Справа № 401/273/18
Провадження № 2/401/416/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя - Кадигроб С.М.

за участю секретаря судового засідання - Федоренко О.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17 травня 2012 року у розмірі 37441 грн. 26 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

В обґрунтуванні позову посилається на те, що 17 травня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 700 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором. В анкеті-заяві про укладення кредитного договору від 17 травня 2012 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. У позовній заяві позивач вказує, що договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 30 січня 2018 року виникла заборгованість в сумі 37441 грн. 26 коп., яка складається з 1528 грн. 95 коп. заборгованості за кредитом, 30151 грн. 20 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3502 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1759 грн. 11 коп. штрафу (процентна складова).

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року вирішено відкрити провадження у справі та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.

20 березня 2018 року відповідач, у відповідності до ст.178 ЦПК України подала до суду відзив на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дане клопотання судом задоволено та ухвалою суду від 03 квітня 2018 року здійснено перехід судового розгляду справи зі спрощеного позовного провадження на загальне позовне провадження.

У відзиві відповідач не визнає вимоги банку та просить відмовити в задоволенні позову повністю. Свою вимогу обґрунтовує тим, що банк не надав жодного належного доказу існування кредитного договору між ними. В анкеті заяві, на яку посилається банк, відсутні відмітки що вона бажає отримати кредитну картку, так само як і бажаний ліміт коштів на картці. Крім того, на умовах обслуговування, що є невідємною частиною анкети, відсутній її підпис. Також не надано доказів отримання нею кредитних коштів.

02 квітня 2018 року позивач, в порядку ст.179 ЦПК України, подав до суду відповідь на відзив, в якому просить задовольнити вимоги банку, обґрунтовуючи тим, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг,складають між ними договір про надання банківських послуг. На підставі чого ОСОБА_1М було відкрито картковий рахунок №5211 5373 3062 8152 та видано картку. Це підтверджується виписками з карткового рахунку, де вбачається зняття коштів через банкомат, розрахунок через термінали в касах магазинів.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки про виклик до суду на електронну адресу від 14 травня 2018 року. Разом з позовом до суду представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких підстав, розгляд справи проводився у відсутності представника банку, лише за участі відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що 17 травня 2012 року жодного кредитного договору з Приватбанком не укладала. Кредит був оформлений ще у 2007 році. Проте, через тяжке матеріальне положення, нею не виконувалися взяті кредитні зобовязання і вона звернулася до банку з проханням розстрочити наявну заборгованість за кредитом. В результаті чого, 09 листопада 2012 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт. В той же день, нею отримано від банку картку №5211 5373 3062 8152. Умови договору реструктуризацію нею виконано повністю протягом 7 місяців, як визначено договором і жодної заборгованості у неї немає.

Заслухавши пояснення відповідача, враховуючи викладене у відзиві відповідача та відповіді на відзив представника банку, дослідивши всі надані сторонами докази разом з позовом, відзивом та відповіддю на відзив, суд доходить до слідуючого висновку.

Відповідно до Анкети-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17 травня 2012 року складеної від імені ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не вбачається жодної відмітки про те, що вона виявила бажання оформити на своє імя будь-яку картку, не вказано і бажаний нею кредитний ліміт.

Згідно наданих суду копій Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витягу із Умов і правил надання банківських послуг, підпису ОСОБА_1, який би підтверджував ознайомлення з ними, не містить.

Банк в своїй відповіді на відзив посилається на те, що ОСОБА_1 видано за умовами укладення кредитного договору картку з банківськими коштами за №5211 5373 3062 8152, а факт укладення договору реструктуризації між сторонами у справі 09 листопада 2012 року не повідомив.

09 листопада 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір реструктуризації заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до якого, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань по кредитному договору №SAMDNS741 від 31.10.2007 року, ОСОБА_1 зобовязалась протягом періоду з 09.11.2012 року по 31.05.2013 року, щомісяця в розмірі 263 грн. 31 коп. здійснювати погашення існуючої заборгованості в сумі 1579 грн. 87 коп.

Згідно банківської виписки, яка не підписана та не завірена працівником ПАТ КБ «Приватбанк» у ОСОБА_1 дійсно є в користуванні картка за №5211 5373 3062 8152, яка співпадає з датою укладення договору реструктуризації 12 листопада 2012 року. По даній картці кредитний ліміт «0,00», баланс на початок періоду «0,00», прихід та розхід 1579 грн. 91 коп., баланс на кінець періоду «0,00». Операції по картці проведено з 12.11.2012 року по 29.03.2013 року, що співпадає з періодом виконання зобовязань за договором реструктуризації від 09.11.2012 року.

Тому, надана банком довідка про отримання ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 17.05.2012 року картки №5211 5373 3062 8152, з кінцевим терміном дії 07.2016 року суперечить даним, які містить банківська виписка, адже дві картки за однаковими рахунками банк не може видати, а доказів тому, що банком встановлювався кредитний ліміт на картку, по якій ОСОБА_1 виконала зобовязання за договором про реструктуризацію суду не надано.

Крім того, банком ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив не повідомлено суду про існування ще і договору про реструктуризацію, що свідчить про неповноту наданої суду інформації та доказів з приводу наявного спору.

Фото ОСОБА_1 з карткою в руках, надане банком, суд не приймає як належний доказ, оскільки він не містить інформацію та дані, які б дали можливість ідентифікувати, дату, час отримання цієї картки та номер банківської картки.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст.1055 того ж Кодексу передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.3 ч.1 ст.3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Таким чином, суд доходить до обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки належних доказів існування між сторонами у справі кредитного договору не надано, тому кредитний договір б/н від 17 травня 2012 року є неукладеним, та не породжує для його сторін жодних правових наслідків, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення будь якої заборгованості з відповідача на користь позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі №6-490цс17.

У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені витрати банком на оплату судового збору не підлягають поверненню та стягненню з відповідача і відносяться за його рахунок.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НМ 331245 виданий Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 14 жовтня 2008 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) про стягнення заборгованості повністю за безпідставністю вимог.

Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області ОСОБА_2

29.05.2018