Справа № 2-849/11 Головуючий у І інстанції Тітов М. Б.
ровадження № 22-ц/780/1875/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 07.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 червня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А., Суханової Є.М.,

при секретарі Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 24 січня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3, повязані з виконанням судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Богуславського районного суду Київської області із вказаною скаргою, в якій після зменшення розміру вимог просив визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3, повязані з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 вересня 2012 року у виконавчому провадженні за №33347339 неправомірними, а також визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Косюхно Ю.П. у вищевказаному виконавчому провадженні №33347339 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-849, виданого 07 лютого 2012 року Богуславським районним судом Київської області, по стягненню з боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь стягувача ОСОБА_2 неповернутих за договором позики грошових коштів, пені (неустойки), відшкодування індексу споживчих цін в Україні (інфляції), відсотків за користування грошовими коштами, моральної шкоди та судових витрат по справі в сукупному розмірі 69 520 грн.

Обгрунтовуючи вимоги, заявник в скарзі зазначав, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області перебувало виконавче провадження №33347339, яке було відкрите на підставі його заяви, як стягувача, 11 липня 2012 року державним виконавцем відділу ДВС Миронівського РУЮ Київської області ОСОБА_3, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 11 липня 2012 року.

Після проведення ряду неповних та несвоєчасних виконавчих дій державним виконавцем Косюхно Ю.П. 28 вересня 2012 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, про що останній дізнався лише 19 жовтня 2012 року після подання ним письмової заяви від 19 жовтня 2012 року та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

За скаргою ОСОБА_2 від 01 листопада 2012 року, поданою в порядку ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на той момент) безпосередньо до начальника відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області, постановою останнього від 07 листопада 2012 року скаргу ОСОБА_2 було задоволено та скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Після цього від відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області жодного процесуального документа заявник не отримував.

23 травня 2017 року заявником було подано письмову заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та надання письмової інформації про хід виконавчого провадження, яка була зареєстрована 24 травня 2017 року канцелярією Миронівського районного відділу ДВС ГТУЮ.

02 червня 2017 року від начальника Миронівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 заявник одержав відповідь, з якої вбачається, що 27 травня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Миронівського РУЮ Київської області ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №33347339 і вказані матеріали виконавчого провадження передано до архіву та знищено.

Разом з тим, дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 травня 2013 року та її бездіяльність в рамках вищевказаного виконавчого провадження №33347339 щодо примусового виконання судового рішення, на думку ОСОБА_2, є неправомірними, оскільки йому, як стягувачу, не було розяснено його права та обовязки в процесі здійснення виконавчого провадження, а також не розяснено права та обовязки у процесі здійснення виконавчого провадження боржнику; не перевірено наявність у боржника ОСОБА_4 грошових коштів; не перевірено наявність рухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_4 на праві особистої приватної чи спільної сумісної власності за місцем її фактичного проживання; не було зясовано фактичне місце проживання боржника та не викликано її жодного разу до відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області; не звернено стягнення на пенсію боржника ОСОБА_4, яка вже тривалий час є пенсіонером за віком та одержує пенсію у встановленому Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування порядку.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 24 січня 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3, повязані з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 вересня 2012 року у виконавчому провадженні за №33347339, неправомірними.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні за №33347339 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-849, виданого 07 лютого 2012 року Богуславським районним судом Київської області, по стягненню з боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь стягувача ОСОБА_2 неповернутих за договором позики грошових коштів, пені (неустойки), відшкодування індексу споживчих цін в Україні (інфляції), відсотків за користування грошовими коштами, моральної шкоди та судових витрат по справі в сукупному розмірі 69 520 грн.

Зобов'язано Управління Державної казначейської служби України у Богуславському районі Київської області повернути ОСОБА_2 з державного бюджету помилково сплачений судовий збір в розмірі 320 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, відділ державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представник відділу ДВС Миронівського РУЮ Київської області апеляційну скаргу підтримала та з викладених в ній підстав просила про її задоволення.

Заявник ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з»явився, однак його неявка згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області перебувало виконавче провадження за №33347339 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-849, виданого 07 лютого 2012 року Богуславським районним судом Київської області, по стягненню з боржника ОСОБА_4 на користь стягувача ОСОБА_2 неповернутих за договором позики грошових коштів, пені (неустойки), відшкодування індексу споживчих цін в Україні (інфляції), відсотків за користування грошовими коштами, моральної шкоди та судових витрат по справі в сукупному розмірі 69 520 грн. (а.с.33).

Вказане виконавче провадження було відкрите за заявою стягувача 11 липня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 11 липня 2012 року (а.с.15).

28 вересня 2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.32).

19 жовтня 2012 року стягувач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №33347339 (а.с.34) та 01 листопада 2012 року в порядку ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на той момент) подав скаргу на неправомірні дії державного виконавця, повязані з виконанням судового рішення безпосередньо до начальника відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області.

07 листопада 2012 року В.о. начальника ВДВС Миронівського РУЮ ОСОБА_6 постановою про скасування процесуального документу скасував постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 вересня 2012 року (а.с.35). Вказана постанова була направлена заявнику 07.11.2012 року супровідним листом за вих. №0358/0321 від 07.11.2012 року (а.с.36).

27 травня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №33347339 і вказані матеріали виконавчого провадження передано до архіву та знищено.

Судом при розгляді справи також встановлено, що згідно постанови про скасування процесуального документу від 30 червня 2017 року (а.с.42-43) та постанови про відновлення виконавчого провадження від 30 червня 2017 року (а.с.44-45) начальником Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 при здійсненні контролю за рішеннями державного виконавця Косюхно Ю.П., у виконавчому провадженні за №33347339 було виявлено порушення вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, державний виконавець не в повному обсязі вживала передбачених законом заходів примусового виконання рішень, в звязку з чим начальником ВДВС було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 27 травня 2013 року, що видана ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-849, виданого 07 лютого 2012 року Богуславським районним судом Київської області, а головним державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 було винесено постанову про відновлення вищевказаного виконавчого провадження та зобовязання стягувача предявити виконавчий документ в місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено ряд порушень Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Косюхно Ю.П. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-849, виданого 07 лютого 2012 року Богуславським районним судом Київської області.

Зокрема, всупереч вимог ч.5 п.2 ст.11 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону, який діяв з 21.04.1999 року до 05.10.2016 року), та п.2.1.2 Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій від 15 грудня 1999 року за №865/4158 (з наступними змінами та доповненнями в редакції, який діяв з 15.12.1999 року до 02.04.2012 року) стягувачу ОСОБА_2 не було розяснено його права та обовязки в процесі здійснення виконавчого провадження, а також не розяснено права та обовязки у процесі здійснення виконавчого провадження боржнику ОСОБА_4

Всупереч п.п.2, 3, 4, 5 ст.52 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону, який діяв з 21.04.1999 року до 05.10.2016 року), та п.5.1., 5.2. Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» від 15 грудня 1999 року за №865/4158 (з наступними змінами та доповненнями в редакції, який діяв з 15.12.1999 року до 02.04.2012 року) не перевірено наявність у боржника ОСОБА_4 грошових коштів у гривнях та іноземній валюті, інших цінностей, у тому числі коштів на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів шляхом витребування відповідної письмової інформації від фінансово-кредитних та банківських установ, в тому числі шляхом відібрання письмового пояснення безпосередньо в самого боржника про наявні в неї грошові кошти у гривнях та іноземній валюті.

Всупереч ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв з 21.04.1999 року до 05.10.2016 року), та п.5.5. Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій від 15 грудня 1999 року за №865/4158 (з наступними змінами та доповненнями в редакції, який діяв з 15.12.1999 року до 02.04.2012 року) не перевірено наявність майна боржника ОСОБА_4, що перебуває в інших осіб.

Всупереч ч.1 п.1 ст.32 та п.5, 6 ст.52 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону, який діяв з 21.04.1999 року до 05.10.2016 року), та п.5.5. Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій від 15 грудня 1999 року за №865/4158 (з наступними змінами та доповненнями в редакції, який діяв з 15.12.1999 року до 02.04.2012 року) не перевірено наявність рухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_4 на праві особистої приватної чи спільної сумісної власності за місцем її фактичного проживання.

Крім того, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 не було встановлено фактичне місце проживання боржника та не викликано її жодного разу до відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області.

Всупереч положень ст.ст.68, 69, 70 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону, який діяв з 21.04.1999 року до 05.10.2016 року), та п.7 Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій від 15 грудня 1999 року за №865/4158 (з наступними змінами та доповненнями в редакції, який діяв з 15.12.1999 року до 02.04.2012 року) не звернено стягнення на пенсію боржника ОСОБА_4, яка вже тривалий час є пенсіонером за віком та одержує пенсію у встановленому Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування порядку, про що заявник безпосередньо повідомляв державного виконавця в своїй письмовій заяві ще від 19 липня 2012 року (а.с.13 виконавчого провадження), в якій зазначив, що боржник ОСОБА_4 є пенсіонером та одержує пенсію в Рокитнянському відділенні Пенсійного фонду України в Київській області. Вказана заява ОСОБА_2 була взагалі проігнорована державним виконавцем Косюхно Ю.П., чим грубо порушено права стягувача на одержання грошових коштів, стягнутих судом на його користь.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, зважаючи на доведеність факту допущення державним виконавцем Косюхно Ю.П. неправомірної бездіяльності під час примусового виконання виконавчого листа №2-849, виданого 07 лютого 2012 року Богуславським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошових коштів, чим порушено права останнього, як стягувача у виконавчому провадженні, беручи до уваги те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законним та обґрунтованим є висновок суду про наявність підстав до задоволення скарги ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що при зверненні із скаргою ОСОБА_2 пропущено строк для її подання до суду, не заслуговують на увагу з огляду на те, що питання про поновлення пропущеного процесуального строку було вирішено судом першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі.

Необгрунтованими є і доводи скарги про недоведеність скарги, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, належним чином дослідженими та перевіреними судом.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга відділу ДВС Миронівського РУЮ Київської області не містить.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області залишити без задоволення.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 24 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: