АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3890/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 та просило стягнути солідарно з відповідачів 7522,53 дол. США заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 06 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 066-2008-2577 та додатки й додаткові угоди до нього, що складають його невід'ємну частину, за умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит, в сумі 78 000 дол. США, зі сплатою 16,95 % річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 50,85 % річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 01 серпня 2028 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

06 серпня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 066-2008-2577-Р, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Посилаючись на те, що позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконував умови договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка загальна склала 7522,53 дол. США, просив стягнути з відповідачів вказану суму заборгованість у солідарному порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року позов задоволено.

В апеляційних скаргах представники відповідачів, за змістом, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_5 мотивована тим, що оскільки іпотечна квартира по споживчому кредиту в іноземній валюті була реалізована за згодою ПАТ «Універсал банк», а кошти від реалізації квартири були внесені на погашення за кредитним договором №066-2008-2577 (на споживчі потреби) від 06 серпня 2008 року, тому у відповідності до п. 2 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ПАТ «Універсал банк» заборонено примусово стягувати інше майно, у тому числі грошові кошти (ст.190, ст.177 ЦК, гроші є складовою частиною майна) в рахунок погашення залишку по кредитному договору № 066-2008-2577 (на споживчі потреби) від 06 серпня 2008 року, який залишився внаслідок недостатності коштів, одержаних позивачем (стягувачем кредитних коштів) від реалізації предмета іпотеки.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначено, що остільки позивач подав позов 31 серпня 2015 року, а прострочення по сплаті першого чергового щомісячного платежу по кредиту і процентах виникла з 01 лютого 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку з моменту настання строку погашення першого чергового платежу, порука ОСОБА_3 є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, що не врахована.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши представників відповідачів, які підтримали апеляційні скарги, представника ПАТ «Універсал Банк», яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарги, вважає апеляційні скарги такими, що підлягають задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, 06 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 066-2008-2577 та додатки й додаткові угоди до нього, що складають його невід'ємну частину, за умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 78 000 дол. США, зі сплатою 16,95 % річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 50,85 % річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 01 серпня 2028 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.4-15 т.1).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 06 серпня 2008 року укладено договір поруки № 066-2008-2577-Р, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції у розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі (а.с.16-18 т.1).

Ухвалюючи рішення, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав до стягнення з відповідачів кредитної заборгованості, проте з визначеним судом розміром заборгованості, що підлягає стягненню з кожного з боржників, погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи доведено, що кредитодавець надав грошові кошти ОСОБА_5, проте останній в порушення умов кредитного договору, належним чином не виконував зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апеляційної скарги про те, що оскільки іпотечна квартира по споживчому кредиту в іноземній валюті була реалізована за згодою ПАТ «Універсал банк», а кошти від реалізації квартири були внесені на погашення за кредитним договором № 066-2008-2577 (на споживчі потреби) від 06 серпня 2008 року, тому у відповідності до п. 2 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ПАТ «Універсал банк» заборонено примусово стягувати інше майно, у тому числі грошові кошти (ст. 190, ст. 177 ЦК, гроші є складовою частиною майна) в рахунок погашення залишку по кредитному договору № 066-2008-2577 (на споживчі потреби) від 06 серпня 2008 року, який залишився внаслідок недостатності коштів, одержаних позивачем (стягувачем кредитних коштів) від реалізації предмета іпотеки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Статтею 190 ЦК України встановлено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч. 1). Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (ч. 2).

Таким чином, встановлений Законом мораторій не може бути застосований в даному випадку, остільки банком заявлено вимоги про стягнення грошових коштів, а не іншого об'єкта нерухомості.

При цьому, колегія суддів враховує й ту обставину, що згаданий Закон набув чинності 12 серпня 2015 року, в той час як іпотечне майно було реалізовано у липні 2012 року.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (п.1.4 договору поруки) (а.с.16-17 т.1).

За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до поновлення прав позивача .

Між тим, розмір стягненої районним судом з боржника та поручителя заборгованості підлягає зміні, враховуючи наступне.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно із п. 2.4 кредитного договору від 06 серпня 2008 року погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів. Під терміном «щомісячний платіж» сторони розуміють платіж, який складається із частини погашення основної суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом за попередній платіжний період. Під терміном «платіжний період» сторони розуміють період, що дорівнює одному календарному місяцю: з дати, в яку повинен бути сплачений попередній щомісячний платіж до дати, встановленої в графіку погашення, для сплати наступного щомісячного платежу. Перший платіжний період відраховується з дня видачі кредиту по день, що передує даті здійснення першого щомісячного платежу згідно графіку погашення. Позичальник зобов'язується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно п. 2.1.3 даного договору. Позичальник доручає кредитору самостійно направляти кошти на погашення заборгованості позичальника у порядку та черговості, визначених п. 2.8. цього договору та іншими умовами цього договору. При цьому, під терміном «дата погашення щомісячних платежів» сторони розуміють останній робочий день, що передує «01» числу кожного місяця. Під терміном «дата прострочення сплати суми основного боргу» сторони розуміють перший календарний день, що слідує за вищевказаною датою погашення щомісячного платежу (а.с.4 т.1).

Встановлено, що кредитним договором визначено сплату 16,95 % річних за користування кредитом, а у випадку користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 50,85 % річних (п.п. 1.1, 1.1.1 кредитного договору).

Пунктом 2.5. вказаного договору розмір щомісячного платежу встановлений в графіку погашення кредиту, що викладений у додатку № 2 до даного договору.

В матеріалах справи міститься графік платежів, яким визначена сума платежу за розрахунковий період (а.с.12-14 т.1)

Відповідно до п.п. 6.1 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим договором.

Встановлено, що на виконання умов договору в частині сплати тіла кредиту відповідачем останній платіж, в сумі 10,98 дол. США було внесено 01 січня 2015 року (а.с.21 т.1).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Договором поруки, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Зазначена правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року № 6-1455цс17, в якій були встановлені подібні правовідносини, зі змістом якої погодився й Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2018 року у справі № 61-4560св18.

Проте, вказане не було враховано районним судом при винесенні оскаржуваного рішення, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Встановлено, що з позовом у суд кредитор звернувся 31 серпня 2015 року й шестимісячний строк охоплюється періодом з 01 березня 2015 року (а. с.43 т.1).

Отже, слід обчислювати нарахування боргових сум, які підлягають стягненню з поручителя до збігу шестимісячного строку з моменту пред'явлення позову.

Відповідно до справи, в частині щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів за лютий 2015 року заборгованість не підлягає стягненню з поручителя, остільки в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України в цій частині порука є припиненою.

З урахуванням долученого до справи розрахунку, який узгоджується зі змістом договору та обставинами справи за кредитними зобов'язаннями (а.с.19-21 т.1), на користь ПАТ «Універсал Банк» підлягає стягненню заборгованість у наступному розмірі :

- з ОСОБА_5 за період з 01 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року - 90,63 дол. США, що еквівалентно 2447 грн. 01 коп. (1 дол. США = 27 грн.), яка складається з 10,98 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту, 65,75 дол. США - прострочена заборгованість по відсоткам, 2,76 дол. США - прострочена заборгованість по підвищеним відсоткам;

- з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у солідарному порядку з 01 березня 2015 року по 29 липня 2015 року - 7431,90 дол. США, що еквівалентно 200 661 грн. 30 коп. (1 дол. США = 27 грн.), яка складається з 11,14 дол. США - сума платежу за період за період з 01 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року, 10,98 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту, 65,75 дол. США, прострочена заборгованість по відсотках, 2,76 дол. США - прострочена заборгованість по підвищеним відсоткам.

Враховуючи вищенаведене, посилання апеляційної скарги ОСОБА_3, що остільки позивач подав позов 31 серпня 2015 року, а прострочення по сплаті першого чергового щомісячного платежу по кредиту і процентах виникла з 01 лютого 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку з моменту настання строку погашення першого чергового платежу, а тому порука ОСОБА_3 є припиненою у повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, - колегія суддів визнає необґрунтованими, остільки з урахуванням вищевикладених обставин та положень правової позиції Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1455цс17, порука ОСОБА_3 за кредитними зобов'язаннями є припиненою за період з 01по 28 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

За таких обставин, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року слід змінити, а резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом, в розмірі 90,63 дол. США, що еквівалентно 2447 грн. 01 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом, в розмірі 7431,90 дол. США, що еквівалентно 200 661 грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» витрати по справі, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 879 грн. 03 коп.

Стягнути зОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» витрати по справі, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 783 грн. 11 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитом, в розмірі 90,63 дол. США, що еквівалентно 2447 грн. 01 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитом, в розмірі 7431,90 дол. США, що еквівалентно 200 661 грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по справі, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 879 грн. 03 коп.

Стягнути зОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по справі, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 783 грн. 11 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 червня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: