гСправа № 358/166/18 Провадження № 2/358/259/18
30 травня 2018 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.
представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та розподіл спільного майна -
В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з 29.07.2011 року вона з відповідачем були зареєстровані, а з травня місяця 2015 року постійно проживали в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконкому Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області за № 303 від 04.09.2017 року та копією паспорта відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4, у свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_3.
З серпня місяця 2017 року їхні фактичні шлюбні відносини були припинені, відповідач забрав свої речі та поїхав до м. Києва, тому теперішнє місцезнаходження відповідача позивачці не відоме, окрім останнього його місця реєстрації проживання - АДРЕСА_1.
Позивачка зазначає, що з травня місяця 2015 року по 01 серпня 2017 року вона з відповідачем проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, що може бути підтверджено фотографіями проведення спільного з відповідачем дозвілля, фотографіями під час вагітності та виписки з Київського пологового відділення №4, хрестин сина та показами свідків.
Ухвалою суду від 06.03.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом (а.с. 34).
Позивачка та її представник за довіреністю - ОСОБА_1 (а.с. 29) в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, встановити факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.05.2015 року по 01.08.2017 року та стягнути із відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за 2/3 частки у спільному майна вказаної квартири та судові витрати.
Відповідач ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання не з'являвся.
Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС Київської області № 1236 від 19.02.2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 23.08.2017 року знятий з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Богуславського районного суду Київської області від 26.09.2014 року за № 358/1340/14-ц (а.с.33).
Тому, виклики відповідача ОСОБА_3 в судові засідання здійснювалися відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Зі згоди позивачки та представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивачку та її представника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 з 20.11.2010 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, який 21.08.2012 рішенням Богуславського районного суду Київської області був розірваний, та після розірвання шлюбу позивачка ОСОБА_2 присвоїла собі дошлюбне прізвище «ОСОБА_2» (а.с. 140).
З 01 травня 2015 року по 01 серпня 2017 року позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 проживали спільно однією сім'єю, що підтверджується наступними доказами.
Так, згідно довідки виконкому Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області № 303 від 04.09.2017 року вбачається, що згідно записів погосподарської книги № 3 за кодом НОМЕР_1, ОСОБА_2 разом із своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 були зареєстровані та постійно проживали з 29.07.2011 року по 21.08.2017 рік за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили факт, що сторони по справі з травня 2015 року по 01 серпня 2017 року спільно проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в с. Юіївці Богуславського району Київської області, вели спільне господарство, були пов'язані взаємними права та обов'язками, які притаманні подружжю.
Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Аналізуючи докази в їх сукупності, надані позивачкою на підтвердження своїх доводів, та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає за можливе встановити безспірним факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 із ОСОБА_3, як чоловік та жінки, без реєстрації шлюбу з 01 травня 2015 року по 01 серпня 2017 року.
Судом також встановлено, що між сторонами виник спір про розподіл майна, яке позивачка вважає спільною сумісною власністю, набутою під час спільного проживання без реєстрації шлюбу. Встановлення факту спільного проживання з відповідачем позивачці необхідно для підтвердження свого права на спірне майно.
Згідно ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.
Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Відповідно до правового висновку, що міститься в Постанові Верховного суду від 08.06.2016 року по справі № 6-2253цс15:
«Проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.
Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти».
Згідно попереднього договору купівлі - продажу квартири від 21.09.2015 року серії НАМ № 608458, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального акругу Київської області Семенченком В.І. вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Обухівжитлоінвест» зобов'язалося передати у власність покупця ОСОБА_3 до кінця першого кварталу 2016 року 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 (будівельна адреса) (а.с. 147-149).
12 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Обухівжитлоінвест» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, загальною площею 41,4 кв.м. за ціною: 356454,00 (триста п'ятдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят чотири) гривні, що підтверджується актом прийому-передачі квартири до договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу 3057 від 12.10.2016 року (а.с. 78-80).
22 серпня 2017 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_12 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 41,4 кв.м. за ціною 106479,00 (сто шість тисяч чотириста сімдесят дев'ять) гривень (а.с.17, 18).
Оскільки спірна квартира була придбана під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачки ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3, то як наслідок дане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.
Частинами 1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.
Згідно роз'яснень викладених в п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.
У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 705 грн. 00 коп.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 259, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01 травня 2015 по 01 червня 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 705 гривень судових витрат понесених на сплату судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Текст повного заочного рішення складено 07 червня 2018 року.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов