Справа № 758/6615/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря Мишак І.Ю., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів щодо забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Шевченківська в місті Києві районна державна адміністрація, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та застосування двосторонньої реституції,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, Києво - Святошинського району Київської області, власником якої є ОСОБА_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 224.

Свою заяву позивач обґрунтовувала тим, що нею заявлені вимоги про визнання частково недійсним Договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 від 17 лютого 2017 року, який був укладений між покупцями ОСОБА_1 і неповнолітньою ОСОБА_2 та продавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в частині продажу ОСОБА_3 42/100 квартири АДРЕСА_2. Також, заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 453 409,89 грн., отриманих за продаж 42/100 часток квартири АДРЕСА_2. Правовими підставами заявлених позовних вимог є те, що первісний договір дарування (за яким в наступному був укладений договір дарування на ОСОБА_6) був визнаний рішенням суду недійсним і виникли правові підстави для витребування майна у вигляді 42/100 квартири від позивачів. Без вжиття заходів забезпечення позову судовий захист прав позивачів, в тому числі неповнолітньої дитини, може бути неефективним, оскільки звернути стягнення на 42/100 квартири буде неможливим, бо ОСОБА_3 не є їх дійсним власником, а власник вимагає визнання свого права в порядку спадкування та віндикації.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом, заходів забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням наявності ризиків, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву.

З урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за відсутності поданих оригіналів правовстановлюючих документів на майно та інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, судом встановлена відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

П. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як передбачено ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, повязаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 124892363 ОСОБА_3 є власником 1 частини квартири АДРЕСА_2.

Вирішуючи дану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, оскільки невжиття таких заходів може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, що є підставою до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3

Разом з тим, з метою забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, суд вважає необхідними застосувати в цій справі зустрічне забезпечення позову.

Враховуючи наявність майнового спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, 1 частини квартири, яка належить ОСОБА_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 частини квартири, яка належить ОСОБА_2, 2/3 квартири, яка належить ОСОБА_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, оскільки невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів щодо забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Шевченківська в місті Києві районна державна адміністрація, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та застосування двосторонньої реституції - задовольнити;

Накласти обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

В порядку зустрічного забезпечення накласти обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини квартири, яка належить ОСОБА_2 та 2/3 частини квартири, яка належить - ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_2 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Заборонити укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Гребенюк