ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1659/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Даниленко В.В.

за участю секретаря Пасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

12.09.2017 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності взаєморозуміння в подружньому житті. На час звернення до суду вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Відповідач не надає коштів на утримання спільної малолітньої доньки, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) позивач має право на стягнення аліментів на утримання дитини.

Позивачка подада до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 06.10.2012 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1828 /а.с.6/.

За час подружнього життя у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3/а.с.7-8/.

Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, у зв'язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства.

Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, при цьому позивачці необхідно повернути дошлюбне прізвище "ОСОБА_2".

Крім того, судом встановлено, дитина на даний час проживає з матір'ю, яка належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Оскільки донька проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання. Враховуючи, відсутність домовленостей між батьками щодо утримання дитини аліменти підлягають стягненню за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Враховуючи вищевикладене та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини, щомісячно, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Як наголошує ч.1, ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

За правилами ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Як регламентовано ч.1, ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що позивачка зареєстрована за адресою: м. Київ, (мкр.Бортичі) вул.Коцюбинського 1 (а.с.10), також проживає з дитиною. Вік дитини, що дитина фізіологічно та морально пов'язана з природою матері, яка піклується і турбується за його стан здоров'я та духовний розвиток. За таких обставин суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю, яка має задовольний фінансовий стан, належні житлові умови та вкладає всі зусилля для забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.133, 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1280 грн. 00 коп. судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу, які були сплачені позивачкою при зверненні до суду, що документально підтверджено квитанцією, та судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. в частині визначення місця проживання дитини.

При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з позовною заявою в частині стягнення аліментів, відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 81, 133, 141, 223, 263-265 ЦПК України, на підставі ч.1, ст.51 Конституції України, ст. 3, 112, 113, 160-161, 163 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб зареєстрований у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, 06.10.2012 року, актовий запис №1828 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.09.2017 року до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з матір'ю ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1280 грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: