Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 29612669/15

провадження № 61-19976св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Талько О. Б., Товянської О. В., Гансецької І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 серпня 2014 року з вини ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на чолі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров'я, забійно-рваних ран на лівому передпліччі та лівій кисті, лівій стопі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, закритих переломів лівої ліктьової кістки в середній третині, шилоподібного відростку та головки променевої кістки, лівої великогомілкової кістки в нижній третині третьої п'ясної кістки, розриву міжп'ясного синдесмозу між 3 та 4 п'ясними кістками, вивиху четвертої п'ясної кістки, перелому голівчастої кістки лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров'я.

Внаслідок отриманих травм він тривалий час перебував на лікуванні та змушений був за власні кошти купувати ліки.

Окрім того, позивач зазначав, що був пошкоджений належний йому мотоцикл Honda, держаний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження матеріальний збиток, спричинений йому внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, становить 45 440,00 грн.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та призначено відповідне покарання.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути із ОСОБА_4 витрати на лікування у розмірі 12 200,00 грн, 45 440,00 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди внаслідок знищення мотоцикла, та 650 грн, сплачених ним за проведення експертного дослідження.

Крім цього позивач просив відшкодувати йому завдану відповідачем моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 100 000,00 грн, а також 10 000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 липня 2016 року у складі судді Сингаївського О. П. позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -45 440,00 грн, 80 000,00 грн - моральної шкоди, 650,00 грн - витрат з оплати товарознавчого дослідження, а всього 126 090,00 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі 45 440,00 грн внаслідок пошкодження мотоцикла єдоведеними.

Разом з цим в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на лікування в сумі 12 200,00 грн судом першої інстанції відмовлено, оскільки такі витрати не підтвердженні належними та допустимими доказами, а саме належним чином оформленим рецептом або призначенням лікаря.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26 грудня 2016 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 липня 2016 року в частині відшкодування майнової шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7 815,45 грн витрат на лікування.

У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Рішення в частині відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат залишено без змін.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 650,00 грн витрат на оплату експертного автотоварознавчого дослідження скасовано.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказіввартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, а тому відсутні підстави для відшкодування такої шкоди. Апеляційним судом враховано, що мотоцикл позивачем не наданий на момент призначеної дати для огляду, експерт не надав відповідь на питання щодо вартості цього транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, а також експерт висловив свою думку щодо економічної недоцільності проведення цього дослідження.

16 січня 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відшкодування майнової шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на його користь 12 200,00 грн витрат на лікування, 45 440,00 грн майнової шкоди та 650,00 грн витрат на оплату експертного автотоварознавчого дослідження.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд відмовляючи у відшкодуванні майнової шкоди в розмірі 45 400,00 грн необґрунтовано відхилив висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 29 вересня 2014 року № 3825, проти якого не заперечував відповідач, та взяв до уваги висновок автотоварознавчої експертизи від 16 грудня 2016 року № 418.

30 січня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у даній справі.

07 березня 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3

Відзив ОСОБА_4 мотивовано тим, що позивач повинен був звернутись до страхової компанії, якою була застрахована відповідальність відповідача, проте із відповідною заявою до страхової компанії позивач не звертався.

Крім того, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до і після дорожньо-транспортної пригоди, а у випадку повного знищення транспортного засобу залишки цього транспортного засобу отримує страховик чи особа, яка повинна відшкодувати шкоду. Жодних доказів про залишкову вартість транспортного засобу позивачем не надано.

12 квітня 2017 року ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дану справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 частини першої розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 квітня 2018 року справу № 296/12669/15 та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки апеляційним судом скасоване рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Судами встановлено, що 11 серпня 2014 року близько 21 години 40 хвилин, по вул. Київській у м. Житомирі, на ділянці проїзної частини поблизу будинку № 66, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_5, який на підставі доручення керував належним ОСОБА_6 автомобілем BMW, автомобільний номер НОМЕР_2, а також ОСОБА_3, який керував мотоциклом Honda, автомобільний номер НОМЕР_3.

Цей мотоцикл перебував у володінні та користуванні позивача на підставі нотаріально посвідченого доручення, виданого ОСОБА_7 29 серпня 2013 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на чолі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров'я, забійно-рваних ран на лівому передпліччі та лівій кисті, лівій стопі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, закритих переломів лівої ліктьової кістки в середній третині, шилоподібного відростку та головки променевої кістки, лівої великогомілкової кістки в нижній третині третьої п'ясної кістки, розриву міжп'ясного синдесмозу між 3 та 4 п'ясними кістками, вивиху четвертої п'ясної кістки, перелому голівчастої кістки лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров'я.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та призначено відповідне покарання.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля BMW автомобільний знак НОМЕР_2, була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «СК «Київ Ре» згідно з полісом №АС 7396866.

Внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди травм позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальній установі Центральна міська лікарня № 2 м. Житомира з 11 серпня 2014 року до 03 вересня 2014 року та з 20 жовтня 2014 року до 03 листопада 2014 року.

Крім цього, ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування в Обласній клінічній лікарні ім. О. Ф. Гербачевського з 29 грудня 2014 року до 05 січня 2015 року, з 12 січня 2015 року до 28 січня 2015 року та із 07 липня 2015 року до 23 липня 2015 року. За періоди лікування позивачем за власні кошти були придбані медикаменти та вироби медичного призначення. Вказані обставини підтверджуються довідками зазначених медичних закладів, а також чеками.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 29 вересня 2014 року № 3825 експертом Ільїнським А. А., матеріальний збиток, заподіяний власнику мотоцикла Honda СВ1, автомобільний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 45 440,00 грн.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (частина перша статті 1195 ЦК України).

Частинами 2, 3 статті 303 ЦПК України 2004 року передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 303 ЦПК України 2004 року апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК України 2004 року апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року щодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов'язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

При цьому мають враховуватися вимоги частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов'язки.

Особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов'язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання (частина друга статті 208, частина перша статті 212, частина перша статті 304 ЦПК України 2004 року).

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об'єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з'явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 45 440,00 грн та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині, в порушення вимог статті 303 ЦПК України 2004 року вдався до переоцінки доказів, залишивши поза увагою фактичні обставини справи.

Беручи до уваги висновок автотоварознавчої експертизи № 418, складеної 16 грудня 2016 року судовим експертом Арефіним М. Г., апеляційний суд не звернув належної уваги на те, що ринкова вартість мотоцикла Honda, автомобільний номер НОМЕР_3 станом на 14 грудня 2016 року склала 67 381,20 грн, в той час як дорожньо-транспортна пригода мала місце 11 серпня 2014 року.

Апеляційним судом також залишено поза увагою, що відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції не було надано заперечень щодо висновку експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 29 вересня 2014 року № 3825 експертом Ільїнським А. А.

Крім того посилання апеляційного суду на положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є помилковим, оскільки позов заявлено про відшкодування шкоди, завданої злочином до винної особи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди за знищений мотоцикл, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір такої шкоди позивачем доведений належними та допустимими доказами та відповідачем не спростований, зокрема, проти результатів висновку експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 29 вересня 2014 року № 3825 експертом Ільїнським А. А. відповідач не заперечував.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягненню підлягають і витрати понесені позивачем з оплати експертного дослідження в розмірі 650 грн.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Верховний Суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди за знищений мотоцикл в розмірі 45 440,00 грн та витрат за проведення автотоварознавчого дослідженняв розмірі 650 грн ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому це рішення у зазначеній частині на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Рішення апеляційного суду в частині позовних вимог про відшкодування витрат на лікування та відновлення здоров'я ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Рішення апеляційного суду в частині відшкодування моральної шкоди до суду касаційної інстанції не оскаржується, а отже не є предметом касаційного перегляду.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 грудня 2016 року в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої знищенням транспортного засобу та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження скасувати, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 липня 2016 року у цій частині залишити в силі.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 грудня 2016 року в частині позовних вимог про відшкодування витрат на лікування та відновлення здоров'я залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик