У х в а л а

Іменем України

4 травня 2018 року

м. Київ

справа № 441/1749/16-ц

провадження № 61- 21020ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А.О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 9 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року за скаргою ОСОБА_3 на рішення державного виконавця Городоцького відділу державної виконавчої служби Львівського територіального управління юстиції,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Городоцького районного відділу Державної виконавчої служби Львівського територіального управління юстиції Копитка Ю.Ю. та просила: скасувати постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №ВП 52331819 від 27 вересня 2016 року, про накладення штрафу від 29 листопада 2016 року, про накладення штрафу від 14 грудня 2016 року; визнати дії головного державного виконавця Копитка Ю.Ю. протиправними щодо самовільного проникнення в приміщення по АДРЕСА_1, при вчиненні виконавчих дій 14 грудня 2016 року; зобов'язати Державну виконавчу службу Городоцького районного відділу Державної виконавчої служби повернути все майно, яке було протиправно вивезено з будівлі 14 грудня 2016 року під час вчинення виконавчих дій державним виконавцем Копитко В.В.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 9 червня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року, задоволено частково скаргу ОСОБА_3 Скасовано постанову державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Львівського територіального управління юстиції про накладення штрафу від 14 грудня 2016 року. В задоволенні іншої частини вимог скарги ОСОБА_3 відмовлено.

19 березня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_3 направила до Верховного Суду касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, у касаційній скарзі просила скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 9 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні вимог та постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року і постановити нове рішення про задоволення її скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк касаційного провадження, оскільки постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року отримала лише 24 лютого 2018 року, що підтверджується оригіналом конверта про направлення копії постанови Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 рокупропущений з поважних причин, такий підлягає поновленню.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд встановив факт порушення чинного законодавства державним виконавцем, однак не надав таким порушенням належної правової оцінки. Також зазначає, що виконання рішення, яким передбачено зобов'язання боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій, однак у постанові про відкриття виконавчого провадження місце проведення дій відсутнє. Крім того, вказує, що в частині передачі нежитлових будівель стягувачу, додаткове судове рішення було ухвалено лише 19 грудня 2016 року і рішення не набрало законної сили, тому проникнення у нежитлове приміщення відбулось без мотивованого рішення суду.

Судами встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22 серпя 2016 року зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_6 у користуванні приміщеннями нежитлової будівлі: крамниці, міні-бару загальною площею 297,5 м кв, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_3 звільнити приміщення нежитлової будівлі крамниці, міні-бару загальною площею 297,5 м кв, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 від будь-якого наявного в приміщеннях майна, а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102, 40 грн.

Судом першої інстанції 22 вересня 2016 року видано виконавчий лист у справі.

27 вересня 2016 року головним державним виконавцем Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Львівської області Копитко Ю.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52331819 по вказаній справі та надано ОСОБА_3 строк для добровільного виконання рішення суду до 4 жовтня 2016 року з моменту винесення постанови.

Проте, вказану постанову було повернуто з відміткою пошти «по закінченню терміну зберігання» та у строк, визначений державним виконавцем для добровільного виконання, рішення суду ОСОБА_3 не виконано.

Постановою головного державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Львівської області КопиткоЮ.Ю. від 14 листопада 2016 року відкладено проведення виконавчих дій до 28 листопада 2016 року, оскільки ОСОБА_3 не отримала постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказана постанова отримана ОСОБА_3 лише 12 грудня 2016 року.

Постановою державного виконавця від 29 листопада 2016 року накладено на ОСОБА_3 штраф у розмірі 1700 грн та встановлено строк для виконання рішення суду протягом десяти робочих днів, а саме - до 14 грудня 2016 року. Вказану постанову отримано ОСОБА_3 7 грудня 2016 року, що підтверджується копією поштового повідомлення.

8 грудня 2016 року ОСОБА_3 направлено попередження державного виконавця та запропоновано виконати судове рішення до 14 грудня 2016 року, яке вона отримала 12 грудня 2016 року.

13 грудня 2016 року начальником Городоцького ВДВС Львівської області винесено постанову про утворення виконавчої групи по примусовому виконанню виконавчого листа, за яким боржником є ОСОБА_3

14 грудня 2016 року державним виконавцем описано та арештовано майно боржника, а саме:в АДРЕСА_1,та винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_3 в розмірі 3400 грн за невиконання рішення суду.

15 грудня 2016 року державним виконавцем направлено ОСОБА_3 вимогу та копії постанов про накладення та арешт майна.

Задовольняючи частково скаргу на рішення державного виконавця, суд першої інстанції, з висновком якого, погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постанова головного державного виконавця Городоцького РВДВС Львівської області від 14 грудня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 3400 грн є передчасною та винесеною з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постановою державного виконавця від 29 листопада 2016 року боржнику було надано строк для виконання рішення суду до 14 грудня 2016 року, а проведення перевірки виконання рішення, виконавець мав провести наступного дня, тобто 15 грудня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини скарги на рішення державного виконавця, суди виходили з того, що постанова про відкриття виконавчого провадження №ВП 52331819 від 27 вересня 2016 року відповідає рішенню суду, на підставі якого видано виконавчий лист та винесена у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження».

Також судами вказано, що підстав для скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 29 листопада 2016 року немає, оскільки державний виконавець неодноразово виходив за місцем знаходження майна боржника та надавав пропозиції щодо добровільного виконання рішення суду.

Щодо відмови у задоволенні у скарги в частині визнання протиправними виконавчих дій по примусовому проникненню до приміщення, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що боржником не виконано рішення суду, а державним виконавцем вчинено всі передбачені законом дії з примусового виконання рішення суду.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у постанові про відкриття виконавчого провадження місця проведення виконавчих дій є безпідставними, оскільки в ній зазначено адресу приміщення, яке є предметом виконання, як встановлено судом апеляційної інстанції.

Крім того, доводи касаційної скарги щодо неправомірних дій державного виконавця під час винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, про накладення штрафу та проникнення в приміщення під час вчинення виконавчих дій є безпідставними, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що під час виконання рішення суду державний виконавець дів в межах та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», вживав всі необхідні заходи для виконання рішення суду.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладені у судових рішеннях висновки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного судувважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою та рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 на рішення державного виконавця не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суд на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л ИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 9 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2018 року за скаргою ОСОБА_3 на рішення державного виконавця Городоцького відділу державної виконавчої служби Львівського територіального управління юстиції.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик