Справа №333/5978/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, -
Позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 19 липня 2014 рокувона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Позивач зазначає, що після укладення шлюбу з відповідачем, їх стосунки тільки погіршувалися, виникали постійні сварки та скандали, непорозуміння та чвари. Однією з причин таких стосунків стало те, що відповідач систематично вживає наркотики. На теперішній час вона з відповідачем разом не проживає, спільне господарство ними не ведеться, спільних коштів та спільної житлової площі вони не мають. Їх малолітній син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні Позивач зазначає, що вона працевлаштована, отримує заробітну плату, в розмірі, достатньому забезпечувати утримання сина. Відповідач в порушення вимог діючого законодавства ухиляється від свого обов'язку по утриманню їх сина ОСОБА_3. У вихованні дитини відповідач участі не приймає, не провідує її, своїх батьківських обов'язків не виконує та нехтує ними. ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2018 р. розгляд даної справи був призначений в порядку загального позовного провадження.
Позивач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Також позивач додатково пояснила, що відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби, дитину вона утримує самостійно.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу його проживання, оскільки будь-якої іншої адреси фактичного проживання відповідача суду не надано, інші засоби зв'язку з відповідачем суду не повідомлені. Дані повістки повернулись до суду з причини «за не запитом».
Згідно п. 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається : фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений про час, дату та місце слухання справи. Причини неявки відповідача суду не відомі, відзиву на позов останній не надав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.
У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи: Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування Петренко Г.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.
Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, заслухавши позивача, її представника, та представника третьої особи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені дані обставини та правовідносини.
Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1.
Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2017 р. шлюб між сторонами розірваний (справа №333/5291/17).

Згідно з довідки Дитячої лікарні №1 від 16.01.2018 р., малолітній ОСОБА_3 спостерігається в даній лікарні з народження, за весь період спостереження хлопчик відвідує поліклініку з матір'ю ОСОБА_1 Батько дитини ОСОБА_6 ніколи не був присутній при огляду дитини вдома та в поліклініці. Мати дитини піклується про стан здоров'я.

Згідно з відповіді Запорізької гімназії №11 Запорізької міської ради від 23.11.2017 р. на адвокатський запит, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28 серпня 2015 р. навчається в даному учбовому закладі. Батько хлопчика участі в шкільному житті не приймає, на батьківських зборах не був. Вихованням дитини займається мати учня ОСОБА_1, активну допомогу надає бабуся ОСОБА_7.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 09.02.2018 р. складеного працівниками служби у справах дітей Запорізької міської ради, дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, у дитини є окрема кімната. Дитина забезпечена усім необхідним. Проведена бесіда з матір'ю та дитиною, зі слів дитини, він не заперечує відносно позбавлення його батька батьківських прав, спілкуватись з ним не бажає.

Представником третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органом опіки та піклування надано Висновок від 15.03.2018 р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться фізичним, духовним та психічним розвитком дитини. Даний висновок зроблений на підставі вищезазначених документів: довідки з лікарні, інформації зі школи, Акту обстеження умов проживання.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач як на підставу для позбавлення батьківських прав зазначає п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,

її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її

нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна

розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної

поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 15 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до

досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надані довідки з медичного закладу, в якому обслуговується дитина та з учбового закладу, в яком хлопчик навчається. В яких зазначено, що батько дитини - відповідач по справі не з'являється до школи, та до медичного закладу, не цікавиться навчанням та станом здоров'я сина. На думку суду лише факт неявки батька до даних закладів не дає законних підстав для позбавлення відповідача по справі його батьківських прав. Акт про обстеження умов підтверджує лише ту обставину, що дитина після розлучення сторін живе з матір'ю, якою створені достатні умови для виховання та розвитку дитини.

Позивачем зазначено, що відповідач вживає наркотичні засоби, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від матеріального забезпечення дитини. Належних, достатніх доказів на підтвердження даних обставин позивачем суду не надано. В судовому засіданні позивач підтвердила, що вона не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, оскільки на її думку, це в подальшому зобов'яже дитину утримувати свого батька.

Відповідно до ч.ч. 4,5,6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою .

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд, не погоджується з висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування від 15.03.2018 р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вважає його недостатнього обґрунтованим. Даний висновок складений без спілкування з батьком дитини, в зв'язку з чим не з'ясовано фактичного ставлення батька до дитини, а також він оформлений на підставі вищезазначених досліджених судом доказів, яких на думку суду не достатньо для встановлення факту свідомого ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини. Крім того, суд звертає увагу, що при складені висновку від 15.03.2018 р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, представниками органу опіки та піклування при спілкуванні з дитиною та при складені даного висновку, не з'ясовано обставини спілкування батька з дитиною, їх останні дати, причину не бажання спілкуватись з батьком, що свідчить про формальність складення висновку з боку органу опіки та піклування.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позивачем не дано суду належних, достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 13, 158, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських праввідносно малолітньої дитини ОСОБА_3 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 07.06.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова