Справа №635/2535/18
Провадження №2/635/1945/2018

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Панас Н.Л.
при секретарі - Крилєвській І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район,м.Південне, вул.Ломоносова, 48 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, Зміївський район, с.Таранівка, вул.Лисенко, 10 про визнання права власності на земельну ділянку, -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2014 року, є власником житлового будинку №48 по вулиці Ломоносова у місті Південне Харківського району Харківської області. Раніш, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 травня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №1412, зазначений будинок належав відповідачу. Відповідач на своє ім"я приватизувала земельну ділянку №48 по вулиці Ломоносова у місті Південне Харківського району Харківської області, на який знаходиться зазначений житловий будинок. Вважає, що такий стан речей порушує його права, як власника будинку, оскільки у відповідності з вимогами діючого законодавства при переході права власності на житловий будинок до нього перейшло і право власності на земельну ділянку. Тому просив визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку.
05 травня 2018 року судом була отримана інформація щодо хареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача.
Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 07 червня 2018 року.
01 червня 2018 року від відповідача до суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення.
За наслідками підготовчого судового засідання 07 червня 2018 року Харківським районним судом Харківської області була винесена ухвала про призначення справи до судового розгляду на 07 червня 2018 року.
07 червня 2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Також позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі.
Оскільки сторони у судове засідання не зявились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна №120708535 від 16 квітня 2018 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Ломоносова, 48, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2014 року належить ОСОБА_1 (а.с.6-8).
Як вбачається з копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №190, виданого Міськрайонним управлінням Держгеокадастру у Харківському районі та місті Люботині Харківської області, вартістю земельної ділянки №48 по вулиці Ломоносова у місті Південне Харківського району Харківської області станом на 29 листопада 2017 року становить 205465 грн.21 коп. (а.с.10).
Як вбачається з копії рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2014 року по справі №635/656/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 були задоволені у повному обсязі і за ОСОБА_1 було визнано право власності на житловий будинок з госопдарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Ломоносова, 48 (а.с.11-12).
Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно з вимогами ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі Конвенція), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.
При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.
У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.
При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.
При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
На підставі вищевикладеного, враховуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.
У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 9-11, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район,м.Південне, вул.Ломоносова, 48 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, Зміївський район, с.Таранівка, вул.Лисенко, 10 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.
Судові витрати залишити за позивачем.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 07 червня 2018 року.
Суддя Н.Л.Панас