Провадження №: 2/755/1181/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

секретаря Бурячек О.В.,

за участі учасників справи:

позивача - ОСОБА_1,

відповідач - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, присуджених за рішенням суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів шляхом стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на свою користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі - 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

02 листопада 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, після припинення шлюбу, дитина залишилась проживати разом з матір'ю, на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2011 року відповідачу присуджено до стягнення аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. Після визначення судом розміру аліментів збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений державою, та відбулися значні зміни в матеріальному становищі позивача, вона народила другу дитину, з віком виросли витрати на утримання дитини, яка перебуває на медичному обліку, має хронічні захворювання, що зумовлює потребу у додаткових витрат на медикаменти та лікування дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи, позов визнав частково, просив визначити розмір аліментів на утримання його малолітньої дитини в розмірі 1000,00 грн., та при ухваленні рішення врахувати майновий стан відповідача. (а.с. 56-58)

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що з 04 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується випискою з рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2009 року. (а.с. 5)

Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 19 травня 2006 року, (актовий запис №1096) (а.с. 7)

13 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Судом присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 500 гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з 13 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 6)

Виходячи з положень ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що після ухвалення судового рішення, яким присуджено до стягнення аліменти на утримання малолітнього сина, відбулися значні зміни: збільшився прожитковий мінімум, визначений державою, вона народила другу дитину, її син від першого шлюбу перебуває на медичному обліку з хронічними захворюваннями, сума присуджених судом аліментів є недостатньою для утримання дитини, враховуючи вік дитини та стан його здоров'я, що дає підстави ставити питання про збільшення розміру аліментів.

При вирішенні даного спору, суд виходить з наступних обставин, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи та сталий заробіток, медичних показань стосовно працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідач суду не надав, не має інших утриманців та соціальних зобов'язань, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини.

Визнаючи розмір аліментів, суд враховує вік дитини та стан його здоров'я, щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, та з урахуванням матеріального становища відповідача вважає, що визначена позивачем сума аліментів у розмірі 3000 грн. є завищеною, складає майже половину заробітку відповідача, тому присуджує відповідачу до стягнення аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно.

Крім того, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 травня 2017 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1777,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, підлягає задоволенню частково, збільшує розмір аліментів присуджених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2011 року у цивільній справі №2-2945/11р., з 500,00 грн. до 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.150, 180, 181, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 141, 206, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, присуджених за рішенням суду, задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів присуджених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2011 року у цивільній справі №2-2945/11р., з 500,00 грн. до 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я