РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

Головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та його розподіл, -

встановив :

16 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати житловий будинок за № 18, що знаходиться за адресою: вул. Хмельницька, с. Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області та земельну ділянку площею 0.1860 га. кадастровий № :01:001:0435, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована за адресою: Хмельницька обл. Хмельницький р-н, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, 18, спільним майном подружжя.

Визнати за ним право власності на 1/2 частину даної земельної ділянки та на 1/2 частину даного житлового будинку.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 червня 2013 р. вони зареєстрували шлюб, які підтримувалися до жовтня 2016 р.

Зазначає, що в період шлюбу, ними на підставі договору купівлі продажу від 30 липня 2013 р. за 105 176 грн., було набуте майно, а саме житловий будинок за № 18, що знаходиться за адресою: вул. Хмельницька, с. Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області та земельну ділянку площею 0.1860 га. кадастровий № :01:001:0435, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована за адресою: Хмельницька обл. Хмельницький р-н, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, 18, яке зареєстровано за відповідачем.

Вказує, що після набуття у власність житлового будинку з господарськими спорудами вони з відповідачем спільними коштами та працею старий будинок демонтували та збудували новий загальною площею 114 кв.м, житлова площа 45 кв.м. та гараж. При цьому роботи з сучасних будівельних матеріалів, проводились особисто позивачем, так як на той час він здійснював у приватному порядку дані види робіт у інших осіб. ОСОБА_3 опорядкована територія, посаджені молоді фруктові дерева, квіти.

Після будівництва та введення в експлуатацію будинку, який був зареєстрований на відповідача по справі, відносини в сімї між позивачем та його дружиною погіршились, стали непорозуміння з приводу всіх питань та проблем, які виникають в сімї, з приводу володіння та користування спільним майном, зокрема житловим будинком та земельною ділянкою, що знаходяться за адресою Хмельницька обл. Хмельницький р-н, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, 18.

Зазначає, що вони, як співвласники житлового будинку та земельної ділянки не можуть досягнути згоди щодо поділу цього майна, а тому просить поділити дане майно.

Відповідач направила суду заперечення, в яких зазначила, що житловий будинок та ділянка, які знаходяться за адресою: Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, 18 є її приватною власністю, так як придбані нею за власні кошти. Так, 23.12.2011 року при судовому поділі майна подружжя після розірвання нею попереднього шлюбу, була укладена мирова угода затверджена ухвалою суду, згідно якої вона отримала кошти у розмірі 800 000 грн. і трикімнатну квартиру № 42 в м. Хмельницькому на вул. Подільській, № 171. Гроші були покладені на депозитні рахунки у Приватбанку під відсотки передбачені відповідними депозитними договорами. Таким чином, на час укладення шлюбу з ОСОБА_1 вона мала депозитний рахунок у Приватбанку, згідно договору від 01.03.2013 року (заява на оформлення вкладу депозит Плюс на 6 місяців»), трикімнатну квартиру в м. Хмельницькому на Подільській, 171(Договір купівлі-продажу квартири від 18.11.2014 року), автомобіль «Опель-пікап», розрахункову картку 014432, кредитну картку 388681 з лімітом 17 000 грн., а також готівку 200 000 грн. (частина знятих коштів з суми 200 000 19.06.2012 р). І саме з депозитного рахунку під час придбання нерухомості були зняті кошти на придбання такого майна, що прослідковується по рахунку. До того ж, на час придбання майна, в шлюбі вони перебували лише 1 місяць і 10 днів, тому обєктивно не могли за такий малий термін нажити спільне майно.

Разом з тим, як вбачається із змісту позовної заяви, вимоги позивача ґрунтуються лише на факті набуття нею земельної ділянки та житлового будинку під час шлюбу з ним. В той же час, в позовній заяві повністю відсутні підстави та докази, які б свідчили, що джерелом набуття цього майна були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. За увесь час перебування у шлюбі ОСОБА_1 жодного дня ніде не працював, коштів в сімю не приносив, ніяких матеріальних цінностей своєю працею не створював. Він прийшов жити в її квартиру без жодного майна. Поважних причин, які б давали підстави стверджувати про неможливість мати самостійний заробіток (хвороба, каліцтво, навчання, участь в АТО тощо) у ОСОБА_1 не має. Натомість він пошкодив її автомобіль. А тому в задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представники вимоги позову підтримали та просять задовольнити. Позивач в судовому засіданні вказав, що дійсно земельна ділянка та старий будинок купувалися за кошти відповідача і що в будівництво відповідач вкладала кошти з депозитів, однак він теж працював і щомісяця віддавав дружині кошти в розмірі від 4 000 грн. до 8 000 грн., які теж ішли на будівництво. Зазначає, що він мав 1500 дол. США, які заробив закордоном і теж потратив на потреби сімї. До того ж, він власними силами будував будинок і облагороджував територію.

В судовому засіданні відповідач та її представник заперечили щодо задоволення позову, вказавши, що земельна ділянка та старий будинок купувалися виключно за її кошти. Будівництво нового будинку також здійснювалося виключно за її коштів, які вона мала на депозитах та від відчуження квартири. Вказала, що відповідач власними силами будівництво не здійснював. Такі роботи здійснювалися будівельниками. Дещо допомагав, але ці роботи не були значними.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у звязку із наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2013 р., який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного шлюбу від 23 червня 2017 р.

Згідно договору купівля продажу від 30.07.2013 р. ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_3, а остання прийняла у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою : Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, будинок № 18 за 64 126,00 грн., які ОСОБА_3 зобовязалася сплатити продавцю до 04.09.2013 р.

Із даного договору вбачається, що ОСОБА_3 вчиняє цей договір за згодою чоловіка ОСОБА_1, що підтверджується також його нотаріально посвідченою заявою від 30.07.2013 р., згідно якої останній підтверджує, що гроші які витрачаються на придбання обєкту є їх спільною сумісною власністю.

Також, 30.07.2013 р., згідно договору купівлі продажу, ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_3, а остання прийняла у власність земельну ділянку, площею 0,1860 га, кадастровий номер :01:001:0435, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, будинок № 18 за 88 000,00 грн., які ОСОБА_3 зобовязалася сплатити продавцю до 04.09.2013 р.

Із даного договору вбачається, що ОСОБА_3 вчиняє цей договір за згодою чоловіка ОСОБА_1, що підтверджується також його нотаріально посвідченою заявою від 30.07.2013 р., згідно якої останній підтверджує, що гроші які витрачаються на придбання обєкту є їх спільною сумісною власністю.

Свідок ОСОБА_6, приватний нотаріус, яка посвідчувала договори купівлі продажу та заяви ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що заява від ОСОБА_1 була відібрана формально, питання чи є ці кошти спільним майном не зясовувалося. Також вказала, що кошти давала ОСОБА_3

Під час укладання даної заяви нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_6 обставини, які викладені в заяві про згоду одного з подружжя на укладання договору від 30.07.2013 року в частині використання при такій купівлі спільних сумісних коштів не перевірялось, що в свою чергу не може слугувати доказом того, що майно, яке придбане у шлюбі є сумісною власністю і за кошти, які також належали на правах спільної сумісної власності.

Свідок ОСОБА_5, продавець нерухомості, в судовому засіданні показала, що за будинок та земельну ділянку з нею розраховувалася ОСОБА_3 Усі питання по продажу майна велися із ОСОБА_3 Кошти були оплачені повністю 02.09.2013 р., оскільки такі кошти ОСОБА_3 мала зняти з депозиту, тому і така умова обумовлювалася в договорі, а саме про оплату до 04.09.2013 р. Також вказала, що нотаріус не питала у позивача при відбиранні згоди подружжя, за чиї кошти придбавається майно.

ОСОБА_3 при укладенні з ОСОБА_5 договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, 30.07.2013 року зробила попередню оплату у розмірі 10 066 грн., про що вказала в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, а саме що кошти давала ОСОБА_3

Основна оплата по договорах була здійснена 02.09.2013 р. (у договорах було передбачено, що такі кошти ОСОБА_3 повинна оплатити до 04.09.2013 р.), так як в цей період у ОСОБА_3 закінчувався строк депозитного вкладу і 02.09.2013 р. вона 265 000 грн. перевела з депозитного рахунку на розрахункову картку 014432 і зняла кошти в сумі 138 400 для оплати, що вбачаться із виписки з рахунку та не заперечується позивачем.

Старий будинок буд демонтований, а 04.10.2013 р ОСОБА_3 подала до інспекції держархбуд контролю повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою : Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, будинок № 18.

Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 23.12.2011 р., яка набрала законної сили 29.12.2011 р., вбачається, що ОСОБА_3 в порядку поділу майна від попереднього шлюбу, набула у власність квартиру АДРЕСА_1, земельну ділянку в Новоушицькому районі та 800 000 грн.

Встановлено, що в період будівництва 18.11.2014 р. ОСОБА_3 відчужила власну квартиру АДРЕСА_1 за 232 180 грн., що вбачається із договору купівлі продажу від 18.11.2014 р.

Такі кошти від відчуження квартири були покладені на депозитні рахунки та використані на будівництво нового обєкту, що також не заперечується позивачем.

Також, у відповідача ОСОБА_3 до шлюбу були депозитні вклади в Приват Банку на суму 600 000 грн., відкриті 27.02.2012 р., що вбачається із депозитних заявок на оформлення вкладу № SAMDN7892, особистий рахунок 5878 та № SAMDN7892, особистий рахунок 5663, які неодноразово переукладалися в подальшому на менші суми, та використовувалися на будівництво нового обєкту, що також не заперечується позивачем.

Всього у ОСОБА_3 було відкрито 16 депозитних вкладів на різні суми, що вбачається із довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.11.2016 р., та які закриті в 2015-2016 р.р.

Усі кошти використані на будівництво та станом на 22.11.2016 р. жодного депозиту у ПАТ КБ «ПриватБанк» у відповідача не має, що вбачається із довідок ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.11.2016 р. та від 15.09.2017 р.

ОСОБА_3 представлені квитанції на оплату будівельних матеріалів, які були використані під час будівництва та виписані на її імя та особистий щоденник в яких здійснювалися нею записи про витрати на будівництво, які збігаються із датами у виписках про зняття коштів та оплатою по картці.

А право власності на новий обєкт, а саме житловий будинок за адресою : Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, будинок № 18, ОСОБА_3 зареєструвала 16.07.2015 р.

Так, свідок ОСОБА_8 (батько відповідача) в судовому засіданні показав, що спірне майно та будівництво здійснювалося за особисті кошти відповідачка, позивач нічого не вклав.

Свідок ОСОБА_9 (будівельник) показав, що кошти на будівництво оплачувалися лише ОСОБА_3, будівельні матеріали вони привозили разом, а також були випадки коли будівельні матеріали привозив ОСОБА_1, а хто за них платив він не знає.

Свідок ОСОБА_10 (друг позивач) в судовому засіданні показав, що знає зі слів позивача, що він будував будинок. Бачив, як позивач демонтував старий будинок і монтував вікна. За чиї кошти придбано майно не знає, також не знає чи мав можливість позивач купити майно і будуватися.

Свідок ОСОБА_11 (колишній колега позивача) в судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 наймав його, оскільки в нього був автомобіль, для перевезення будівельних матеріалів. За такі перевезення розраховувався ОСОБА_1 За чиї кошти купувалися будівельні матеріали, він не знає.

Свідок ОСОБА_12 (колишній колега позивача) в судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 працював разом із ним у ФОП Коричак, де отримували зарплату біля 9 000 грн. Знає, зі слів позивача, що усі кошти він віддавав дружині. Він з ОСОБА_1 утепляв будинок. Знає, що ОСОБА_1 стелив ламінат та вставляв вікна. За чиї кошти купувалися будівельні матеріали він не знає.

Свідок ОСОБА_13 (сусід який будував дах) показав, що з ним розраховувалася ОСОБА_3 За чиї коти купувалися будівельні матеріали він не знає. Щоб ОСОБА_1 щось будував, то він такого не бачив, а бачив лише як розбирав старий будинок.

Свідок ОСОБА_14 (сусід) показав, що будівництво було на його очах, він їм робив опалення. Бачив як ОСОБА_1 демонтував стару хату, робив утеплення, усе інше робили бригади. Вказав, що відповідач та позивач робили роботи по господарству. Основну роботу виконували будівельні бригади.

При цьому, позивач ОСОБА_1 ні до шлюбу, а ні під час шлюбу офіційно не працював, що вбачається із довідки управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.11.2017 р. та ДПІ від 12.12.2017 р.

Із довідки ФОП Коричак від 21.03.2018 р. вбачається, що ОСОБА_1 їй відомий як майстер з встановлення вікон. Однак трудових відносин з ним не було, зарплату не отримував.

У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Так, судом встановлено, що спірне майно було придбано за кошти відповідача і будівництво здійснювалося за її кошти, що не заперечує сам позивач.

В свою чергу, позивачем не надано суду жодного доказу, що таке спірне майно було придбане за їх спільні сумісні кошти і що у нього була фінансова можливість на придбання такого майна та те, що він спільною працею допомагав набутті майна.

До того ж, на час придбання майна, в шлюбі сторони перебували лише 1 місяць і 10 днів, тому обєктивно не могли за такий малий термін нажити спільне майно.

При цьому навіть якщо припустити, що позивач отримував 4000 грн., про що він вказав в останньому судовому засіданні, хоча такі пояснення неодноразово змінювалися (а доказів отримання позивачем щомісячно коштів на таку суму суду не надано), то за період з липня 2013 по жовтень 2016 р. така сума становитиме 112 000 грн. з урахуванням відмінусування на особисті потреби, одяг, харчування, тощо, то такої суми явно не достатньо для купівлі нерухомого майна та будівництва нового обєкту.

Щодо особистої праці на обєкті, то судом встановлено, що деякі роботи позивач виконував, а саме демонтував старий будинок та викорчовував дерева, а також допомагав у деяких роботах по влаштуванню вікон та утепленню, а тому він не позбавлений звертатися із позовом до відповідача із відшкодуванням йому таких коштів за виконану роботу.

Усі основні роботи виконували будівельники, з якими розраховувалася відповідач.

Враховуючи, що позивачем не доведено, що спірне майно було придбано за спільні кошти подружжя, а судом таких не здобуто, не встановлено також і того, що позивач власною працею набув таке майно, на відмінну від відповідача, яка за особисті кошти придбала спірне майно та здійснила будівництво нового будинку, а тому таке спірне майно не може бути обєктом спільної сумісної власності.

Таким чином, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та його розподіл, слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме недоплачений судовий збір в сумі 1960, 22 грн. слід стягнути з позивача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, ст. ст. 57, 60 СК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та його розподіл, відмовити.

Заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1860 га, кадастровий номер :01:001:0435, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Хмельницька, 18, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3, і.н. НОМЕР_1, скасувати.

Ухвалу направити на виконання до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.к. НОМЕР_2) судовий збір в сумі 1960, 22 грн. на користь держави.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 08.06.2018 р.

Суддя