезпечення ефективної і прибуткової діяльності ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод»; поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» з 16.11.2017, допустивши в цій частині негайне виконання рішення; стягнути з ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустивши в цій частині негайне виконання рішення (а. с. 2-7).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2017 вказану заяву залишено без руху. Зазначено, що позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність ст.ст. 175, 176 ЦПК України (а. с. 9-10).

На виконання вказаної ухвали суду 02.02.2018 ОСОБА_1 подано позовну заяву в новій редакції (а. с. 13-21).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, при залишенні позову без руху, позивачу надається десять днів для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що позивач у встановлені законодавством строки надав до суду нову редакцію позовної заяви на виконання ухвали суду від 22.12.2017, висновки суду першої інстанції щодо визнання позовної заяви неподаною, колегія вважає неправильними.

Щодо вимоги суду першої інстанції про невиконання позивачем вимог ст. 175 ЦПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Зазначені недоліки ОСОБА_1 усунуті відповідно до змісту позову від 02.02.2018.

Згідно з п.п. 1, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати рішення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16.11.2017 в частині дострокового припинення повноваження голови правління ОСОБА_1 та дострокового припинення дії контракту від 30.05.2017 №79-3/1-1, укладеного між ПАТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 з 17.11.2017 (останній робочий день) через невиконання останнім обов'язків, покладених на нього контрактом, а саме щодо безпосередньої організації і забезпечення ефективної і прибуткової діяльності ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод»; поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» з 16.11.2017, допустивши в цій частині негайне виконання рішення; стягнути з ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустивши в цій частині негайне виконання рішення.

Отже, позивач звернувся до суду із двома немайновими та однією майновою вимогою.

У позовній заяві зазначено, що відповідно до довідки від 08.12.2017 №8995 його середня заробітна плата складає 91 204,37 грн. та надав відповідні документи (а. с. 19-20).

Відповідно до ст. 235 КЗпП в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП).

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що суд, який розглядає трудовий спір в залежності від вирішення справи визначає розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 22.12.2017 виконано, зокрема вимоги п. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу на момент подачі позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк