СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м.Снігурівка

Справа № 485/304/18

Провадження № 2/485/328/18

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Семенаки А.Г.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (місце реєстрації - АДРЕСА_3; місце проживання - 54002, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення грошових коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позовну заяву мотивує тим, що 23 серпня 2013 року уклала з відповідачкою договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_2 за яким у рахунок часткової сплати вартості будинку передала останній за розписками 2800 доларів США. Повна вартість будинку була встановлена у розмірі 9000 доларів США.

Посилаючись на те, що відповідачка відмовилася від нотаріального посвідчення договору, вони не досягли угоди щодо ціни договору у разі зміни курсу іноземної валюти, просить визнати договір купівлі-продажу будинку недійсним та стягнути з відповідачки на її користь сплачені за будинок грошові кошти у сумі, що є гривневим еквівалентом 2800 доларів США за курсом НБУ на день сплати та суму судового збору.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому не погодилася з викладеними позивачкою підставами позову. Зазначає, що договір купівлі-продажу будинку не укладався, а був підписаний передпродажний договір купівлі-продажу будинку з розстроченням сплати його вартості до 24 січня 2017 року. Після підписання договору ОСОБА_2 вселилася до будинку разом із своєю сім"єю, вона сплатила їй згідно договору 2800 доларів США у гривневому еквіваленті, іншу частину коштів за будинок сплачувати відмовляється.

У судовому засіданні відповідач свою позицію підтримала.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 23 серпня 2013 року вони уклали у простій письмовій формі договір, за яким покупець ОСОБА_2 до 24 квітня 2017 року зобов"язалася повністю розрахуватися за будинок, який розташований у АДРЕСА_2, сплативши продавцю ОСОБА_4 щорічними внесками повну суму його вартості, що становить 9000 доларів США (а.с.4). Нотаріально вказаний договір сторони не посвідчили.

Відповідачка позов визнала у частині отримання нею грошових коштів за будинок у розмірі 13.12.2014 року - 13 275,00 грн., 11.10.2014 року - 12000,00 грн., 08.05.2016 року - 7500,00 грн., всього 32775,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на день передачі коштів становило 2800 доларів США.

08 травня 2016 року ОСОБА_4 склала розписку, у якій підтвердила отримання коштів від ОСОБА_2 у вказані дати в іноземної валюті всього 2800 доларів США.

В подальшому ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_4, що відмовляється від договору та вимагає повернення сплачених за будинок коштів (а.с.6).

Згідно статті 657 ЦК, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст.635 ЦК попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з вимогами ст.215 ЦК нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Оскільки сторони зазначених вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна не дотримали, то в силу ч.1 ст.220 ЦК такий договір є нікчемним, і визнання його недійсним в судовому порядку не вимагається.

За таких обставин вимога позивачки про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку задоволенню не підлягає. Одночасно суд встановлює, що такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст.216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, що існують на момент відшкодування.

Положення ст.216 ЦК застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Враховуючи наведене, позивачкою обґрунтовано заявлено вимогу про повернення коштів на виконання договору, що визнаний судом нікчемним.

Разом з тим, суд встановив, що розрахунки на виконання нікчемного договору проводились сторонами таким чином. 13.12.2014 року на рахунок відповідача позивач перевів грошові кошти в сумі 13 275,00 грн., що підтверджено дублікатом квитанції BASS_ від 13.02.2014 р. Відповідно до комерційного курсу ПАТ КБ «ПриватБанк» 8,85 грн. за 1 долар США вказана сума еквівалентна на день платежу 1500,00 доларам США. Таким чином твердження позивача про сплату вказаної суми у доларах США спростовано. Доказів на спростування доводів позивача про проведення платежів в іноземній валюті, як зазначено в розписці відповідача від 08.05.2016 р., 11.10.2014 року в сумі 1000,00 доларів США та 08.05.2016 року в сумі 300,00 доларів США суду не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що вказані суми позивач сплатив у доларах США.

Всього ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 за нікчемним правочином 13 275,00 грн., 1 300,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного Банку України станом на день прийняття рішення становить 33 943,00 грн., які мають бути нею повернуті у порядку реституції.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження у частині стягнення коштів у розмірі 13 275,00 грн., 1 300,00 доларів США, що становить 33 943,00 грн.

На підставі ст.141 ЦПК суд розподіляє судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Оскільки позивач заявила дві вимоги як майнового (стягнення коштів в іноземній валюті), так і немайнового характеру (визнання недійсним договору) судовий збір має бути розрахований таким чином: за вимогу немайнового характеру - 704,80 грн., за вимогу майнового характеру - 757,96 грн. (офіційний курс гривні до іноземної валюти на день подання позову 27,07 грн.х2800 доларів США = 75 796 грн. Х 1% = 757,96 грн.); всього підлягало сплаті позивачкою 1462,76 грн., сплачено 704,80 грн., 757,96 грн. - недоплата по судовому збору. Таким чином, судовий збір має бути розподілений таким чином: з відповідача на користь держави підлягає стягненню 472,20 грн. судового збору, з позивача в дохід держави - 285,76 грн. недоплаченого судового збору.

керуючись ст. ст. 76-78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

- позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення грошових коштів - задовольнити частково;

- встановити, що договір купівлі-продажу житлового будинку №13 по вул.Маяковського у м.Снігурівка Миколаївської області, укладений 29 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, є нікчемним;

- стягнути у порядку реституції з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Снігурівка Миколаївської області, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Мостове Доманівського району Миколаївської області, ІПН НОМЕР_1, 13 275,00 грн. (тринадцять тисяч двісті сімдесять п'ять грн. 00 коп.), 1 300,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного Банку України станом на 04 червня 2018 року становить 33 943,00 грн. (тридцять три тисячі дев'ятсот сорок три грн. 00 коп.);

- стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Снігурівка Миколаївської області, ІПН НОМЕР_2, на користь держави судовий збір в сумі 472,20 грн. (чотириста сімдесят дві грн. 20 коп.);

- стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Мостове Доманівського району Миколаївської області, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 285,76 грн. (двісті вісімдесят п'ять грн. 76 коп.);

- в решті задоволення позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України повне рішення складено 08 червня 2018 року.

Суддя Т.Ю. Фортуна