АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

05 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі судді-доповідача Стрижеуса А.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ватутінського районного суду м. Києва від 20 серпня 1992 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 20 серпня 1992 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 06 вересня 2016 року представник ОСОБА_3- ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила змінити рішення суду першої інстанції виключивши з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції наступні речення:

- «Более двух лет он не поддерживают брачные и семейные отношения, не ведут совместное хозяйство. Она в настоящее время встречается с другим мужчиной, с которым намерена создать семью.»

- «Более двух лет он не поддерживают брачные и семейные отношения, не ведут совместное хозяйство. Она в настоящее время встречается с другим мужчиной, с которым намерена создать семью.»

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішенні в мотивувальній частині є незаконним та необґрунтованим, прийняте за неповного з'ясування обставин справ, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує про те, що висновком суду про наявність у позивачки ОСОБА_5 на момент ухвалення рішення про розірвання шлюбу іншого, з яким вона нібито має намір створити іншу сім'ю, не відповідають дійсності та обставинам справи.

Вважає, що зазначені у мотивувальній частині рішення висновки суду щодо наявності у позивачки іншого чоловіка, як однією із підстав розірвання шлюбу є такими, що грубо принижують честь та гідність ОСОБА_3, що є порушенням чинних норм міжнародного та національного законодавства.

Одночасно з апеляційною скаргою представник ОСОБА_3- ОСОБА_2 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що в липні 2015 року у приміщенні Деснянського районного суду вперше безпосередньо ознайомилася з текстом оскаржуваного рішення дізналася про існування оскаржуваного рішення суду, в якому зазначено, що вони прийнято саме за позовної заявою ОСОБА_3, яку вона не подавала. У зв'язку з цим вважала таке рішення підробленим та подала відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення до Деснянського управління ГУ Національної поліції у м. Києві.

Справа № 2-2351/92
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4804/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Кудрявцев В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У зв'язку з неефективним досудовим розслідування у вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про видачу копії судового рішення.

Оскільки, ОСОБА_3 вперше дізналася про існування оскаржуваного рішення та отримала його лише у 2015 році та одразу намагалася захистити свої права у порядку, передбаченому КПК України, однак не вдалося встановити факт підробки рішення, вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення Ватутінського районного суду м. Києва від 20 серпня 1992 року пропущений з поважних причин.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року, підстави для поновлення строку, зазначені в апеляційній скарзі визнані судом неповажним, апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє на підстав на довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ватунінського районного суду м. Києва від 20 серпня 1992 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме,- надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення.

30 травня 2018 року на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху представником ОСОБА_3 - ОСОБА_7 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за наступних підстав.

Про факт існування рішення ОСОБА_3 вперше дізналася лише у 2015 році з матеріалів кримінального провадження.

Оскільки, ОСОБА_3 з позовом про розірвання шлюбу до Ватутінського районного суду м. Києва не зверталась, одразу після ознайомлення з текстом оскаржуваного рішення, ОСОБА_3 звернулася з відповідною заявою про факт підробки цього рішення, оскільки такий спосіб захисту був передбачений діючим законодавством у разі виявлення особою факту вчинення кримінального правопорушення.

У свою чергу, на думку ОСОБА_3, оскарження підробленого судового рішення в апеляційному порядку виглядало б абсурдним та не передбачено діючим законодавством, оскільки цей документ ОСОБА_3 вважала підробкою, а відтак він взагалі не є судовим рішенням в розумінні норм ЦПК України та не міг бути оскаржений в апеляційному порядку, вважала цей документ підробкою.

Вказувала про те, що протягом квітня-жовтня 2015 року ОСОБА_3 та її адвокату не повідомлялося про проведення будь-яких слідчих дій в рамках кримінального провадження порушеного за її заявою про підробку документу.

У зв'язку з неприхованим нехтуванням слідчих своїх обов'язків та зважаючи на подальше порушення прав ОСОБА_3, як з боку слідчого, так і з боку судових органів, не надання слідчим жодної інформації протягом жовтня-квітня 2015 року про хід досудового розслідування ОСОБА_3, яка згідно норм КПК є потерпілою у цьому кримінальному провадження, остання була змушена 06 вересня 2016 року звернутися до Апеляційного суду м. Києва з відповідною скаргою.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому підлягає поверненню.

Перевіривши зазначені обставини, дослідивши матеріали справи, суд не може визнати вказані причини поважними та приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, копію оскаржуваного рішення представник ОСОБА_3 отримав 22 жовтня 2015 року (а.с. 8), строк на оскарження рішення суду з урахуванням вихідних днів, відповідно до ч. 1 ст. 291 ЦПК України, (в редакції 1963 року, що діяв до 2004 року) сплинув 01 листопада 2015 року, апеляційна скарга подана 06 вересня 2016 року, тобто з пропуском строку ЦПК України ( в редакції 1963 рок, що діяв до 2004 року).

Отже, ОСОБА_3 не маючи інформації щодо руху кримінального провадження за її заявою протягом квітня-жовтня 2015 року, та отримавши копію рішення оскаржуваного рішення 22 жовтня 2015 року подає апеляційну скаргу майже через рік, а саме 06 вересня 2016 року.

Крім того, відповідно до вимог діючого законодавства особа сама вибирає спосіб захисту своїх порушених прав, а тому ОСОБА_3 звертаючись з заяво про порушення кримінального провадження щодо підробки документу не була позбавлена можливості одночасно звернутися із апеляційною скаргою в порядку встановленого цивільним процесуальним законодавством.

Елемент змісту принципу верховенства права відповідно до висновку ЄСПЛ є право на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 ст. 6 Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для поновлення ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до Розділу ХІІІ ч.1 п.11 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017), ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ватутінського районного суду м. Києва від 20 серпня 1992 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: