ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року

м.Суми

Справа №2-26/2011

Провадження № 22-ц/788/917/18

Апеляційний суд Сумської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Ткачук С.С., Хвостика С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Новікової А.С.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТ», ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області у складі судді Машини І.М. від 13 березня 2018 року, постановлену у м. Ромни,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «ПОЗИКА») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що рішенням Роменського районного суду від 18 січня 2012 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт», ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 від 31 березня 2008 року.

24 листопада 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» (далі - ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ») уклали договір факторингу № 48, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за вказаним вище договором про надання кредитних послуг та договорами поруки №№ 193190, 193191 від 31 березня 2008 року.

У наступному право грошової вимоги за вказаними вище договорами перейшло від ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» до ТОВ «ФК «ПОЗИКА» на підставі договору факторингу № 48/1від 28 листопада 2016 року.

У звязку із тим, що відбулася заміна кредитора у зобовязанні, заявник просив замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» правонаступником ТОВ «ФК «ПОЗИКА» у цивільній справі № 2-26/2011.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2018 року заяву задоволено.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-26/2011 (провадження № 2/1815/3/2012).

Ухвала мотивована тим, що встановлено перехід права грошової вимоги за укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «МОНОЛІТ» 31 березня 2008 року Генеральним договором про надання кредитних послуг, забезпеченого порукою, до ТОВ «ФК «ПОЗИКА», а тому наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ «ФК «ПОЗИКА» про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час постановлення оскарженої ухвали суд не урахував можливість заміни сторони виконавчого провадження за умови знаходження виконавчого документа на примусовому виконанні. Крім того, постановою державного виконавця Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 10 листопада 2016 року стягувачеві повернуто виконавчі документи у виконавчих провадженнях № 36073142, № 36072690, отже, заявник втратив можливість вимагати виконання судового рішення у звязку з пропуском строку предявлення виконавчих листів до виконання,.

ТОВ «ФК «ПОЗИКА» у відзиві на апеляційну скаргу просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, обґрунтовуючи свою позицію тим, що заміна сторони правонаступником може бути проведена на будь-якій стадії процесу, а строк пред'явлення виконавчого документа до виконання у даній справі не пропущений заявником, оскільки встановлюється з дня повернення стягувачу виконавчого листа і закінчується 10.11.2019.

Інші учасники справи не подали відзиви на апеляційну скаргу.

У судове засідання учасники справи не з'явились; про дату, час і місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку, що підтверджується розписками про вручення судових повісток ТОВ «МОНОЛІТ», ПАТ «УкрСиббанк» (ас. 116-117, 126 т. 3), телефонограмою № 40-2-26/2011-22-ц/788/917/18, зареєстрованою 01.06.2018 в Журналі реєстрації вихідних телефонограм Апеляційного суду Сумської області, ТОВ «Позика», ОСОБА_2, ОСОБА_1 (ас. 127-130 т. 3).

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд установив, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2012 року у цивільній справі № 2-26/2011 (провадження № 2/1815/3/2012) стягнути з ТОВ «МОНОЛІТ», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг від 31 березня 2008 року № 0 станом на 27 травня 2010 року у розмірі 296518 грн 10 коп., яка складається із: 266155 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, у тому числі 11885 грн 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом з 31 грудня 2009 року; 23746 грн 21 коп. заборгованості за простроченими відсотками з 12 січня 2010 року; 588 грн 80 коп. пені за прострочення кредиту за період з 27 травня 2009 року по 27 травня 2010 року; 1028 грн 09 коп. пені за прострочення відсотків за період з 27 травня 2009 року по 27 травня 2010 року; 5000 грн неустойки за порушення зобовязань.

Стягнути з ТОВ «МОНОЛІТ», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» з кожного по 566 грн. 67 коп. сплаченого судового збору та по 40 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28 березня 2012 року рішення залишено без змін (ас. 196-197, 251-253 т. 1).

На виконання вказаного рішення суду Роменський міськрайонний суд Сумської області 09 липня 2012 року видав виконавчі листи (ас. 258 т. 1, 26 т. 2).

24 листопада 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» був укладений договір факторингу № 48, згідно з умовами якого за цим Договором клієнт відступає фактору, а фактор зобовязується прийняти права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (п. 2.1) (ас. 66-67 т. 2).

У наступному 28 листопада 2016 року на підставі договору факторингу № 48/1 ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» (клієнт) відступив ТОВ «ФК «ПОЗИКА» (фактору), а останній зобовязався прийняти права вимоги та в їх оплату передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (п. 2.1) (ас. 68-69 т. 2).

Факт передачі фактору ТОВ «ФК «ПОЗИКА» та прийняття ним від клієнта ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» прав вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором, підтверджується актом приймання-передачі, що складений 28 листопада 2016 року між сторонами договору і який є додатком до договору факторингу № 48/1 від 28 листопада 2016 року (ас. 70 т. 2).

Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору Факторингу № 48/1 від 28 листопада 2016 року, до заявника перейшло право вимоги за солідарним зобовязанням ТОВ «МОНОЛІТ», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (ас. 71 т. 2).

Постановами державного виконавця Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 10 листопада 2016 року (виконавче провадження № 36073142 та виконавче провадження № 36072690), повернуто стягувачеві два виконавчих листа № 2/1815/3/2012, виданих 09.07.2012, про стягнення боргу з ТОВ «Моноліт» на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що стягувач не залишив за собою в рахунок погашення боргу нереалізоване на електронних торгах майно (ас. 48 т. 3).

Автоматизованою системою виконавчого провадження підтверджується, що станом на 12 березня 2018 року у Роменському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на вик4онанні знаходяться виконавчі провадження № 44627623, № 44627864, у яких боржником є ОСОБА_1, а стягувачем - ПАТ «УкрСиббанк» (ас. 49 т. 3).

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

За приписами ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення передбачені частинами першої, другої ст. 442 ЦПК України.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК).

Однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Разом з тим, кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України).

Статтею 1077 ЦК України (ч. 1) визначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про перехід до ТОВ «ФК «ПОЗИКА» права грошової вимоги за Генеральним договором про надання кредитних послуг від 31 березня 2008 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «МОНОЛІТ» і забезпечений порукою ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а тому наявні правові підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Довід апеляційної скарги щодо неможливості заміни сторони виконавчого провадження стягувача з тих підстав, що на примусовому виконанні не знаходяться виконавчі документи, не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки ч. 5 ст. 442 ЦПК України, у редакції на час розгляду заяви, передбачена можливість заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження підтверджується наявність відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання рішення Роменського районного суду Сумської області від 18 січня 2012 року, боржником у яких є ОСОБА_1 (ас. 49 т. 3).

Стосовно тверджень ОСОБА_2 щодо пропуску ТОВ «ФК «ПОЗИКА» строку предявлення виконавчого документа до виконання колегія суддів зазначає наступне.

Установлено, що постановами державного виконавця Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 від 10 листопада 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчі листи № 2/1815/3/2012 та № 2/1815/2012, видані 09 липня 2012 року Роменським міськрайонним судом Сумської області, були повернуті стягувачеві на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону (ч. 5 ст. 37 Закону), тобто, виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Щодо посилання в апеляційній скарзі про застосування однорічного строку предявлення виконавчого листа до виконання, то такий строк не застосовується відповідно до ч. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, згідно з якою виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються у строки, встановлені цим Законом.

З урахуванням встановлених обставин і наведених норм права суд дійшов висновку, що на час звернення ТОВ «ФК «ПОЗИКА» до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (лютий 2017 року) строк предявлення виконавчого документа до виконання, встановлений ст. 12 Закону, не сплинув, а тому відхиляє доводи скарги і приймає аргументи, наведені у відзиві заявника. Крім того, слід зазначити, що тривалий розгляд справи не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді: С.С.Ткачук

ОСОБА_4