Постанова

Іменем України

31 травня 2018 року

м. Київ

справа № 607/11957/16-ц

провадження № 61-21296св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Фащевської Н. Є., Ходоровського М. В., Загорського О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання відомостей, внесених про готовність об'єкта до експлуатації, завідомо неправдивих.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

06 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до

ОСОБА_6 про визнання відомостей, внесених про готовність об'єкта до експлуатації, завідомо неправдивих залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що позивачі та представник позивача у судове засідання повторно не з?явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) є підставою для залишення позовних вимог без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4, ОСОБА_5 оскаржили її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилено.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

06 червня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

03 жовтня 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 через засоби поштового зв?язку подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просять скасувати ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року поновлено ОСОБА_4,

ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року.

Відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4,

ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання відомостей, внесених про готовність об'єкта до експлуатації, завідомо неправдивими.

Витребувано із Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу № 607/11957/16-ц.

Копії касаційної скарги та додані до неї матеріали надіслано особам, які беруть участь у справі, та роз'яснено їх право подати заперечення на касаційну скаргу до 28 січня 2018 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

02 січня 2018 року матеріали цивільної справи № 607/11957/16-ц надійшли до Верховного Суду.

24 січня 2018 року ОСОБА_6 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4,

ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року без змін.

21 травня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_4, ОСОБА_5 та матеріали цивільної № 607/11957/16-ц передано судді-доповідачу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно вимог пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 169 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, яка у такому разі визначається як друга поспіль неявка при ненадходженні від нього заяви про розгляд справи за його відсутності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розгляд даної справи був призначений на 18 квітня 2017 року та 06 червня 2017 року. Сторони про день слухання справи були належним чином повідомленні, що підтверджується розписками про отримання повідомлень про розгляд справи.

Залишаючи без змін ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2017 року, якою позов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишено без розгляду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивачі двічі не з'явилися на судові засідання призначені на 18 квітня 2017 року та 06 червня 2017 року, хоча були повідомлені належним чином, та не надіслали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Крім того, як вбачається із змісту апеляційної та касаційної скарг, позивачам було відомо про дати розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції), особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256), заява № 8371/02, п. 27, рішення від

26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (ухвала), заява № 50966/99, від

14 жовтня 2003 року).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Враховуючи обставини справи та вимоги закону висновок суду про наявність підстав для залишення позову без розгляду є законним та обґрунтованим.

Твердження позивачів про те, що суддя при вирішенні позову порушував норми процесуального права, зокрема не задовольнив заяву про відвід, та відкрив провадження у справі з порушенням процесуального права, не є поважною причиною відсутності в судовому засіданні.

Після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, особа має право звернутися до суду повторно.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року, якою залишено без змін ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2017 року, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська