Справа №461/1293/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 14239,49 доларів США, що відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 04.08.2016 року становить 353281,75 гривень, покликаючись на те, що 14.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №LVH9AK12960144, згідно якого останній отримав кредит на суму 11206,61 доларів США строком до 13.03.2015 року і зобовязався повернути кредит, та сплатити відсотки за користування кредитними котами в строки і в порядку, встановлені кредитним договором. Крім того, 14.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №LVH9AK12960144, згідно якого поручитель бере на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3 за кредитним договором №LVH9AK12960144 від 14.03.2008р. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Однак, відповідачами не виконуються зобовязання кредиту та поруки, внаслідок чого станом на 04.08.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 44773,68 доларів США. Крім того, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а тому позивач на свій розсуд вимагає стягнення лише 14239,49 доларів США заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам позовної заяви та письмових пояснень. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином, з дотриманням вимог ст.128 ЦПК України, повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності, з винесенням рішення, на підставі наявних матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов в частині позовних вимог до ОСОБА_4 заперечила з мотивів пропущення строку позовної давності та необгрунтованості. Просить відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитно-заставний договір №LVH9AK12960144, згідно якого останній отримав кредит на суму 11206,61 доларів США строком до 13.03.2015 року зі сплатою 10,56% річних і зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними котами в строки і в порядку, встановлені кредитним договором /а.с.15-23/.

Відповідно до 4.4 договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до ст.17.8 договору, до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами та кредитом.

Пунктом 17.8 договору передбачено, що щомісяця в період сплати позичальник зобовязаний сплатити щомісячний платіж в розмірі 202,50 доларів США.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не здійснює погашення наданого кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по договору №LVH9AK12960144 від 14.03.2008р., яка згідно розрахунку заборгованості /а.с.7-10/ станом на 04.08.2016 року становить 44773,68 дол.США, що включає в себе:

-10517,31 дол.США заборгованість за кредитом;

-3149,36 дол.США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-572,82 дол.СЩА заборгованість по комісії за користування кредитом;

-30534,19 дол.США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Також, судом встановлено, що 14.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №LVH9AK12960144, згідно якого поручитель беруть на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3 за кредитним договором /а.с.26-27/.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Крім того, з матеріалів справи видно, що 05.08.2016 року позивач направляв відповідачам повідомлення про необхідність погашення заборгованості /а.с.5-6, 12-14/, однак останні належним чином не відреагували та зобовязань за вищезгаданими договорами кредиту та поруки не виконали.

Також, суд відхиляє доводи представника відповідача на пропуск строку позовної давності, з огляду на таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як видно з кредитно-заставного договору №LVH9AK12960144 від 14.03.2008р., у п.14.11 договору сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки у 5 (пять) років.

Відтак, зважаючи на те, що строк виконання зобовязань за вищевказаним договором встановлено 13.03.2015 року (п.17.1.5 кредитно-заставного договору), строк позовної давності спливає 13.03.2020 року, а тому доводи представника відповідача є безпідставними.

Крім того, суд також відхиляє покликання представника відповідача і на ту обставину, що рішенням Галицького районного суду від 19.06.2015 року у справі №461/5869/15-ц звернено стягнення на предмет застави, як на таке, що винесено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки предмети позову у справі №461/5869/15-ц та даній справі є різними, а саме: у справі №461/5869/15-ц звернення стягнення на предмет застави, у даній справі стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, проаналізувавши вищенаведені обставини, докази, суд вважає, що позивач повністю довів обставини на які посилається, відповідачі своїх зобовязань за договорами кредиту та поруки не виконали та не представили суду належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задовольнити.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено 5299,23 грн. судового збору, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14239 (чотирнадцять тисяч двісті тридцять девять) доларів США 49 центів, що відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 04.08.2016 року становить 353281 (триста пятдесят три тисячі двісті вісімдесят одну) гривню 75 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 5299 (пять тисяч двісті девяносто девять) гривень 23 копійки судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення виготовлено 06.06.2018 року.