Ухвала

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 753/13570/15-ц

провадження № 61-12187св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд»,
відповідач - ОСОБА_2,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. P., Невідомої Т. О.,

Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (далі - ДП Міноборони України «Укрвійськбуд») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що ДП Міноборони України «Укрвійськбуд» має відокремлений структурнийпідрозділ - філію державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 Домобудівельний комбінат» (далі - ФДП Міноборони України «Укрвійськбуд» 135 ДБК»), на балансі якого перебуває гуртожиток АДРЕСА_1.

05 квітня1988 року Міноборони СРСР видало ОСОБА_2 ордер № 401 для проживання разом з членами її сім'ї в кімнаті НОМЕР_1 даного гуртожитку.

Посилаючись на те, що відповідач також самовільно зайняла кімнати НОМЕР_2 та НОМЕР_3 гуртожитку АДРЕСА_1 та, незважаючи на вимогу позивача звільнити їх, продовжує там проживати, ДП Міноборони України «Укрвійськбуд» просило виселити ОСОБА_2 з членами її сім'ї

із займаного приміщення без надання іншого.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року (у складі судді Лужецької О. Р.) у задоволенні позову ДП Міноборони України «Укрвійськбуд» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України у справі

№ 6-2913цс15 від 27 січня 2016 року, за вимогами позивача минув строк позовної давності та останній не надав до суду жодного доказу на підтвердження того, що строк був пропущений з поважних причин, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ДП Міноборони України «Укрвійськбуд» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2 з кімнат НОМЕР_2, НОМЕР_3 гуртожитку АДРЕСА_1 у кімнату НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 проживала у спірних кімнатах протягом тривалого часу без законних підстав. Таким чином положення статті 267 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки право на спірні кімнати гуртожитку у відповідача та членів її сім'ї у законних спосіб не виникло і підстав для цього не має, а зайняття житла без належних правоустановчих документів є грубим порушенням прав власника, а саме позивача.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Крім того, апеляційний суд не досліджував причини пропуску позовної давності та не перевірив, чому позивач звернувся за захистом свого порушеного права лише у 2015 році.

Разом з тим, погоджуючи у 1994 році можливість проживання ОСОБА_2 та членів її сім'ї у спірних кімнатах гуртожитку, позивач уклав з відповідачем договір найму житла. ЖК УРСР не містить окремих положень про строки позовної давності, проте, як передбачено статтею 62 цього Кодексу, при розгляді спорів, що випливають з договору найму жилого приміщення, суд застосовує норми цивільного законодавства (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України у справі

№ 6-2913цс15 від 27 січня 2016 року).

У серпні 2016 року ДП Міноборони України «Укрвійськбуд» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. На час розгляду справи позивач права на зайняття спірних кімнат у гуртожитку, а саме ордер, не мала, у зв'язку з чим рішення апеляційного суду не відповідає нормам закону. Таким чином касаційну скаргу просило відхилити.

03 березня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 653/1096/16-ц за позовом

Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - комунальне підприємство «Міське житлове будівництво», про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у службовій квартирі, їх виселення та зняття з реєстрації, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених

у раніше ухвалених рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 27 січня 2015 року № 6-2913цс16).

Правовідносини щодо виселення без надання іншого жилого приміщення є подібними тим, що виникли у справі № 653/1096/16-ц, яку передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки справа № 653/1096/16-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 753/13570/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 653/1096/16-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик