Провадження №2/523/1077/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі - Лінник І.А.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі,

справу за позовом

Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65023, м.Одеса,вул. Л.Толстого,7) до ОСОБА_1, (зареєстрована Україна, м. Донецьк, вул . Кутаїська,буд.39А, фактичне місце проживання Україна, АДРЕСА_1) про стягнення надміру виплаченої допомоги,

Установив

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача суми виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 12 998,74 грн.

Вимоги позову представник позивача обґрунтував тим, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Суворовському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

Допомога була призначена на підставі заяви для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 13.08.2015 року та 17.02.2016 року.

Допомогу було призначено за періоди :

-з 13.08.2015 по 12.02.2016 року

-з 17.02.2016 по 16.08.2016 року

у сумі 12 998,74 грн.

04.04.2017 року винесено рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання за заявою ОСОБА_1 від 20.02.2017 року.

В заявах ОСОБА_1 зазначала що не має у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, ОСОБА_1 з 15.08.2015 року є власником частини житлового приміщення, яке розташоване за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., смт. Овідіополь, пров. Маяковського, буд 1.

Таким чином, заявник надав недостовірні відомості щодо відсутності житла розташованого за межами тимчасово окупованої території, внаслідок чого їй були надміру сплачені кошти за період з серпня 2015 року по серпень 2016 року на загальну суму 12 998,74 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2017 року, було відкрито провадження по справі, а ухвалою суду від 19 квітня 2018 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову.

10 квітня 2018 року ОСОБА_1 надала на адресу суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що зазначені кошти були їй виплачені як адресна допомога. Окрім того зазначила, що вона є власником частини нерухомого майна та до 03 червня 2017 року законодавством України не передбачалось, що необхідно зазначати частку майна. Таким чином ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог Департаменту.(а.с. 64-66).

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили. (а.с. 90).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

З'ясував обставини справи, вислухав представника позивача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обовязковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; 3) зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (в редакції, яка діяла на момент звернення відповідача до Управління), грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійнемісцепроживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органидержавної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі особа, переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з: питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Для призначення грошової допомоги на наступі шестимісячний строк, згідно п.3 Порядку, уповноважений представник сім"ї подає до уповноваженого органуустанови уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомога, а також предявляє довідки всіх членів сімї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 6 вказаного вище Порядку, грошова допомога не призначаєтьсяу разі, коли:

- будь-хто з членів сім,ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

- у володінні сім,ї є два або більше транспортних засобів (механізмів), що підляють державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані чи придбані на пільгових умовах через уповноважені органи, а також транспортні засоби вітчизняного виробництва, які перебувають в експлуатації протягом більш як 10 років з дати випуску, та транспортні засоби, що перебувають в експлуатації протягом більш як 15 років з дати випуску;

- будь-хто з членів сім,ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 11 Порядку сума грошової допомоги, виплачена надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Суворовському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

Як вбачається з матеріалів справи, допомога була призначена на підставі заяв 13.08.2015 року та 17.02.2016 року для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

У вказаних заявах було зазначено, що:

- житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, у володінні будь-кого із членів сім,ї не має;

- у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів не має;

- на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб у будь-кого із членів сім,ї відсутні (а.с.11, 13).

Допомогу було призначено за періоди :

-з 13.08.2015 по 12.02.2016 року

-з 17.02.2016 по 16.08.2016 року.

Виплачено у загальному розмірі 12 998,74 грн.

04.04.2017 року винесено рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання за заявою ОСОБА_1 від 20.02.2017 року.

Як вбачається з п.5 Порядку у заяві окрім відомостей про всіх членів сім,ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зазначається також інформація про наявність у будь-кого з членів сім,ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім,ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 10 Порядку для призначення грошової допомоги, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю правильністю її надання.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, ОСОБА_1 з 15.08.2015 року є власником 1/5 частини житлового приміщення, яке розташоване за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., смт. Овідіополь, пров. Маяковського, буд 1. (а.с. 18,19).

Отже, ОСОБА_1 у заявах від 13.08.2015 року та 17.02.2016 року свідомо зазначила недостовірну інформацію про відсутність у володінні будь-кого із членів сім,ї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції, оскільки відповідно до п. 11 Порядку, була зобовязана повідомити уповноваженому органу про зміну обставин,що впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Згідно розрахунку-довідки, наданого позивачем, за період з серпня 2015 року по серпень 2016 року ОСОБА_1 було надміру виплачено бюджетних коштів на суму 12998, 74 грн.

Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4-7,11-13,17-18,109,131,137,223,259, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65023, м.Одеса,вул..Л.Толстого,7) до ОСОБА_1, (зареєстрована Україна,м.Донецьк,вул..Кутаїська,буд.39А, фактичне місце проживання Україна, АДРЕСА_2) про стягнення надміру виплаченої допомоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН №, паспорт громадянина України серії ВЕ №550964 від 22 травня 2012р., зареєстрована Україна,м. Донецьк,вул. Кутаїська,буд.39А, фактичне місце проживання Україна, АДРЕСА_3) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65023, м.Одеса,вул..Л.Толстого,7, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) суму виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 12 998,74 грн.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Повний текст рішення складено 06 червня 2018 року.

Суддя