Справа № 464/1689/18
пр.№ 2/464/923/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

08.06.2018 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

28.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 125 613,90 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.08.2015р. приблизно о 09.30 год. у м.Львові на перехресті вул.Луганська-Козельницька, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3б, д, 16.3, 16.11 ПДР України, не виконав вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїхав на перехрестя з другорядної дороги, створив перешкоду в русі мотоциклу НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого водій мотоцикла ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир мотоцикла ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.09.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачеві завдано матеріального збитку в результаті пошкодження належного йому мотоциклу, розмір якого, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 68 становить 175613,90 грн. Відповідачем застраховано свою цивільно-правову відповідальність та на момент звернення до суду з позовом страховиком на користь ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Спричинена позивачеві шкода лише частково відшкодована страхувальником, що з урахуванням відсутності інформації про договірні відносини відповідача зі страховою компанією дає підстави для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди (175613,90 і виплаченим на його користь страховим відшкодуванням (50000,00 грн.), яка становить 125 613,90 грн. Відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати завдану позивачу шкоду, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.05.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позов підтримує у повному обсязі та просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав. За згодою позивача згідно із ст.280 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.247 та ст.279 ЦПК України розгляд справи проведено в спрощеному позовному провадженні, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 07.08.2015р. приблизно о 09.30 год. у м.Львові на перехресті вул.Луганська-Козельницька, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3б, д, 16.3, 16.11 ПДР України, не виконав вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїхав на перехрестя з другорядної дороги, створив перешкоду в русі мотоциклу НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого водій мотоцикла ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир мотоцикла ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.09.2017 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується його копією.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведені з вироку обставини щодо вчинення злочину відповідачем ОСОБА_2 і заподіяння ним шкоди позивачу ОСОБА_1, не потребують повторного встановлення і доказування згідно ч.6 ст.82 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 68 від 27 травня 2016 року по визначенню матеріального збитку, заподіяного власнику мотоциклу НОМЕР_3, сума матеріального збитку становить 175 613,90 грн.

Під час розгляду справи встановлено, що страховою компанією позивачу виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 50000 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_2 завдав майнову шкоду позивачу внаслідок непереборної сили.

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то таке відшкодування згідно зі ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають задоволенню в повному розмірі 125 613,90 грн.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Статтею 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно ст.5 ч.1 п.6 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1256,13 гривень в дохід держави.

На підставі ст.ст.22, 1166, 1167, 1192, 1194, 1177 ЦК України, каеруючись ст.ст.4, 13, 76, 82, 141, 258-265, 280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 ( проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН-) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 125 613 (сто двадцять п»ять тисяч шістсот тринадцять) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь держави судовий збір у розмірі 1256,13 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено і підписано без його проголошення 08 червня 2018 року.

Суддя: О.Ю.Горбань