Справа № 392/1545/17
Провадження № 2/392/150/18
16 травня 2018 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Березія Ю.А.,
при секретарі Кальній М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 02 квітня 1997 року їй належить на праві власності житловий будинок № АДРЕСА_2. У 2004 році вона домовилась про продаж даного будинку сім'ї ОСОБА_3, віддала їм ключі від будинку, оригінал технічного паспорта та договору дарування. ОСОБА_5 сплатила їй кошти в сумі 2700 гривень. Усно вони домовились оформити відповідні документи, однак відповідач не виконала свій обов'язок, тому позивач вважає, що відповідач порушила її права.
Відповідач ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов, посилаючись на те, що вона з 2004 року до теперішнього часу з дозволу ОСОБА_1 проживає в домоволодінні, яке розташоване в АДРЕСА_2. Позивач за зустрічним позовом зазначила, що більше 14 років продовжує відкрито і безперервно володіти та користуватись спірним будинком, тому вважає, що набула право власності на будинок за набувальною давністю.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що первісний позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 158 ЖК Української РСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.
Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.
Предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку (стаття 159 ЖК Української РСР).
Відповідно до частин 3 і 4 статті 168 ЖК Української РСР договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.
Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку (квартирі), а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 02 квітня 1997 року (а.с. 9, 14).
В житловому будинку, який належить позивачеві, з 18 вересня 2003 року зареєстровані і проживають відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 15, 29-31).
Позивачем у розпорядження суду не надано жодного доказу щодо наявності обставин порушення житлового законодавства відповідачами, які передбачені вищезазначеними законами.
Тому, вимоги позивача щодо виселення відповідачів з належної на праві власності квартири - суперечить вимогам статей 158, 159 та 168 ЖК Української РСР.
Для задоволення зустрічного позову є законні підстави.
Так, відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи відповідачі вселились в спірний житловий будинок за згодою позивача в 2004 році.
Сторони мали намір укласти договорі купівлі-продажу спірного житлового будинку і позивач отримала від відповідача ОСОБА_3 гроші в сумі 2700 гривень.
Відповідач ОСОБА_3, разом зі своєю сім'єю, з 18 березня 2003 року по теперішній час проживає на правах домовласника в спірному житловому будинку, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15, 29-31).
Тому, для задоволення зустрічного позову є законні підстави.
Керуючись статтями 259-260 ЦПК України,
ОСОБА_1 відмовити в задоволенні первісного позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення.
Зустрічний позов задовольнити.
Визнати право власності ОСОБА_3 на цілий житловий будинок АДРЕСА_2 за набувальною давністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заява про перегляд заочного рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, паспорт громадянина України НОМЕР_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

ОСОБА_3, АДРЕСА_3, паспорт громадянина України НОМЕР_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2;

ОСОБА_4, АДРЕСА_3, паспорт громадянина України НОМЕР_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3;

ОСОБА_2, АДРЕСА_3, паспорт громадянина України НОМЕР_7, ідентифікаційний номер невідомий;

Головуючий

суддя