Дата документу 31.05.2018
Справа № 334/5659/17
Провадження № 2/334/1070/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого-судді Гнатюка О.М.

при секретарі Алєйніковій О.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» про захист прав споживачів, який у подальшому був уточнений.

Позов обґрунтований тим, що позивач проживає у газифікованому помешканні - у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до приписів статті 11 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» визначено, що облік природного газу, у тому числі комерційний, здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги та якість природного газу під час його добування, транспортування та розподілу, постачання, зберігання та споживання.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природній газ використовується:комплексно, у тому числі для опалення з 1 січня 2012 року; для підігріву води, приготування їжі з 1 січня 2016 оку, тільки для приготування їжі з 1 січня 2018 року, 2) для інших споживачів з 1 липня 2011 року.

Представники відповідача 24 листопада 2016 року намагалися встановити загально будинковий вузол обліку газу без встановлення індивідуальних вузлів обліку для визначення достовірності показників постачання газу для конкретного споживача в багатоквартирному будинку, що є порушенням права позивача як споживача. На його звернення щодо встановлення індивідуального вузла обліку споживання природного газу у власному помешканні йому було відмовлено, чим порушено права споживача.

Позивач просить зобовязати відповідачів здійснити встановлення лічильнику газу в помешканні квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач підтримав позов.

Представник позивача підтримав позов, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ПАТ «Запоріжгаз» у судовому засіданні заперечив можливість задоволення позовних вимог, пояснив, що позивач є споживачем газу, який постачається йому на підставі заяви-приєднання до договору про розподіл газу. Споживачем здійснюється оплата поставленого йому газу, що є підтвердженням його приєднання до умов договору. Заяв щодо припинення постачання газу від позивача не надходило. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до ч.1 ст. 6 вказаного Закону субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природній газ використовується тільки для приготування їжі до 1 січня 2021 року. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ТОВ «Запоріжгаз збут» заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог, оскільки є неналежним відповідачем. Зобовязання щодо встановлення індивідуальних лічильників газу для населення покладене діючим законодавством на операторів газорозподільної системи/транспортної системи, проте ТОВ «Запоріжгаз збут» таким не є. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та є споживачами з отримання природного газу.

На звернення від 7 лютого 2017 року щодо перерахунку та встановлення індивідуального безкоштовного лічильника газу, поданого позивачем, ПАТ «Запоріжгаз» повідомив, що встановлення будинкового вузла обліку здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. У разі незгоди власника квартири розрахуватися за спожитий газ за показниками будинкового вузла обліку, він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти. 24 листопада 2016 року мешканці будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванівська 20 відмовилися надати доступ для встановлення будинкового вузла обліку газу, на підставі чого був складений відповідний акт про порушення.

Як вбачається із матеріалів справи, спір виник з приводу невідповідності дій відповідача ПАТ «Запоріжгаз», на думку позивача, законодавству України, яка виражається у відмові встановлення індивідуального лічильника газу, в квартирі де мешкає позивач, за рахунок відповідача.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

Згідно з ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, встановлено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що: здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Відповідач ПАТ «Запоріжгаз» з 1 липня 2015 року здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні. Тобто в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» є оператором газорозподільної системи.

ТОВ «Запоріжгаз збут» є постачальником газу і відповідно до законодавства не є оператором газорозподільної системи, а тому на ньому не лежить обовязок щодо встановлення лічильників газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Правила комерційного обліку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, зареєстрованого в Мінюсті України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі Кодекс газорозподільних систем), за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Вищевказані положення нормативних актів не визначають окремого обовязку ПАТ «Запоріжгаз» із встановлення саме індивідуальних газових лічильників у квартирі споживача, адже діюче на час спірних правовідносин законодавство надавало право газорозподільним підприємствам самостійно визначати можливість встановлення як загальнобудинкових, так і індивідуальних газових лічильників споживачам.

Отже, положення Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та Кодекс газорозподільних систем, в редакції яка діяла на час звернення позивача до ПАТ «Запоріжгаз», не покладали на субєкта господарювання обов'язку за його рахунок встановлювати індивідуальний газовий лічильник у квартирі позивача.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу, № 2260-VIII від 21.12.2017 р., внесено зміни до статті 2 Закону, та після частини першої вказаної статті доповнено новою частиною такого змісту: «З метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Цим же Законом № 2260-VIII від 21.12.2017 р. визначено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з прийняттям вказаного Закону захищено права побутових споживачів та чітко визначено обовязок по встановленню індивідуальних лічильників.

Після внесення вищезазначених змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» позивач із відповідною заявою про встановлення індивідуального газового лічильника до відповідача не звертався.

Зясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши надані ними докази, суд вважає, що Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, не передбачав обовязку встановлення відповідачем індивідуальних газових лічильників у квартирах у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» про захист прав споживачів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст виготовлений 4 червня 2018 року о 16.50 год.

Суддя О.М. Гнатюк