Справа № 355/1603/17 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/1743/18 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 46 04.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.,

Суддів - Волохова Л.А., Суханової Є.М.

Секретар - Шуляк Д.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться частка житлового будинку та знесення самочинно збудованого сараю,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги просила знести самочинно збудований ОСОБА_3 сарай за її рахунок .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 29 грудня 1977 року сторони, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 отримали свідоцтво про право на спадщину по закону на 1/2 частку майна належного їх батьку, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час позивач постійно проживає у частині будинку по АДРЕСА_1, який належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Напроти входу у житлове приміщення позивача ,на відстані 3-х метрів, знаходиться сарай відповідача. Позивач вважає , що дана будівля була побудована відповідачкою з порушенням вимог Законів України «Про архітектурну діяльність», «Про пожежну безпеку», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Просить суд захистити своє право та усунути перешкоди у здійснені права користування земельною ділянкою та зобов'язати відповідача ОСОБА_3 знести самочинно збудоване майно за рахунок відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_3 зазначила , що відповідно до ухвали Баришівського районного суду Київської області від 28 березня 2008 року між сторонами була затверджена мирова угода по справі про виділення частки у спільній частковій власності та припинення права власності. Згідно вказаної мирової угоди між сторонами було проведено розподіл спільного майна та визначено порядок користування земельною ділянкою. Таким чином, оскільки в зазначеній ухвалі за відповідачем визнано право власності на частину будинку та визначений порядок користування земельними ділянками з урахуванням існуючого сараю, спірна будівля вже існувала на той час , позивачу було про неї відомо, та вона не мала жодних заперечень щодо її розташування та порядку використання.

На підставі ухвали суду, в 2012 році ,сторони звернулись до Баришівської селищної ради та отримали рішення від 16 лютого 2012 року за № 203-12-06 «Про надання громадянам згоди на виготовлення техдокументації із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки».

Факт звернення позивача разом з відповідачем до Баришівської селищної ради у 2012 році свідчить про те, що позивачу було відомо про вказане рішення суду та вона його не оскаржувала. Таким чином ,з часу розподілу майна та винесення ухвали від 28 березня 2008 року до часу звернення до суду пройшло 9 років, з моменту звернення позивача до Баришівської селищної ради в 2012 році пройшло більше 5 років. Відповідач вважає , що позивач пропустила строк позовної давності та на підставі 257-267 ЦК України просить застосувати строк позовної давності.

Рішенням Баришівського рйонного суду Київської області від 02 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду , позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та постановити нове рішення яким задовольнити позов. В апеляційній скарзі зазначала , що суд неповно з»ясував всі обставини ,що мають значення для вирішення справи , зокрема не взяв до уваги той факт , що в матеріалах справи відсутні будь-які дозвільні документи на зведення сараю, а згідно плану сарай має бути розташований на відстані 10 метрів від будинку.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язк

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України ОСОБА_3 була своєчасно повідомлена про день та час розгляду справи на 04 червня 2018 року за адресою , яка була зазначена в матеріалах справи, заяв щодо зміни місяця проживання або місцезнаходження від ОСОБА_3 . не надходило. Заяв про причини неявки в судове засідання від відповідача до апеляційного суду не надходило, а тому підстави вважати причини неявки відповідача до суду поважними , відсутні.

Відповідно до розділу Х111 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції від 15 грудня 2017 року установлено , що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

У статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Як встановлено судом першої інстанції, 29 грудня 1977 року сторони, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 отримали свідоцтво про право на спадщину по закону на 1/2 частку ( кожна )будинку ,

розташованого за адресою АДРЕСА_2 ,належного їх батьку, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 66/100 частин житлового будинку , господарських будівель та споруд( а.с. 21) , за ОСОБА_2 - на 34 /100 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 58)

Як видно із копії Акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 29 грудня 1983 року та копії зведеного акту вартості будівель і споруд від 21 лютого 1984 року - будинок загальною площею 112,7 кв.м., надвірні будівлі - погріб цегляний , розташовані за адресою : селище Баришівка, провулок Залізничний

№ 3 ( а.с. 13,14) . Як видно із копії акту земельна ділянка для забудови була відведена 27 грудня 1967 року .

Згідно ухвали Баришівського районного суду Київської області від 28 березня 2008 року ( а.с. 18-19) між сторонами укладена мирова угода , за умовами якої сторони дійшли згоди щодо користування спадкового майна( будинку і земельної ділянки ). При цьому , як видно із тексту , сарай на час постановлення ухвали існував , і про його наявність сторони були обізнані . Ухвала набрала законної сили , сторонами у встановленому порядку не була оскаржена .

Крім того , як встановлено судом першої інстанції , позивач ОСОБА_2, на виконання вимог п. 3 ухвали від 28 березня 2008 року, заклала дверні прорізи з кімнати

№ 5 в коридор № 6, та влаштувала вхід на подвір'я,при цьому вихід із будинку влаштувала без отримання буд-яких дозволів та погодження з відповідними службами.

На підставі ухвали суду, у 2012 році ,сторони звернулись до Баришівської селищної ради та отримали рішення від 16 лютого 2012 року за № 203-12-06 «Про надання громадянам згоди на виготовлення техдокументації із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки»( а.с. 59 - 60) . Згідно кадастрового плану доданого до рішення , видно що будівлі зазначені на плані , розташовані між собою на відстані 3,09 м ( а.с. 60).

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом ст. 376 ЦК України самочинне будівництво може бути знесене за позовом власника земельної ділянки , на якій воно розміщене і права якого порушуються таким будівництвом , або за позовом відповідного органу державної влади у разі істотного порушення будівельних норм і правил після відмови провести відповідну перебудову.

Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог законодавства , позивач не надала суду жодного доказу який би доводив, що спірний сарай збудовано на земельній ділянці ,що належить на праві власності позивачу , або збудовано на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Матеріали справи на містять доказів того, що вказаною будівлею порушуються права позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України позивач не надав суду доказів , які б вказували на істотне відхилення від проекту, що суперечить інтересам або порушує права позивача, які саме істотні порушення будівельних норм і правил допустив відповідач , точне місцерозташування споруд які підлягають зносу , їх технічні характеристики чи індивідуальні ознаки , перебування споруд чи їх частин на земельних ділянках інших власників .

Відповідно до ст. 376 ЦК України позивач вимог щодо перебудови самочинного будівництва не заявляв , при тому що законодавство передбачає знесення самочинного будівництва за умови неможливості такої перебудови або відмови відповідача її проведення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Висновок суду ,що позивач не надала суду доказів які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а порушення права на яке посилається позивач виникли внаслідок проведення перебудови будинку позивачем на виконання ухвали про затвердження мирової угоди , без отримання відповідних дозволів, а відтак правові підстави для задоволення позову відсутні , є цілком обґрунтованим.

Суд з урахуванням встановлених обставин , вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, та дійшов правильного висновку , що відсутні правові підстави, передбачені ст.376 ЦК України для задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги , вимог заявлених в суді першої інстанції , колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обгрунтованим , підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374.375,381 - 384 ЦПК України , колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 14 червня 2018 року .

Головуючий

Судді