Провадження № 2/317/91/2018
Справа № 317/2775/17

08 червня 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.
позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-
У вересні 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3. Вимоги мотивує тим, що 26.03.2004 року вона народила дитину ОСОБА_3, батьком якого є ОСОБА_3. Шлюб вони з відповідачем не реєстрували. Дитина проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні. 14.12.2011 р. рішенням Запорізького районного суду Запорізької області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 400,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Відповідач аліменти не сплачує. З дня народження сина відповідач його вихованням не займався, дитину не утримував, кошти на її утримання не сплачував, дитини жодного разу не відвідував. Відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, не піклується про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Такі дії відповідача у відповідності до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач ОСОБА_1 до суду зявилась, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у позові. Також позивач ОСОБА_1 зазначила, що у 2003-2004 роках вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. У цих відносинах у них народився син. У червні 2004 року фактичні шлюбні відносини між ними припинились, з того часу вони проживають окремо. Дитиною батько не цікавиться, з 2004 року бачив лише два рази, коли дитині було 2-3 роки. Ніякої участі батько у вихованні дитини не приймає, аліменти не сплачує. Вона працює фасувальником, проживає у належному їй будинку. У дитини є окрема кімната, усім забезпечена.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3 до суду повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позов не надав.
Представник третьої особи ОСОБА_2, до суду зявилась, позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування вбачає підстави для позбавлення батьківських прав, що встановлено у відповідному висновку.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка є рідною сестрою позивача, пояснила що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розійшлись коли дитині було 3 місяці. Після цього батько бачив дитину кілька разів. Він знає де дитина проживає та навчається, але дитиною не цікавиться. Дитина також батьком не цікавиться. Вихованням дитини займається мати, з якою дитина проживає у с. Долинське. У дитини є окрема кімната, дитина всім забезпечена.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, пояснила що вона є подругою позивача. Про ОСОБА_3 дізналась зі слів позивача, ніколи його не бачила. Батько ОСОБА_6 не приймає участі у вихованні дитини. Знає що вони розійшлись, коли дитині було 3 місяці та з цього часу батько дитини їх не підтримує. Кожен рік вона зі своїм чоловіком, який є хрещеним батьком дитини, відвідують на день народження ОСОБА_3. Батька на днях народження ніколи не було, подарунків він не передавав. Вихованням дитини займається матір та її співмешканець. Ніколи не чула, щоб дитина згадувала про рідного батька, хоча взагалі вона знає про його існування. Матір належним чином виконує свої батьківські обовязки.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як видно зі свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 145749, виданого Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області 24.04.2004 р., батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.
Згідно відомостей, що містяться у виконавчому листі, виданому Запорізьким районним судом Запорізької області 16.01.2012 р. по справі № 2-1931/11, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмір 400,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2011 р. до його повноліття.
За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до довідки № 313 від 24.03.2017 р., виданої Комунальним закладом «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, учень 7-б класу, дійсно навчається в Комунальному закладі «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради з 01.09.2010 року по теперішній час та знаходиться на неповному державному забезпеченні.
Відповідно до довідки № 314 від 24.03.2017 р., виданої Комунальним закладом «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради, батько учня ОСОБА_3 ОСОБА_3, ніколи не відвідував школу-інтернат та батьківські збори, участі у вихованні дитини не приймає.
Відповідно до інформації № 315 від 24.03.2017 р., наданої Комунальним закладом «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради, про ОСОБА_3, останній до першого класу був прийнятий згідно заяви матері ОСОБА_1, з якою дитина мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Матір дитини дуже відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обовязків, часто відвідує школу, цікавиться справами сина у школі, контролює його навчання та поведінку, повністю матеріально забезпечує сина. Мати завжди підтримує педагогів учбового закладу, виконує вимоги школи, надає посильну допомогу, відвідує батьківські збори. ОСОБА_6 росте гарною дитиною. Він вихована, уважна дитина, гарно себе поводить, виконує правила для учнів школи, проявляє зацікавленість та старання у навчанні. З дітьми у класі знаходить спільну мову, приймає участь у класних справах, відвідує гуртки.
ОСОБА_6 про свого батька, ОСОБА_3, нічого мабуть не відомо, оскільки хлопець жодного разу не згадував про батька і нікому про нього нічого не розповідав. Працівники школи з батьком хлопця не знайомі, оскільки за 7-м років навчання у школі сина, батько жодного не приходив до школи, ніякої зацікавленості до сина не виявляв, матеріально дитину не підтримував, ніяких подарунків дитині не приносив.
Відповідно до акту обстеження умов проживання головними спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, від 12.01.2018 р. було проведено обстеження умов проживання батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, і встановлено, для дитини немає окремого спального місця, та в результаті бесіди з батьком зясовано що він згоден з позбавленням батьківських прав відносно сина.
У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01-22/1063 від 15.09.2017 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обовязків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та вважає доцільним позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Дане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_3 свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обовязків, не піклується про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.
Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Наразі суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 безвідповідально ставиться до питання виховання свого малолітнього сина.
Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3
Заходи впливу на відповідача виявились безрезультатними, оскільки протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, до суду не зявився, подальших намірів щодо виховання та утримання дитини не виявив, жодних реальних кроків на це спрямованих не вчинив.
Жодних обєктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_3 його малолітнього сина ОСОБА_3 судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних обєктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_3 виконував або намагався виконувати вищезазначені батьківські обовязки.
На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. При цьому суд враховує і думку дитини, висловлену у судовому засіданні.
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обовязки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матірю, що відповідає інтересам дитини.
Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням.
Разом із тим, суд вважає за доцільне розяснити ОСОБА_3, що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно сина в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повне рішення суду складено 11.06.2018 р.

Суддя Д.І. Сакоян