Справа № 130/199/18
Провадження № 22-ц/772/1102/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 рокуСправа № 130/199/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів : Панасюка О.С., Марчук В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_4, Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2018 року, ухвалене у складі судді Верніка В.М., повний текст рішення виготовлено 13.04.2015 року, -

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_4, Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у м. Києві (далі Соломянський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачами не виконуються вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та не стягується заборгованість по аліментам, у звязку з чим утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 9861 грн. Такими діями, на думку позивача, його відповідачами спричинена моральна шкода, адже він змушений жити лише на 500 грн. в місяць з пенсії, а інших доходів він не має.

Виходячи із наведеного, ОСОБА_3 просив стягнути з Соломянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві моральну шкоду в сумі 9861 грн. та з ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 9861 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1409 гривень 60 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено позовні вимоги, так як надані ним докази не містить підтвердження заподіяння йому відповідачами моральної шкоди, безпосереднього причинно-наслідкового звязку між вказаною бездіяльністю відповідачів та завданою моральною шкодою, як обовязкових підстав її відшкодування

ОСОБА_3, не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку доказам, які надані позивачем, та помилково відмовив в задоволенні позову.

У апеляційній скарзі заявником також заявлено клопотання про витребування з Апеляційного суду Вінницької області постанови від 21.12.2017 року по справі № 130/2099/17, однак підстав для її витребування колегія суддів не вбачає, оскільки копія даної постанови міститься в матеріалах справи (а.с. 84-87).

Відзив на апеляційну скаргу не находив.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, аргументи сторін, прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд вважає, що рішення ухвалено відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України.

У справі встановлено, що постановою державного виконавця Жмеринського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 04.04.2017 року передано до Соломянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчий лист № 130/2363-ц, виданий 06.02.2017 року Жмеринським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 1861 грн. для примусового виконання за фактичним місцем проживання боржника.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.10.2016 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві при виконанні виконавчого листа № 2/130/955/2015, виданого Жмеринським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на його утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, в частині невиконання вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» про направлення стягувачу копії постанови від 25.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження, а також в частині невиконання вимог ч. 10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» про обов'язкове звернення державного виконавця до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців; зобовязано державного виконавця негайно після набрання цією ухвалою законної сили направити ОСОБА_3 рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію постанови від 25.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного виконавчого листа.

За власним письмовим зверненням від 19.08.2017 року стягувач ОСОБА_3 просив керівника Соломянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві надати розяснення щодо нездійснення стягнення аліментів за виконавчим листом №2/130/955/2015, виданого Жмеринським міськрайонним судом 12.10.2015 року, у розмірі, вказаному судом.

Згідно запиту державного виконавця Соломянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 14.02.2018 року в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/130/955/2015, виданого Жмеринським міськрайонним судом 12.10.2015 року, заявлено вимогу до Жмеринської ОДПІ про надання відомостей стосовно доходів боржника ОСОБА_4

За змістом повідомлення головного державного виконавця Соломянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 від 14.02.2018 року стягувачу ОСОБА_3 повідомлено розмір заборгованості стягуваних на його користь з ОСОБА_4 аліментів станом на 01.02.2018 року в сумі 7400 грн., а також розяснено його право самостійного звернення до органів досудового розслідування із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, яке щодо ухилення боржника від сплати аліментів є злочином приватного обвинувачення.

Відповідно до акту державного виконавця Соломянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 02.02.2018 року в межах примусового виконання виконавчого листа № 2/130/955/2015, виданого Жмеринським міськрайонним судом 12.10.2015 року, виходом на місце проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1, перевірити майновий стан боржника не представилось можливим.

З копій квитанцій вбачається перерахування боржником ОСОБА_4 аліментів стягувачу ОСОБА_3 в розмірі по 500 грн. в місяць за червень, липень, вересень-грудень 2017 року та січень 2018 року відповідно, а також двічі по 200 грн. у січні 2017 року, у лютому та у жовтні 2016 року, а також щомісячно по 200 грн. з лютого по травень 2017 року, за квітень-вересень, й за грудень 2016 року.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.08.2017 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Соломянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, із участю третьої особи Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди (а.с.48-50).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 та залишено без змін рішення Жмеринського міськрайонного суду від 07.11.2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Соломянського районного відділу ДВС м.Києва, за участю третьої особи Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди.

Висновок суду першої інстанції про те, шо ОСОБА_3 не доведено відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України позовні вимоги, так як надані ним докази не містить підтвердження заподіяння йому відповідачами моральної шкоди, безпосереднього причинно-наслідкового звязку між вказаною бездіяльністю відповідачів та завданою моральною шкодою, як обовязкових підстав її відшкодування, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Крім цього, колегія суддів відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України враховує, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року по справі 130/2099/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Соломянського РВ ДВС м. Києва, за участю третьої особи Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, установлено, що обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 послався на те, що заподіяна йому моральна шкода полягає в невиконанні працівниками Соломянського РВ ДВС м. Києва своїх обовязків, що позбавляє позивача засобів для існування. Однак, позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність заподіяння моральної шкоди та існування причинно-наслідкового звязку між бездіяльністю Соломянського РВ ДВС м. Києва та заподіяною моральною шкодою.

Суд першої інстанції вірно також дійшов висновку, що посилання позивача на порушення Соломянським РВ ДВС м.Києва вимог ч. 1 ст. 36, ст. 68, ч. 4, 9, 12, 13 ст.71, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні виконавчого листа, є безпідставним, оскільки судового рішення стосовно зазначених обставин позивачем не надано, водночас ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» передбачено інший спеціальний порядок оскарження бездіяльності державного виконавця.

Правомірно суд визнав необґрунтованими посилання позивача на те, що є помилковим повідомлення Солом'янського РВ ДВС м. Києва щодо відсутності підстав початку проведення досудового розслідування за повідомленням державного виконавця щодо вчинення кримінального правопорушення, повязаного з ухиленням від сплати аліментів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема ч. 1 ст. 165 КК України.

Обґрунтовано визнано судом першої інстанції такими, що не дають правових підстав для задоволення позову також надані позивачем повідомлення органу досудового розслідування стосовно внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за фактом невиконання службовими особами Солом'янського РВ ДВС м.Києва рішення Жмеринського міськрайонного суду, оскільки сам факт внесення таких відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не доводить вини службових осіб Солом'янського РВ ДВС м.Києва у невиконанні ними судового рішення про стягнення аліментів (ч. 1 ст. 62 Конституції України).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

У той же час, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розподілу судових витрат слід змінити відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, так як суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1409,60 грн., зазначивши, що позивачем заявлено дві самостійних позовних вимог немайнового характеру (704,80х2=1409,60).

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 при звернення у суд з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди вказав ціну позову 19722 грн.

Ураховуючи, що ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.02.2018 року ОСОБА_3 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 23), відтак суд першої інстанції мав би стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн. відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час подання позову, адже вимога про відшкодуванню моральної шкоди, підлягає оцінці (п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).

За таких обставин, рішення суду в частині розподілу судових витрат слід змінити, зменшивши розмір судового збору, зазначивши, що з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збірза подання позовної заяви в розмірі 704,80 грн.

Керуючись п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 141, 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2018 року в частині розподілу судових витрат змінити, зазначивши про стягнення з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь держави судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. С. Панасюк

ОСОБА_7 Марчук

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев