Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/1193/18
Провадження № 2/644/1059/18
Рішення

Іменем України

18 травня 2018 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименка А.М.,

при секретарі Добродій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 і просила визнати дійсним договір іпотеки, укладений між позивачем та відповідачем 30 жовтня 2015 року.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 30 жовтня 2015 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у борг грошові кошти в розмір 350000 грн., а відповідач зобовязався повернути суму позики у строк до 01 січня 2017 року. Відповідно до п. 3 Договору позики відповідач у забезпечення виконання зобовязання передав позивачу у заставу (іпотеку) належне йому на праві власності нерухоме майно, а самеАДРЕСА_1 та № 77 у будинку № 4 по вул. В. Кільцевій в м. Харкові, а також передав правовстановлюючі документи на них.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 42, 43).

Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 39).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій повторно вказала, що позов визнає повністю. (а.с. 35).

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій вважав позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі (а.с. 37).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що відповідачу на праві приватної власності на підставі договору міни від 28 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2853, належать квартири № 76 та № 77 у будинку № 4 по вул. В. Кільцевій в м. Харкові (а.с. 12-17).

30 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу до 01 січня 2017 року включно грошові кошти в сумі 350000 грн., а відповідач зобовязався повернути позивачу до 01 січня 2017 року включно таку ж саму суму грошових коштів (а.с. 22).

Відповідно до п. 2 Договору позики відповідач в забезпечення виконання зобовязання передав в заставу (іпотеку) належне йому на праві власності нерухоме майно: квартири № 76 та № 77 у будинку № 4 по вул. В. Кільцевій в м. Харкові (а.с. 22).

Відповідач до 01 січня 2017 року не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів позивачу та в подальшому ухилився від нотаріального посвідчення договору іпотеки шляхом викладення його окремим документом, який підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 4 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з ч. 1 ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Частиною 2 статті 577 ЦК України встановлено, що застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Виходячи з вимог закону положення договору позики в частині домовленості про заставу нерухомого майна, укладені сторонами, підлягали нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Отже, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суд враховує, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Судом встановлено, що договір позики в частині застави (іпотеки) нерухомого майна підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Позивачем не надано суду доказів чому при його укладанні він не був нотаріально посвідчений та не був зареєстрований, як і достатніх доказів безумовної неможливості його нотаріального посвідчення на теперішній час.

Аналогічні висновки містяться в п. 8 Постанові Пленуму ВСУ № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно якого не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що положення договору позики в частині застави нерухомого майна, укладеного між сторонами, є нікчемним через недодержання сторонами форми його укладання в цій частині, а тому позов про визнання договору іпотеки дійсним задоволений бути не може.

Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 203, 210, 219, 577, 640 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки дійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: