Номер провадження 2/754/2625/18
21 травня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді : Галась І.А.
при секретарі - Дмитрієвій А.
у відсутності сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів,
Представник позивача ОСОБА_4 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів, додаткових витрат.
Позовні вимоги мотивує наступним.
ОСОБА_12 (у зв'язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_6 у 20.11.2004 році змінила прізвище на ОСОБА_6) та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі по 2004 рік.
Від вищезазначеного шлюбу Позивач та Відповідач мають спільну дитину -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
19 листопада 2004 року даний шлюб було розірвано.
У зв'язку з припиненням сімейно-шлюбних відносин ОСОБА_3 з 2005 року проживає разом з Позивачем та перебував на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги сину не надавав, що змусило Позивача звернутись з позовом до суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
На підставі виконавчого листа № 2-1376/06 від 10.04.2006 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва Відповідач до досягнення ОСОБА_3 повноліття частково сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх заробітку, тому станом на 2017 рік має заборгованість по аліментам.
На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім, ІНФОРМАЦІЯ_8 йому вже виповнилося 18 років, однак він продовжує навчатись, тому потребує матеріальної допомоги на навчання, додаткову літературу, харчування, одяг, проїзд та інші потреби.
Так, з 01 вересня 2017 року ОСОБА_3 навчається в Національному університеті фізичного виховання і спорту України на факультеті здоров'я, фізичного виховання та туризму на 1 курсі денної форми навчання, період навчання - з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, що підтверджується Довідкою університету.
Відповідач, як батько, 5 років ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню ОСОБА_3, а саме: не піклувався про його фізичний та духовний розвиток, навчання; не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкуються з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє та не виявляв інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, все це негативно впливає на його фізичний розвиток.
Позивач, працює в TOB «Сіріус-95» з 14.03.2011 року по теперішній час, на посаді фармацевта, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 3253, 00 грн.
Таким чином, у зв'язку з навчанням ОСОБА_3 і постійним зростанням цін на необхідні товари, Позивачу важко утримувати дитину на достатньому рівні, тому вона змушена звернутись до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання у вищому навчальному закладі у розмірі 1/4 частини всіх його доходів.
Відповідач є особою працездатного віку, тому на думку Позивача є всі підстави вважати, що Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період його навчання.
На підставі викладеного представник позивача просить суд 1) стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час його навчання аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до 30.06.2021 року; 2) стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично понесені додаткові витрати у розмірі 3 987,50 грн. на оплату навчання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 19 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.
26 лютого 2018 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.
12 квітня 2018 року представником позивача було подано клопотання про зменшення позовним вимог та відповідь на відзив. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач просить суд - стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час його навчання аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до 30.06.2021 року.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 13 квітня 2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач, представник позивача не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, відповідно до змісту якої остання просить суд розглянути справу у відсутність позивача та представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не заперечували проти розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відповідач до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судові повістки про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручені з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання".
У відповідності до поданого до суду відзиву на позовну заяву, відповідач зазначив,що на його утриманні є двоє малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_4 та просив врахувати факт того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище інших утриманців Відповідача порівняно із одержувача аліментів; наявність або відсутність у Відповідача об'єктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Стосовно вимоги позивача про стягнення додаткових витрат зазначив, що з системного аналізу ст.185 СК України можна зробити висновок, що додаткові витрати стягуються за наявності особливих обставин, тобто ці обставини як правило не залежать від волі сторін і нездійснення витрат буде мати надзвичайно негативні наслідки (погіршення стану здоров'я, не розвиток здібностей, що призведе до їх зникнення тощо). Навчання дитини не є особливою обставиною, оскільки повністю залежить від волі особи (яка обирає навчання за бюджетним замовленням або за контрактом, обирає ВНЗ з вартістю навчання тощо).
Ознайомившись з відзивом відповідача, стороною позивача надано відповідь. Так, представник позивача зазначила, що ОСОБА_3, син Позивача та Відповідача проживає разом з Позивачем, чоловіком Позивача та молодшим братом, що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання, потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання та у зв'язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, що пов'язані безпосередньо з проїздом, забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у т. ч., пов'язаних з придбаванням одягу, взуття, продуктів харчування, а безпосередньо - навчанням. На підтвердження того факту, що на даний час ОСОБА_3 навчається та його витрати, які понесені та будуть понесені на його навчання, було подано Договір про надання освітніх послуг. Крім того, на підтвердження того, що Позивачу важко самій утримувати дитину на достатньому рівні, надана Довідка про її доходи, де середній розмір її заробітної плати становить 3253, 00 грн.
Відповідач не надає жодного документу чи інформації щодо наявності у нього місця роботи, інформації щодо доходу, тобто доказів того, що він не має матеріальну можливість надавати допомогу своєму сину. Відповідач, який є працездатним, може надати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Доказів, що свідчили б про відсутність у Відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, у спростування зазначеного Відповідачем не було надано.
Відповідно до законодавства батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Просила задовольнити позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання у повному обсязі.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, є батько - ОСОБА_2 (відповідач) та мати - ОСОБА_7 (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 актовий запис № 149, виданого Бучанською сел. радою Ірпінського міськвиконкому, Київської області 09.12.1999 р. (а.с.6).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоархангельського районного управління юстиції, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 19.11.2004 р. зроблено запис №83 (а.с.5).
У відповідності до свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_3, позивач ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, про що в книзі реєстрації актів про одруження 20.11.2004 р. зроблено запис за №53. Прізвище після одруження дружини - «ОСОБА_6» (а.с.14).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3, за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської РДА, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно копії паспорту позивача ОСОБА_1, серії НОМЕР_4, місце проживання - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).
Отже, судом об'єктивно встановлено, що спільна дитина сторін - ОСОБА_3 проживає разом з позивачем.
ІНФОРМАЦІЯ_8 сину сторін у справі ОСОБА_3 виповнилось 18 років.
18.08.2017 р. Національний університет фізичного виховання і спорту, який є вищим навчальним закладом державної форми власності і віднесений до сфери управління Міністерства освіти і науки України, в особі першого проректора з науково-педагогічної роботи ОСОБА_8 (далі - Виконавець), який діє на підставі наказу від 26.07.2017 р. №179-заг., з однієї сторони, та ОСОБА_1 (далі - Замовник), з другої сторони, разом - Сторони, а кожна окремо - Сторона уклали Договір про надання освітніх послуг для здобувача освітнього ступеня бакалавра (а.с.7).
У відповідності до п.п.1 п. 1 «Предмет договору» - предметом Договору є надання Виконавцем освітньої послуги ОСОБА_3 (далі - Одержувач). Відповідно до п.п. 1.2 п. 1. - Виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання Одержувачу освітньої послуги з 01 вересня 2017 року по 01 липня 2021 року, форма навчання денна для здобуття освітнього ступеня бакалавра зі спеціальності 227 Фізична терапія, ерготерапія (спеціалізація - фізична терапія, ерготерапія) в обсязі навчального навантаження 240 кредитів Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи (далі - освітня послуга).
У відповідності до п.п.3.1. п.3. «Обов'язки та права Замовника» - Замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених цим Договором.
Підпунктом 3.2 п. 3. «Обов'язки та права Замовника» - Замовник зобов'язаний придбати у Виконавця навчальну літературу з дисциплін, передбачених навчальним планом. Вартість комплекту навчальної літератури встановлюється згідно з рішенням Вченої ради Виконавця. Термін придбання кожного комплекту - не пізніше місяця з дати початку навчання на кожному з перших трьох років навчання.
Згідно п.п.5.2. п. 5. «Плата за надання освітніх послуг та порядок розрахунків» - Вартість освітньої послуги становить:
2)за семестр - 7975 грн. 00 коп.;
3)за місяць - 1595 грн.00 коп.
Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус-95» про доходи від 14.11.2017 р., виданої ОСОБА_1 в тому, що вона дійсно працює в ТОВ «Сіріус-95» з 14.03.2011 р. по теперішній час. Форма працевлаштування - основна. Займає посаду фармацевт. Нарахована заробітна плата щомісячно за період з 01.01.2017 р. по 31.10.2017 р. разом складає - 32 219,45 грн. (а.с.9).
Відповідачем в наданому суду відзиві було зазначено, що на його утримані перебуває двоє малолітніх дітей. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_9. народилась ОСОБА_9, про що в Книзі реєстрації народжень ІНФОРМАЦІЯ_10 року зроблено відповідний актовий запис № 40, в графі батько зазначено - ОСОБА_2 (а.с.30).
Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, ІНФОРМАЦІЯ_11 народився ОСОБА_10, про що 07.07.2012 р. складено відповідний актовий запис № 305. В графі батько зазначено - ОСОБА_2 (а.с.31).
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.
Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.
Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.
За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом об'єктивно встановлено, ОСОБА_11 навчається в Національному університеті «Києво-Могилянської академії», денна форма навчання, на платній основі.
Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.
Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі понов літнього сина, що продовжує навчання на денній формі, стаціонарі, платній основі, суд вважає за необхідним, позов задовольнити та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 до закінчення навчання в розмірі ? частки від всіх видів заробітку, щомісячно на весь період його навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітнього та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, у спростування зазначеного відповідачем суду не надано.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 06.12.2017 р., відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в зв'язку з навчанням з цієї дати.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 184, 198-200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265,274-279,430 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час його навчання, в розмірі ? частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 грудня 2017 року до досягнення 23 річного віку за умови продовження навчання.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: