Провадження № 2/760/850/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Швидченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних, та позовом третьої особи ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової, трьох процентів річних та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 12 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних, в якому просила стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на її користь 874 446 грн. 20 коп., з яких: сума страхового відшкодування - 90 000,00 грн., пеня - 693 891 грн. 41 коп., втрати від інфляції - 80 280,00 грн., 3% річних - 10 274 грн. 79 коп., та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.05.2013 року за адресою: с. Серебринець, Могилів-Подільського р-ну, Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу - марки ВАЗ-2102, д.н. НОМЕР_1, з вини гр. ОСОБА_4, відповідальність якого забезпечена відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1437795, укладеного 02.05.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із гр. ОСОБА_5.

Внаслідок вказаної ДТП спричинено шкоду здоров'ю сестрі позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка стала інвалідом першої групи довічно, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серія АВ № 0654899/1610/13 від 29.08.2017 року.

За вказаною ДТП 05.05.2013 року Могилів-Подільським МВ УМВС України в Вінницькій області відносно ОСОБА_4 порушено кримінальне провадження № 0000428, з огляду на важкий стан сестри, потерпілою визнано позивача, ОСОБА_1

21.08.2013 року нею, як потерпілою у кримінальному провадженні , було подано до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» заяву-повідомлення про страхову подію та всі необхідні документи, для виплати їй належного страхового відшкодування.

21.08.2013 року СК було заведено страхову справу вих. №.

На вимогу працівників СК були надані всі витребувані документи (в т.ч. було надано в копіях та для огляду в оригіналах чеки, квитанції, які підтверджують оплату лікування, на підставі яких було задоволено цивільний позов у кримінальному провадженні на суму 112 384 грн. станом на серпень 2013 року), проте через рік у виплаті страхового відшкодування було відмовлено з посиланням на єдину підставу, що на момент ДТП…. «Поліс № АС/1437795 не був укладеним», тому « ПрАТ «СК «Провідна» не має жодних правових підстав для визнання випадку страховим та відмовляє у виплаті страхового відшкодування», про що було повідомлено листом вих. № 04-10/13295 від 11.09.2014 р.

Разом з тим, СК 12.12.2014 року звернулись з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1437795 з моменту укладення.

Судом її та ОСОБА_4 було залучено для участі у розгляді цієї справи, як третіх осіб без самостійних вимог.

За результатами розгляду вказаного позову рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2015 року в задоволенні позову СК було відмовлено;

ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.05.2015 року апеляційну скаргу СК відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін;

ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2015 року касаційну скаргу СК відхилено, рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Попри всі сподівання ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», отримавши таке рішення судів всіх інстанцій, не переглянула своє рішення та не виплатила їй страхове відшкодування.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2013 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.2 ст.286 КПК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років; частково задоволено цивільний позов та стягнуто з останнього на її користь 112 384 (сто двадцять тисяч триста вісімдесят чотири),00 грн. матеріальної шкоди та 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди;

ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.10.2013 року вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову залишено без змін;

ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2014 року задоволено її касаційну скаргу, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23.10.2013 року скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції;

ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12.08.2014 року вирок суду першої інстанції змінено: зокрема, стягнуто з ОСОБА_4 100 000 (сто тисяч),00 грн. моральної шкоди.

Позивач вказує, що на даний час вирок суду в частині цивільного позову не виконано.

Отже, 04.05.2013 року стався страховий випадок, здоров'ю її сестри завдано шкоди, що встановлено вироком, рішенням та ухвалами судів всіх інстанцій та не підлягає доказуванню.

Також спростовано рішеннями судів всіх інстанцій твердження СК, що Поліс не був укладений, що було єдиною підставою для відмови у виплаті моїй сестрі для мене страхового відшкодування.

Тому із СК підлягає стягненню страхове відшкодування, яке відповідно до п.4 Полісу № АС/1437795, укладеного 02.05.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із гр. ОСОБА_5, з урахуванням франщизи становить 99 000,00 (дев'яносто дев'ять тисяч) грн. (100 000,00 -1 000,00 = 99 000,00).

Оскільки їй безпідставно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, заяву про виплату страхового відшкодування вона подала 21.08.2013 року, то, як вважає позивач, виплата повинна бути здійснена ще до 21.11.2013 року.

Станом на 11.09.2017 року страховик прострочив випалу страхового відшкодування за період з 21.11.2013 року по 11.09.2017 року на 1390 днів.

Позивач розрахувала суму пені за вказаний період, яка становить 693 891 грн. 41 коп.

Також позивач вважає, що відповідно до ст.ст. 536, 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, які відповідно до розрахунку позивача за вказаний період становлять: втрати від інфляції - 80 280,00 грн., 3% річних за 1390 днів прострочення - 10 274 грн. 79 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.

28 лютого 2018 року третя особа ОСОБА_2 звернулася до суду із самостійними вимогами щодо предмету спору шляхом подачі позовної заяви (а.с.а.с. 147-157 Т. 1). Просить стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (Код , адреса: адреса: 03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 25) на користь третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_2(ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса: 02068, АДРЕСА_1) 923 698,00 грн., з яких: сума страхового відшкодування в розмірі 90 000,00 грн.; пеня в розмірі 693 891 грн. 41 коп.; втрати від інфляції в розмірі 80 280,00 грн.; 3% річних - 10 274 грн. 79 коп., шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим в розмірі 41 292,00 грн; моральна шкода в розмірі 7 959,80 грн.

Самостійні вимоги щодо предмету спору мотивує тим, що 04.05.2013 року за адресою: с. Серебринець, Могилів-Подільського р-ну, Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу - марки ВАЗ-2102, д.н. НОМЕР_1, з вини гр. ОСОБА_4, відповідальність якого забезпечена відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1437795 (далі - Поліс), укладеного 02.05.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із гр. ОСОБА_5.

Внаслідок вказаної ДТП спричинено шкоду її здоров'ю - вона стала інвалідом першої групи довічно, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серія АВ № 0654899/1610/13 від 29.08.2017 року.

За вказаною ДТП 05.05.2013 року Могилів-Подільським МВ УМВС України в Вінницькій області відносно ОСОБА_4 порушено кримінальне провадження № 0000428, з огляду на її важкий стан потерпілою визнано її сестру, ОСОБА_1

21.08.2013 року нею (ОСОБА_1.), як потерпілою у кримінальному провадженні, було подано до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» заяву-повідомлення про страхову подію та всі необхідні документи, для виплати їй належного страхового відшкодування.

СК була заведена страхова справа, на вимогу працівників СК сестрою були надані всі витребувані документи (в т.ч. було надано в копіях та для огляду в оригіналах чеки, квитанції, які підтверджують оплату лікування, на підставі яких було задоволено цивільний позов у кримінальному провадженні на суму 112 384 грн. станом на серпень 2013 року), проте через рік у виплаті страхового відшкодування сестрі було відмовлено з посиланням на єдину підставу, що на момент ДТП…. «Поліс № АС/1437795 не був укладеним», тому ПрАТ «СК «Провідна» не має жодних правових підстав для визнання випадку страховим та відмовляє у виплаті страхового відшкодування», про що сестру повідомлено листом вих. № 04-10/13295 від 11.09.2014 р.

Разом з тим, знаючи, що прийняли незаконне рішення, СК 12.12.2014 року звернулись з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1437795 з моменту укладення.

Судом сестру та ОСОБА_4 було залучено для участі у розгляді цієї справи, як третіх осіб без самостійних вимог.

За результатами розгляду вказаного позову рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2015 року в задоволенні позову СК було відмовлено;

ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.05.2015 року апеляційну скаргу СК відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін;

ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2015 року касаційну скаргу СК відхилено, рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Попри всі їхні сподівання ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», отримавши таке рішення судів всіх інстанцій, не переглянула своє рішення та не виплатила їй (в особі її сестри) страхове відшкодування.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2013 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.2 ст.286 КПК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років; частково задоволено цивільний позов її сестри та стягнуто з останнього на її користь 112 384 (сто двадцять тисяч триста вісімдесят чотири),00 грн. матеріальної шкоди та 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди; ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.10.2013 року вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову залишено без змін; ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2014 року задоволено касаційну скаргу сестри, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23.10.2013 року скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції;

ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12.08.2014 року вирок суду першої інстанції змінено: зокрема, стягнуто з ОСОБА_4 100 000 (сто тисяч),00 грн. моральної шкоди.

На даний час вирок суду в частині цивільного позову не виконано.

Отже, 04.05.2013 року стався страховий випадок, її здоров'ю завдано шкоди, що встановлено вироком, рішенням та ухвалами судів всіх інстанцій та не підлягає доказуванню.

Також спростовано рішеннями судів всіх інстанцій твердження СК, що Поліс не був укладений, що було єдиною підставою для відмови у виплаті її сестрі для неї страхового відшкодування.

Тому, як вважає третя особа, із СК підлягає стягненню страхове відшкодування, яке відповідно до п.4 Полісу № АС/1437795, укладеного 02.05.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із гр. ОСОБА_5, з урахуванням франшизи становить 99 000,00 (дев'яносто дев'ять тисяч) грн. (100 000,00 -1 000,00 = 99 000,00).

Відповідно до ст. 26 ЗУ «ОСЦВВНТЗ», у зв'язку з встановленням І групи інвалідності можливо відшкодувати 36 мінімальних заробітних плат на дату ДТП - що становить 41 292,00 грн.

Розмір відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю становить 159 195,86 грн. (117 903, 86 грн. витрати на лікування + 41 292 грн. шкода, пов'язана зі стійкою втратою працездатності) то розмір моральної шкоди, виходячи з розрахунку 5 % від 159 195,86 грн. дорівнює 7 959,80 грн.

Крім того, оскільки її сестрі, яка діяла в її інтересах, безпідставно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, заяву про виплату страхового відшкодування вона подала 21.08.2013 року, то, згідно Закону, виплата повинна була бути здійснена ще до 21.11.2013 року.

Станом на 11.09.2017 року страховик прострочив виплату страхового відшкодування за період з 21.11.2013 року по 11.09.2013 року на 1390 днів.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, розрахувала суму пені за весь час прострочення, яка становить 693 891 грн. 41 коп.

Також вважає, що відповідно до ст.ст. 536, 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, які відповідно до розрахунку за вказаний період становлять: втрати від інфляції - 80 280,00 грн., 3% річних за 1390 днів прострочення - 10 274 грн. 79 коп., які вона просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 06 березня 2018 року, прийнято позовну заяву третьої особи ОСОБА_2, яка звернулася до суду із самостійними вимогами щодо предмету спору (а.с. 239 Т.1).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, прохальна частина позовної заяви містить клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи. Представником відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» було надано заперечення проти позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних, відповідно до яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, в зв'язку з його необґрунтованістю, розгляд справи просить проводити за відсутності представника ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (а.с.а.с. 76-79 Т.1).

Крім того, було подано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних (а.с. 67).

Будь-яких клопотань, письмових пояснень/заперечень/відзиву щодо позову третьої особи ОСОБА_2, яка звернулася до суду із самостійними вимогами щодо предмету спору, від ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_2, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, прохальна частина позовної заяви містить клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Врахувавши доводи позивача, письмові заперечення відповідача, доводи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних, та законність і обґрунтованість вимог третьої особи ОСОБА_2, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової, трьох процентів річних та моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 04.05.2013 року за адресою: с. Серебринець, Могилів-Подільського р-ну, Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу - марки ВАЗ-2102, д.н. НОМЕР_1, з вини гр. ОСОБА_4, відповідальність якого забезпечена відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1437795, укладеного 02.05.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із гр. ОСОБА_5 (а.с. 158 Т.1).

Внаслідок вказаної ДТП спричинено шкоду здоров'ю ОСОБА_2, яка стала інвалідом першої групи довічно, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серія АВ № 0654899/1610/13 від 29.08.2017 року (а.с. 159 Т.1).

За вказаною ДТП 05.05.2013 року Могилів-Подільським МВ УМВС України в Вінницькій області відносно ОСОБА_4 порушено кримінальне провадження № 0000428, з огляду на важкий стан гр. ОСОБА_2, потерпілою визнано ОСОБА_1 (а.с. 14 Т.1).

21.08.2013 року ОСОБА_1, як потерпілою у кримінальному провадженні, подано до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» заяву-повідомлення про страхову подію та всі необхідні документи, для виплати їй належного мені страхового відшкодування. (а.с. 160 Т.1).

СК була заведена страхова справа вих. № від 21 серпня 2013 року про подію, що сталася 04 травня 2013 року у Вінницькій обл., Могилів-Подільський р-н, с. Серебринець (а.с. 161).

На вимогу працівників СК ОСОБА_1 були надані всі витребувані документи (в т.ч. було надано в копіях та для огляду в оригіналах чеки, квитанції, які підтверджують оплату лікування, на підставі яких було задоволено цивільний позов у кримінальному провадженні на суму 112 384 грн. станом на серпень 2013 року).

Як вбачається з листа СК «ПРОВІДНА» Вих. № 04-10/13295 від 11.09.2014 року, у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 було відмовлено з посиланням на єдину підставу, що на момент ДТП Поліс № АС/1437795 не був укладеним, тому ПрАТ «СК «Провідна» не має жодних правових підстав для визнання випадку страховим та відмовляє у виплаті страхового відшкодування» (а.с. 162 Т.1).

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 березня 2015 року, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, було відмовлено (а.с.а.с. 163-164 Т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.05.2015 року, - апеляційну скаргу СК відхилено, рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 02 березня 2015 року залишено без змін (а.с.а.с. 165-167 Т.1).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2015 року, - касаційну скаргу СК відхилено, рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 07 травня 2015 року, залишено без змін (а.с. 168 Т. 1).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування вартості пошкодженого майна на суму заявлених вимог має бути підтверджено у визначеному законом порядку, а саме проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

У відповідності до вимог ст. 36.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно вимог ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно вимог ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до п.4 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1437795, укладеного 02.05.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із гр. ОСОБА_5, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, становить 100 000 (сто тисяч),00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 (п'ятдесят тисяч),00 грн.; розмір франшизи - 1 000 (одна тисяча),00 грн. (а.с. 158 Т.1).

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2013 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.2 ст.286 КПК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років; частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та стягнуто з останнього на її користь 112 384 (сто двадцять тисяч триста вісімдесят чотири),00 грн. матеріальної шкоди та 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди (а.с.а.с. 28-30 Т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.10.2013 року вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову залишено без змін (а.с.а.с. 31-33).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2014 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23.10.2013 року скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції (а.с.а.с. 34-36 Т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12.08.2014 року вирок суду першої інстанції змінено: зокрема, стягнуто з ОСОБА_4 100 000 (сто тисяч),00 грн. моральної шкоди (а.с.а.с. 37-39).

З матеріалів справи вставлено, що станом на день звернення до суду з позовом, вирок суду в частині цивільного позову не виконано.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що 04.05.2013 року стався страховий випадок, здоров'ю ОСОБА_2 завдано шкоди, що встановлено вироком, рішенням та ухвалами судів всіх інстанцій та не підлягає доказуванню.

Також спростовано рішеннями судів всіх інстанцій твердження СК, що Поліс не був укладений, що було єдиною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з п. 4 Полісу № АС/1437795, укладеного 02.05.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із гр. ОСОБА_5, сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи складає 99 000,00 (дев'яносто дев'ять тисяч) грн. (100 000,00 -1 000,00 = 99 000,00) (а.с. 158 Т.1).

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 90 000,00 грн.

Тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з СК на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 90 000,00 грн.

Що стосується вимог про відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням та із стійкою втратою працездатності потерпілим, а також моральної шкоди, то суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Зазначені витрати підтверджуються документально виписками з історії хвороби, рецептами, квитанціями на загальну суму 117 903 грн. 86 коп. (а.с.а.с. 59-65, 95-141, 173-237 Т.1).

Відповідно до ст. 26 Закону України «ОСЦВВНТЗ», у зв'язку з встановленням І групи інвалідності можливо відшкодувати 36 мінімальних заробітних плат на дату ДТП - що становить 41 292,00 грн. (1147,00*36).

Крім того, як вбачається з письмових заперечень, наданих представником відповідача, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» погоджується на відшкодування шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, у розмірі 41 292,00 грн.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата -грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю становить 159 195,86 грн. (117 903, 86 грн. витрати на лікування + 41 292 грн. шкода, пов'язана зі стійкою втратою працездатності) то розмір моральної шкоди, виходячи з розрахунку 5 % від 159 195,86 грн. дорівнює 7 959,80 грн.

Перевіряючи вимоги про стягнення сум на підставі ст. 625 ч. 2 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволенню вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» пені, інфляційної складової та трьох процентів річних, з таких підстав.

Згідно приписів Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятим відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (пункт 2.1 статті 2).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подала до СК заяву про виплату страхового відшкодування 21.08.2013 року (а.с. 160 Т.1). Тому, згідно вимог ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», яка визначає порядок прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його виплати, виплата страхового відшкодування СК повинна була б бути здійснена до 21.11.2013 року.

Станом на 11.09.2017 року страховик прострочив виплату страхового відшкодування за період з 21.11.2013 року по 11.09.2013 року на 1390 днів (40+365+365+366+254).

Відповідно до ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ (% * 2 / 365 днів), яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6- 927цс16 потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування і зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином за період з 21.11.2013 по 11.09.2017 року з відповідача має бути стягнута сума пені з розрахунку періоду прострочення в 1390 днів на суму боргу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, яка, відповідно до розрахунку ОСОБА_2 становить 693 891 грн. 41 коп.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» також суму інфляційних втрат та 3% річних, що становить відповідно до розрахунку ОСОБА_2: втрати від інфляції - 80 280,00 грн., 3% річних - 10 274 грн. 79 коп.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наведені розрахунки відповідають порядку нарахування зазначених виплат і не спростовані відповідачем.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі надані суду докази, суд вважає, що позов третьої особи ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової, трьох процентів річних та моральної шкоди є обґрунтованим, доведеним, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а розмір вимог доведений належними і допустимими доказами, а тому зазначений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд приходить до висновку про відмову у позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних, в зв'язку з його необґрунтованістю, а також враховуючи те, що позивач просила стягнути страхове відшкодування на свою користь, тоюто у своїх інтересах, а не в інтересах потерпілої ОСОБА_2

Що стосується заяви ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» про застосування строку позовної давності (а.с. 67 Т.1), слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13 викладено правову позицію, відповідно до якої, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення, при цьому, позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Щодо спеціальної позовної давності суд зазначає, що як вбачається з частини 2 пункту 1 статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14).

Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності.

Заява ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» про застосування строку позовної давності була подана до позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних. До позовних вимог третьої особи ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової, трьох процентів річних та моральної шкоди, відповідачем такої заяви подано не було, як і не було подано будь-яких пояснень чи заперечень щодо заявлених вимог.

Керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 253-261, 509, 549, 625, 629, 990, 992, 979, 988, 999, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних - відмовити.

Позов третьої особи ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційної складової, трьох процентів річних та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди 923 698 (дев'ятсот двадцять три тисячі шістсот дев'яносто вісім) гривень 00 копійок, з яких: сума страхового відшкодування в розмірі 90 000,00 грн.; пеня в розмірі 693 891 грн. 41 коп.; втрати від інфляції в розмірі 80 280,00 грн.; 3% річних - 10 274 грн. 79 коп., шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим в розмірі 41 292,00 грн; моральна шкода в розмірі 7 959,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані позивача: ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_2.

Дані відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», , адреса: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 25.

Дані третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2.

Суддя Л.І. Кізюн