Справа №720/573/18
Провадження № 2/720/411/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Новоселиця.

Новоселицький районний суд Чернівецької області, у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Мелещук К.О.,

сторін по справі:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області,

- про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 30 березня 2017 року померла мати позивача ОСОБА_3. На момент смерті вона була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Калинова, 71 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, який в період 1990-1991 роки відносився до категорії колгоспний двір та станом на дані роки в ньому ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав. Даний житловий будинок до 07 жовтня 1988 року належав ОСОБА_4, яка померла 07 жовтня 1988 року, яка залишила заповіт на користь позивача ОСОБА_2, однак спадщину за законом як спадкоємець першої черги прийняла мати позивача ОСОБА_3, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та з часу смерті ОСОБА_4 даний житловий будинок рахується за ОСОБА_3.

За своє життя 04 листопада 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2.

Спадкоємців за законом після смерті 30 березня 2017 року ОСОБА_3 немає.

Позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса позивачу ОСОБА_2 відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе.

Просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літер А, сарай літер Б, Г, літня кухня літера В, вбиральня літер Д, колодязь № 1, огорожа №2-3, розташований по вул. Калинова, 71 с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, після смерті 30 березня 2017 року ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не зявився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності.

Суд вислухавши думку представника позивача враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є обєктом права приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася 16 грудня 1950 року, про що складений актовий запис № 04, батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

07 жовтня 1988 року померла ОСОБА_4, про що складений актовий запис № 46 та про, що свідчить свідоцтво про смерть серії І-МИ № 175448.

ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті по вул.. Калинова, 71 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, що підтверджується довідкою № 1106 від 15.05.2018 року виданою Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області.

За життя 03 серпня 1988 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті 07 жовтня 1988 року ОСОБА_4 була її донька ОСОБА_3, інших спадкоємці не було, про що свідчить довідка № 2331 від 21.05.2018 року видана Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області.

Спадщину після смерті 07 жовтня 1988 року ОСОБА_4 прийняла за законом її донька ОСОБА_3, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

З довідки № 1104 від 15.05.2018 року виданої Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області вбачається, що житловий будинок по вул. Калинова, 71 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області де проживала померла ОСОБА_4 згідно по господарським книгам рахується за ОСОБА_3.

30 березня 2017 року померла ОСОБА_3, про що складений відповідний актовий запис № 18 та про, що свідчить свідоцтво про смерть серії І-МИ №175274.

За життя 04 листопада 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт зареєстрований в реєстрі за № 615 та посвідчений секретарем Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на житловий будинок по вул.. Калинова, 71 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, яке станом на 1990-1991 роки відносилося до категорії колгоспний двір та станом на дані роки в ньому ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав.

Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позивач ОСОБА_2 своєчасно прийняв спадщину за заповітом після смерті 30 березня 2017 року матері ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву до приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 від 03 квітня 2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Тарасівці Новоселицького району, після смерті 30 березня 2017 року ОСОБА_3, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач ОСОБА_2 своєчасно прийняв спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Також представник позивача звернувся з усним клопотанням про повернення позивачу ОСОБА_2 50 % сплаченого судового збору.

Суд вирішуючи питання щодо судових витрат приймає до уваги, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору по квитанції від 13.04.2018 року в сумі 1909 грн. 33 які є обґрунтованими та пропорційними заявленому позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги до початку розгляду справи по суті тобто у процесі підготовчого судового засідання що і стало підставою для винесення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому на підставі викладеного суд вважає за необхідним, повернути з державного бюджету 954 грн. 67 коп., що дорівнює 50 % ( пятдесят відсотків судового збору) сплаченого при поданні позову на користь ОСОБА_2.

Розпорядником коштів місцевого бюджету Новоселицького району є управління державного казначейства у Новоселицькому районі, яке уповноважене повертати сплачений сторонами судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 80, 82, 142, 176, 200, 245, 246, 258-273, 354 ЦПК України і на підставі ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.. 7 ЗУ «Про судовий збір», суд, -

ухвалив:

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КР 489892 виданий Новоселицький РВ УМВС України у Чернівецькій області 23 грудня 1999 року, ІПН: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок літер А, сарай літер БГ, літня кухня літера В, вбиральня літер Д, колодязь № 1, огорожа №2-3, розташований по вул. Калинова, 71 с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, після смерті 30 березня 2017 року ОСОБА_3.

Повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КР 489892 виданий Новоселицький РВ УМВС України у Чернівецькій області 23 грудня 1999 року, ІПН: НОМЕР_1 50% сплаченого судового збору відповідно до квитанції від 13.04.2018 року в сумі 954 грн. 67 коп. (девятсот пятдесят чотири гривні 67 копійок) з Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Вівчар Г.А.