Ухвала

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 461/233/17-ц

провадження № 61-10866 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Головне управління Національної поліції у Львівській області, Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, прокуратура Львівської області,

третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу прокуратури Львівської області на рішення Галицького районного суду

м. Львова від 25 вересня 2017 року у складі судді Стрельбицького В. В. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області), Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області (далі - Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області), прокуратури Львівської області, третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - Залізничний відділ поліції ГУ НП у Львівській області) про усунення перешкод у здійсненні права власності.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що з 2011 року він є власником транспортного засобу «Mersedes-Benz 609», фургон ізотермічний-С, 1988 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер

НОМЕР_2.

При зверненні до Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з метою його продажу з'ясувалося, що постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області Сапуцького Р. Я. від

23 травня 2011 року у кримінальній справі № 181-0311 накладена заборона на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на належний йому на праві власності автомобіль.

Зазначав, що він не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем у зазначеному кримінальному провадженні. Право власності на вказаний автомобіль набуто ним у встановленому законом порядку, а відтак не було підстав для накладення заборони на проведення реєстраційних операцій з відповідним транспортним засобом.

Посилаючись на наведене, з урахуванням поданих уточнень, просив: усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом зняття заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки «Mersedes-Benz 609», фургон ізотермічний-С, 1988 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, належний йому на праві власності, накладеної постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області Сапуцького Р. Я. від 23 травня 2011 року у кримінальній справі № 181-0311.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки «Mersedes-Benz 609», фургон ізотермічний-С, 1988 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, належний на праві власності ОСОБА_1, накладеної за постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області Сапуцького Р. Я. від 23 травня 2011 року у кримінальній справі №181-0311.

Рішення суду першої інстанції мотивовано, тим, що спірний автомобіль не визнавався речовим доказом у кримінальному провадженні, ОСОБА_1 не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем у ньому, автомобіль набуто у власність правомірно, а тому відсутні правові підстави для обмеження позивача у здійсненні його права власності.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу прокуратури Львівської області відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для обмеження позивача у здійсненні його права власності на спірний автомобіль, та захист його прав, як особи, яка не є учасником кримінального провадження, шляхом звільнення майна з-під арешту, є законним та обгрунтованим.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

прокуратури Львівської області, у якій заявник просив скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що судами попередніх інстанцій не ураховано, що в ході розслідування кримінальної справи, за фактом зловживання посадовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області. Слідчим СВ СУ прокуратури Львівської області накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів, щодо яких не сплачено або лише частково сплачено податки при їх реєстрації (в тому числі і щодо автомобіля позивача). Санкція інкримінованої статті передбачає конфіскацію майна, при цьому статтею 7 Митного кодексу України, статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено заборону експлуатації транспортних засобів, що не пройшли митного оформлення. Судом не було залучено до участі у справі як відповідачем відповідну Державну податкову інспекцію, з огляду на те, що арешт накладався для забезпечення можливої конфіскації чи стягнення майна на користь держави. Крім того, суди не звернули увагу, що дії слідчого та постанова про накладення арешту на майно у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку не оскаржувались. За наявності кримінального провадження, з метою захисту свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності, власник, у тому числі особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів у порядку передбаченому статями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Вказував на те, що внаслідок неповноти наданих матеріалів до цивільної справи неможливо встановити фактичні обставини справи, що стали підставою накладення заборони на проведення реєстраційних дій відносно автомобіля позивача, та чи не порушить зняття арешту накладеного в межах кримінально провадження права та інтереси третіх осіб.

З урахуванням наведеного вважав, що постанова про накладення арешту на майно повинна розглядатися у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, як це зазначено у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року поновлено заявнику строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частиною першою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Ураховуючи, що судові рішення оскаржуються з підстав порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права в частині розгляду в порядку цивільного судочинства вимог ОСОБА_1 щодо зняття арешту з майна, накладеного в межах кримінального провадження, без урахування наявності підстав для скасування такого арешту відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, тобто з порушенням правил предметної юрисдикції, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає необхідним передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції у Львівській області, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, прокуратури Львівської області, третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою прокуратури Львівської області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г.І. Усик