Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 369/5335/15-ц

провадження № 61-1032 св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року у складі головуючого судді Усатова Д.Д. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Сушко Л. П., Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 05 листопада 2013 року з вини відповідача ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта», згідно полісу АС/6012852 терміном дії до 09 серпня 2014 року, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки DaewooLanos державнийномерний знак НОМЕР_3 під керуванням відповідача та автомобіля марки ToyotaAuris державнийномерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4, унаслідок якої було пошкоджено автомобіль ОСОБА_4

Також позивач зазначив, що ОСОБА_3 не повідомила страховика у строки визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про настання страхової події.

Оскільки ТДВ «СТ «Домінанта» відповідно до вказаного полісу, виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 21 516,64 грн, а відповідач не реагує на направлену їй 04 березня 2015 року претензію про відшкодування шкоди у розмірі фактично понесених витрат й відмовляється добровільно повернути сплачені страхові суми, ТДВ «СТ «Домінанта» просило стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 21 516, 64 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТДВ «СТ «Домінанта» 21 516, 64 грн в рахунок відшкодування сплачених страхових виплат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю позовних вимог, а тому з відповідача, яка завдала матеріальної шкоди іншій особі, на користь страхової компанії в порядку регресу підлягає стягненню виплачена позивачем потерпілій особі сума страхового відшкодування.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності у ТДВ «СТ «Домінанта» права вимоги в порядку регресу стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

05 грудня 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що у позивача не виникло право вимоги до неї про сплату в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування, оскільки така вимога відсутня у потерпілої особи, крім того позивачем не надані належні докази на підтвердження факту сплати суми страхового відшкодування.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Станом на час розгляду справи у Верховному суду відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статі 400 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційного скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Разом з тим, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 400 ЦПК України).

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 05 листопада 2013 року в селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області сталася ДТП за участю автомобіля марки DaewooLanos державнийномерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки ToyotaAuris державнийномерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4, унаслідок якої було пошкоджено автомобіль належний ОСОБА_4

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнана винною у скоєнні зазначеної ДТП у зв'язку з порушенням пунктів 2.10, 10.9 Правил дорожнього руху України та притягнута до адміністративної відповідальності згідно із статтею 124 КУпАП з накладенням штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу АС/6012852.

29 листопада 2013 року потерпіла ОСОБА_4 звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, та на підставі звіту від 21 листопада 2013 року № 5225 позивачем складено страховий акт від 02 грудня 2013 року № 563ЦВ.

23 грудня 2013 року ТДВ «СТ «Домінанта» здійснило виплату ОСОБА_4 страхового відшкодування в розмірі 21 516,64 грн.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням змін Законом України від 17 лютого 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» у статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП було викладено уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38 статті 38 вказаного Закону, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесено не було.

Згідно із підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначеного обов'язку, він має підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Отже, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року № 6-1613цс16.

Таким чином, з огляду на те, що факт настання страхового випадку ніким не оспорювався та зафіксований правоохоронними органами, відповідач, яку визнано винною у скоєнні ДТП притягнута до адміністративної відповідальності, а страховик за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування особі, що постраждала внаслідок ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу - ОСОБА_4, Верховний Суд доходить висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ТДВ «СТ «Домінанта» слід відмовити, оскільки сам по собі факт неповідомлення саме відповідачем страховика, а повідомлення страховика потерпілою особою про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про стягнення зі страхувальника страхового відшкодування в порядку регресу.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
С. О. Погрібний
О. В. Ступак