Справа №303/7256/17
2/303/437/18
Номер стат. звіту - 4
25 травня 2018 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
при секретарі Славич М.В.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.
Позов мотивує тим, що квартира, що розташована в АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.09.2005 року на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради №222 від 22.09.2005 року, право власності на яку зареєстровано в КП Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру, власниками не проводилося. Згідно даного свідоцтва, квартира приватизована згідно ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду. 19.12.2012 року ОСОБА_5 склав заповіт, за яким заповів ОСОБА_1 усе його майно, що буде йому належати на день його смерті де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також на все те, що він за законом буде мати право. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №912. Крім того, ОСОБА_5 передав ОСОБА_1 оригінал боргової розписки про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_5 12.11.2013 року в борг грошових коштів в сумі 70 000 гривень для погашення іпотечного кредиту, які відповідач зобовязувався повернути до 12.11.2016 року. ОСОБА_5 помер 27.01.2014 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено запис №74 від 28.01.2014 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Наявність спадкового майна підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №97124644 від 13.09.2017 року. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем та був зареєстрований за місцем проживання, що підтверджується довідкою виданою ТОВ І.Т.В. Сервіс від 28.09.2016 року №018223. Тому, під час оформлення спадкового майна позивач дізнався про те, що на весь обєкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 накладений арешт. Згідно інформаційної довідки №97124644 від 13.09.2017 року, було зясовано, що постановою, серія 53294753 виданої 31.01.2017 року ОСОБА_4 міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області накладено арешт на весь обєкт нерухомого майна - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3. У відповідності до ст.371 ЦК України Звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності зазначено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може, предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється в порядку, встановленому ст.366 цього Кодексу. Тобто, кредитор наділений правом предявити позов про звернення стягнення лише у разі недостатності у співвласника-боржника іншого майна, на яке могло б бути звернення стягнення. Слід звернути увагу, на те, що оскільки частка учасника у праві спільної сумісної власності заздалегідь не визначена, необхідної умовою реалізації права кредитора на звернення стягнення на частку є попереднє визнання судом даної частки. Лише після того, як частка була визначена в арифметичному вигляді, кредитор одержує звернення стягнення на нього. Звернення стягнення шляхом виділу частки учасника у натурі зумовлює припинення права спільної сумісної власності у даного учасника. Отже, ОСОБА_4 міським відділом державної виконавчої служби при винесенні постанови серія 53294753 виданої 31.01.2017 року, накладено арешт на весь обєкт нерухомого майна (квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а не на частку, яка повинна належати боржнику - ОСОБА_3. Відповідачем у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Отже, квартира АДРЕСА_2, що знаходиться у м.Мукачево, яка належить, як спадкоємцю та співвласнику ОСОБА_1, проте оформити спадщину належним чином, як того передбачає чинне законодавство позивач не має можливості, так як на квартиру накладений арешт нерухомого майна.
До спадкоємця за заповітом - позивача по справі перейшли всі права та обовязки, як кредитора за борговою розпискою ОСОБА_3 від 27.11.2013 року. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Наявність оригіналу розписки в ОСОБА_1, свідчить про те, що позивач набув права вимоги за борговою розпискою, оскільки по теперішній час відповідач в добровільному порядку не повернув кошти і відмовляється їх і надалі повертати.
Відповідно до ст.601 ЦК України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Судова палата у цивільних справах ВСУ висловила правову позицію у справі №6-2784 цс15 від 24.02.2016 року про припинення права власності на частку у спільному майні.
Отже, з вищенаведеного випливає, що ОСОБА_3 в одній особі виступає боржником, згідно боргової розписки та кредитором на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_1 володіє майном - часткою квартири, в АДРЕСА_3.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо обставин справи та позовних вимог, викладених в позовній заяві не заперечує.
Представник відповідача ОСОБА_4 міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Суд перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що у відповідності до Свідоцтва про смерть актовий запис №74 виданого 28.01.2014 року ОСОБА_5 помер 27.01.2014 року.
Відповідно до Заповіту від 19.12.2012 року ОСОБА_5 зробив таке розпорядження: усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом, або по заповіту матиме право заповів внуку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4.
У відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.09.2005 року квартира, що розташована в АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.
Згідно довідки №3-018223 від 28.09.2016 року зазначається, що на момент смерті 27.01.2014 року ОСОБА_5 за даною адресою були зареєстровані: померлий ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_1.
Згідно інформаційної довідки №97124644 від 13.09.2017 року, було зясовано, що постановою від 31.01.2017 року ОСОБА_4 міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області накладено арешт на обєкт нерухомого майна - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до розписки від 27.11.2013 року ОСОБА_3 одержав в борг від ОСОБА_5 70 000 гривень, які зобовязувався повернути до 30.11.2016 року.
У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).
Статтею 601 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі №6-2784цс15.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України).
Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч.1 ст.59 ЗУ Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі Федоренко проти України від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути існуючим майном або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 34, 76-82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 365, 601, 1216, 1218, 1222, 1223, 1226, 1233, 1268 ЦК України, суд, -
Здійснити поділ спільного сумісного майна та встановити право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в наступних частках: 1/3 частки за ОСОБА_5, 1/3 частки за ОСОБА_1 та 1/3 частки за ОСОБА_3.
Визнати право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 внаслідок переходу права власності в наступних частках: 1/3 частки квартири у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 та 1/3 частки взамін на погашення боргових зобовязань ОСОБА_3.
Зняти арешт з майна - квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в розмірі 2 388,18 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення складений 25.05.2018 року.

Головуючий Ю.Ю.Куцкір