Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 388/2505/13-ц

провадження № 61-1502св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2014 року у складі судді Степанова С. В. та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2015 року у складі колегії суддів: Сукач Т. О., Мурашка С. І., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 10 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», і ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 61, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 75 000 грн для задоволення поточних потреб зі сплатою 16 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 09 жовтня 2017 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за вказаним кредитним договором, цього ж дня між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладений договір іпотеки, за яким іпотекодавці передали банку в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступив компанії свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов'язання за зазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 21 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 122 441 грн 45 коп., яка складається з: 61 250 грн заборгованості за кредитом, 45 024 грн 50 коп. заборгованості за відсотками, 10 484 грн 75 коп. заборгованості за комісіями, 5 682 грн 20 коп. пені, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила суду, що позивач не надав суду доказів на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору, що дають можливість однозначно стверджувати, що сума заборгованості за кредитом відповідача становить 122 441 грн 45 коп, і також понесених судових витрат 1 224 грн 41 коп.

Заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 й належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 61, що станом на 21 жовтня 2013 року становить 122 441 грн 45 коп., шляхом проведення прилюдних торгів у межах виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання по солідарне стягнення судового збору з відповідачів.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки суд установив наявність заборгованості, яка утворилась внаслідок неналежного виконання кредитних зобов'язань.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення судом питання про розподіл судових витрат змінено, стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» по 612 грн 21 коп. з кожного на відшкодування сплаченого судового збору. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, суд апеляційної інстанції виходив з того, що законом не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в іншій частині, суд вказав на те, що оскільки ОСОБА_5 належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування, то іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У вересні 2016 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2015 року, в якій просила скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Касаційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, звертаючи стягнення на предмет іпотеки, не зазначив його початкову ціну, що суперечить правовому висновку Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1239цс16.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У листопаді 2017 ТОВ «Кредитні ініціативи» подано заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими вартість предмета іпотеки може значно змінюватись у часі (справа перебувала в провадженні понад два роки), у зв'язку з чим висока початкова ціна для реалізації предмета іпотеки, встановлена під час високих цін на нерухомість, зробить неможливим реалізацію предмета іпотеки під час знецінення нерухомості, чим суттєво обмежить право кредитора на захист. Проведення постійних судових експертиз щодо встановлення актуальної початкової ціни для реалізації предмета іпотеки не тільки б затягували час розгляду справи, але й поклали б невиправдане фінансове навантаження на позивача (та згодом відповідача) у вигляді плати за послуги судового експерта. Крім того, в позові зазначена ціна предмета іпотеки, яка встановлювалася в самому договорі (166 000 грн). При розгляді справи сторони з такою оцінкою погодилися, в цьому випадку в суду не було підстав не брати її до уваги, оскільки вона є умовою іпотечного договору.

Ухвалою від 29 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2018 року касаційне провадження у цій справізупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 235/3619/15-ц.

Ухвалою від 23 травня 2018 року поновлено касаційне провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції, яке не змінене рішенням апеляційного суду, та рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 10 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», і ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 61, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 75 000 грн для задоволення поточних потреб зі сплатою 16 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 09 жовтня 2017 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладений договір іпотеки, за яким іпотекодавці передали банку в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 1.1 договору іпотеки цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору від 10 жовтня 2007 року № 61 (а також договорів про внесення змін до нього), укладеного між іпотекодержателем та позичальником ОСОБА_5, за умовами якого останній зобов'язаний в порядку, передбаченому кредитним договором, повернути іпотекодержателю до 09 жовтня 2017 року кредит у розмірі 75 000 грн згідно з графіком.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадку, якщо у момент настання строку виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки: сум процентів, сум комісійної плати за управління та обслуговування кредиту, процентів відповідно до пункту 6.3 кредитного договору, та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу) та інших грошових зобов'язань, що передбачені кредитним договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з цим договором у добровільному (позасудовому) порядку.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступив компанії свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вказаним кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором станом на 21 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 122 441 грн 45 коп., яка складається з: 61 250 грн заборгованості за кредитом; 45 024 грн 50 коп. заборгованості за відсотками; 10 484 грн 75 коп. заборгованості за комісіями; 5 682 грн 20 коп. пені.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У справі, яка розглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором, порушення обов'язків іпотекодавцем, прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, така вартість майна змінилася.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 21 березня 2018 року № 14-11цс18.

У названій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що лише незазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції, яке не змінене рішенням апеляційного суду, та рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2014 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: А. С. Олійник

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик