Справа № 353/357/18
Провадження № 2/353/217/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю секретаря судового засідання Бойка В.Я.,

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування,-

в с т а н о в и в :

11.04.2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просили розірвати догорів дарування домоволодіння за адресою: вул. Лисенка, 11, м. Тлумач, Івано-Франківська область, посвідчений приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу ОСОБА_5, номер за реєстром 1546. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 03.02.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3, які являються відповідно матірю та дочкою, було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу ОСОБА_5, номер за реєстром 1546, згідно якого позивач подарувала відповідачу домоволодіння за адресою: вул. Лисенка, 11, м. Тлумач, Івано-Франківська область, яке складається з: житлового будинку, загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м., зазначеного в технічному паспорті під літ. А; сараю, загальною площею 20,5 кв.м., зазначеного в технічному паспорті під літ. Б; літньої кухні, загальною площею 16,0 кв.м., зазначеної в технічному паспорті під літ. В; сараю, загальною площею 15,3 кв.м., зазначеного в технічному паспорті під літ.Г; вбиральні, загальною площею 1,0 кв.м., зазначеної в технічному паспорті під літ. Д; колодязя, зазначеного в технічному паспорті під номером 1; огорожі, загальною площею 36,0 кв.м., зазначеної в технічному паспорті під номером 2; огорожі, загальною площею 23,0 к.м. зазначеної в технічному паспорті під номером 3.

Вищевказане домоволодіння належало позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності від 19.10.2000 року. Оскільки домоволодіння було набуте позивачем ОСОБА_1 шляхом його побудови під час шлюбу з позивачем ОСОБА_4 і являлося їхньою спільною сумісною власністю, то останній при укладенні договору дарування надав свою нотаріальну згоду на укладення позивачем ОСОБА_1 договору дарування.

Однак, 27.10.2017 року відповідач вчинила щодо позивачів злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, згідно обвинувального акта від 01.02.2018 року у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000256 від 27.10.2017 року: «27.10.2017 року близько 08 год. 00 хв. під час сварки, яка виникла на грунті тривалих неприязних відносин на подвірї домоволодіння за адресою: : вул. Лисенка, 11, м. Тлумач, Івано-Франківська область, відповідач, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла два удари господарським інструментом ОСОБА_1, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на землю. В цей час позивач ОСОБА_4, перебуваючи в будинку, почув шум та крик на подвірї господарства і побачив конфлікт. ОСОБА_4 намагався припинити конфлікт, забравши з рук відповідача господарський інструмент, однак відповідач, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, нанесла ОСОБА_4 один удав по правій частині голови, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на землю.

Внаслідок нанесених ударів відповідач спричинила ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого плечового суглобу, правої лопатки, які згідно висновку експерта № 2/736-Д від 26.01.2018 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого ока, садна в лобній ділянці справа, які згідно висновку експерта № 3/770-Д від 30.01.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень». Як обставина, що помякшує покарання відповідача зазначене її щире каяття.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2018 року кримінальне провадження № 0000256 про обвинувачення відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у звязку з відмовою потерпілих від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення на підставі ст. 248 КК України тобто з нереабілітуючих підстав.

Оскільки відповідач вчинила щодо позивачів умисний злочин проти їх здоровя, що встановлено обвинувальним актом від 01.02.2018 року та ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2018 року по справі № 353/128/18, яка має приюдиційне значення для розгляду даної справи, у позивачів виникло право вимагати розірвання договору дарування домоволодіння на підставі ст. 727 ЦК України, через вчинення відповідачем щодо них злочину проти їх здоровя.

До початку розгляду справи по суті, а саме 25.04.2018 року відповідач ОСОБА_3 подала через канцелярію Тлумацького районного суду Івано-Франківської області відзив на позовну заяву про розірвання договору дарування, в якому просила відмовити з задоволенні позову повністю. Вказала, що наведені мотиви позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки, за змістом ч. 1 ст. 727 ЦК України, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоровя, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Таким чином, для застосування норми ч. 1 ст. 727 ЦК україни, обовязковою умовою є наявність такого, що набрав законної сили обвинувального вироку суду щодо особи обдаровуваного, який вчинив злочин.

За відсутності належного та допустимого доказу вчинення нею злочину, у вигляді обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, відсутні підстави для застосування ч. 1 ст 727 ЦК України до спірних правовідносин, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Також разом із відзивом на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 подала заяву про застосування строку позовної давності, в якій просила застосувати в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до неї про розірвання договору дарування строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. В заяві вказала, що договір дарування між нею та ОСОБА_1 був укладений 03.08.2012 року, а отже з вказаною позовною вимогою, з підстав передбачених с. 727 ЦК України, позивачі мали звернутися в суд протягом одного року, тобто до 03.08.2013 року. Отже строк позовної давності сплив ще 03.08.2013 року, а позивачі звернулися до суду тільки 11.04.2018 року, тобто через 5 років і 8 місяців з дати укладення договору дарування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в ньому, просив його задовольнити. Вказав, що в долучених до матеріалів справи матеріалах кримінального провадження № 0000256 від 27.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, міститься заява ОСОБА_7 та протокол допиту підозрюваного від 31.01.2018 року, в яких відповідач ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненому 27.10.2017 року, тобто в тому, що вона умисно вчинила злочин проти позивачів. Позивачі доведені до відчаю, через конфлікти вони не мають де жити. Ніякого самозахисту зі сторони відповідача не було, вона сама напала на позивачів. Стосовно строків позовної давності вказав, що перебіг стоків позовної давності слід рахувати з моменту вчинення злочину, тобто з 27.10.2017 року, а не з часу укладення договору дарування 03.08.2012 року, тому строки позовної давності в даному випадку не можуть застосовуватися.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, розгляд справи провести його відсутності.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, з підстав зазначених у відзиві на позов, просила застосувати строки позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Пояснила, що у неї з батьками постійно виникають сварки та конфлікти стосовно житлового будинку. Батьки її виганяють з будинку, мотивуючи це тим, що він є їхнім житлом. 27.10.2017 року між нею та її батьками, позивачами по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виник конфлікт, батьки спровокували її на бійку, оскільки вони також її били, а вона була змушена захищатися від них. У неї також були побої, однак нікуди з цього приводу вона не зверталася, оскільки це її батьки, їй соромно, що вона не може з ними мирно спільно проживати.

Вислухавши думку сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з таких підстав:

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.10.2000 року, виданого на підставі рішення виконкому Тлумацької міської ради № 360 від 19.10.2000 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належав житловий будинок в цілому та приналежні до нього господарські будівлі по вул. Лисенка, 11 в м. Тлумачі Івано-Франківської області (а.с. 4). Дані відомості також підтверджуються копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34898994 від 20.07.2012 року (а.с. 5).

03.08.2012 року ОСОБА_1 (позивач) уклала договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі № 1546, яким безоплатно передала у власність ОСОБА_3 (відповідач) належне їй на праві власності домоволодіння в цілому, що розташоване за адресою: вул. Лисенка, 11, м. Тлумач, Івано-Франківська область, що розміщене на земельній ділянці, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 627,0 кв.м., кадастровий номер :20:014:0010. Відповідно до Витягу з реєстру прав власносі на нерухоме майно, виданого ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 20.07.2012 року за № 34898994, відчужуване домоволодіння має наступну характеристику: житловий будинок із цегли, загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м., зазначений в технічному паспорті під літ. А; сарай із цегли, загальною площею 20,5 кв.м., зазначений в технічному паспорті під літ. Б; літня кухня із цегли, загальною площею 16,0 кв.м., зазначена в технічному паспорті під літ. В; сарай із шлакоблоків, загальною площею 15,3 кв.м., зазначений в технічному паспорті під літ. Г; вбиральня із цегли, загальною площею 1,0 кв.м., зазначена в технічному паспорті під літ. Д; колодязь із бетонних кілець, зазначений в технічному паспорті під номером 1; огорожа із дощок, загальною площею 36,0 кв.м., зазначена в технічному паспорті під літерою 2; огорожа із металу, загальною площею 23,0 к.м., зазначена в технічному паспорті під літерою 3 (а.с. 51).

01.02.2018 року відносно ОСОБА_6 складено обвинувальнийо акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000256 від 27.10.2017 року, затверджений прокурором у кримінальному провадженні прокурором Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури в Івано-Франківській області юристом 2-го класу ОСОБА_8 (а.с. 116-117).

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2018 року кримінальне провадження № 0000256 про обвинувачення ОСОБА_3П, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у звязку з відмовою потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від обвинувачення (а.с. 8-9).

Згідно положень статті 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у натурі.

Як випливає із ст. 727 ЦК України для її застосування обовязковою умовою повинна бути наявність такого, що набрав законної сили, вироку суду щодо особи обдаровуваного, яка вчинила злочин, а не обвинувального акту, оскільки обвинувальний акт це процесуальний документ, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті викладаються юридично значимі обставини злочину і надається його юридична кваліфікація. Обвинувальний акт складається слідчим або прокурором після повідомлення особи про підозру та перевірки підозри, за умов, якщо: слідство отримало достатньо доказів для обвинувачення особи у вчиненні злочину; відсутні підстави закриття кримінального провадження. В обвинувальному акті (висновку) слідчий викладає результати проведеного слідства, формулює обвинувачення, яке підтверджує матеріалами слідства. Обвинувальний висновок - це головний документ слідства. За своєю природою він є актом обвинувальної влади держави. Він виходить від обвинувача і виражає тезу, яку обвинувач доказує, на визнанні правильності якої він наполягає. Обвинувальний акт є необхідною умовою для того, щоб обвинувачений міг побудувати свій захист у суді.

Згідно статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу);

Відповідно до статті 267 ЦК України ссоба, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, на те, що перебіг стоків позовної давності слід рахувати з моменту вчинення злочину, тобто з 27.10.2017 року, а не з часу укладення договору дарування 03.08.2012 року, як встановлено ст. 728 ЦК України до вимог про розірвання договору дрування встановлений скорочений строк озовної давності терміном один рік. Перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Таким чином, обчислення строку позовної давності починається від дня, коли дарувальник довідався або повинен був довідатися про обставини, передбачені ст. 727 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні договір дарування позивачем ОСОБА_1 був укладений 03.08.2012 року, про що будо відомо як позивачам, так і відповідачу, дані обставини не заперечувалися сторонами та представником у судовому засіданні.

В порушення вимог ст. 728 ЦК України позивачі звернулися до суду із позовною завою 11.04.2018 року після закінчення передбачених ст. 728 ЦК України строків для розірвання договору дарування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями частин 1 статтей 15, 16, 20 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При такому вирішенні спору, суд вважає, що понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору слід віднести на її рахунок.

На підставі наведеного, ст.ст. 4, 15, 16, 20, 258, 267, 727, 728 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, про розірвання договору дарування відмовити.

Судові витрати покласти на рахунок позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої по зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак