П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.

розглянув у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Карапути Л.В. від 21 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Кредо-Банк" про стягнення пені,

- третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Кредо-Банк" про стягнення пені, в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 2600 грн за прострочення виплати коштів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ "Кредо-Банк" на її користь 2600 грн пені та судові витрати, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд визнав встановленими, не були доведені; висновки суду не відповідають обставинам справи; неправильно застосовано норми матеріального права; судом не дано оцінки її доводам та доказам, якими вона обґрунтовувала позовні вимоги.

ОСОБА_2 зазначає, що факт відсутності довіреності у її представника ОСОБА_3 в день звернення за отриманням відшкодування є припущенням, але суд визнав цей факт встановленим, погодившись з твердженнями відповідача, які нічим не підтверджені. Насправді ж, 12.01.2017 її представнику було відмовлено у виплаті відшкодування у зв'язку з тим, що у Банку встановлено попередній запис на отримання коштів у головному офісі. Якби у її представника не було довіреності, його заяву взагалі б не прийняли і Банк відразу б надав письмову відповідь із зазначенням причин відмови, про що його зобов'язує стаття 7 Закону України "Про звернення громадян". Її представнику усно запропонували записатися в чергу на отримання коштів в головному офісі Банку, яким по телефону було призначено дату виплати 25.01.2017.

ОСОБА_2 вважає, що відсутність письмової відповіді на звернення її представника 12.01.2017 свідчить про те, що Банк не довів обставин не надання її представником необхідних документів. Суд безпідставно визнав цей факт доведеним і з цих підстав відмовив у позові, в той час як той же Деснянський суд в аналогічній справі визнав такі доводи обґрунтованими і задовольнив аналогічний позов. Це, на думку ОСОБА_2, свідчить про необ'єктивну оцінку судом доводів сторін у справі.

Також ОСОБА_2 зазначає, що доводи відповідача і третьої особи про те, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", є безпідставними, оскільки частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. А оскільки нормами Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" не встановлено відповідальності банка-агента за невиплату отримувачу суми переказу в готівковій формі в день звернення, а норми пункту 30.2 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлює обов'язок банку виплатити їй кошти, що надійшли у банк-агент на її ім'я від Фонду, в день звернення до банку, а частина 2 пункту 32.2. статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлює відповідальність банку при завершенні переказу, відповідно до якого зобов'язує банк сплатити отримувачу пеню за кожний день прострочення виплати коштів, що надійшли у банк агент, ці норми не суперечать Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" і підлягають застосуванню до спірних відносин.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 369 та ч.4 ст.274 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки ціна позову у цій справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до переліку тих, які, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачу копія ухвали про відкриття провадження та відповідачу копія ухвали про відкриття провадження з копією апеляційної скарги вручені 24 та 25 травня 2018 року відповідно, що підтверджується долученими до матеріалів справи розписками про вручення поштових повідомлень.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Кредо-Банк" просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення. Банк зазначає, що подана ОСОБА_2 апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви і підстави, зазначені в ній, є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, з врахуванням всіх фактичних обставин справи, в межах наданих суду повноважень, при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, повному з'ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, належній оцінці всіх доказів.

До відзиву на апеляційну скаргу додано завірену копію довіреності представника позивача - ОСОБА_3 з відміткою про отримання її Банком 24.01.2017, яка, відповідно до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, зберігається в ПАТ "Кредо-Банк".

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, враховуючи таке.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 15 листопада 2016 року № 416-рш/БТ "Про віднесення ПАТ "АРТЕМ-БАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було 16 листопада 2016 року прийнято рішення № 2447 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПAT "АРТЕМ-БАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким розпочато процедуру виведення ПAT "АРТЕМ-БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 16 листопада 2016 року до 15 грудня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПAT "АРТЕМ-БАНК", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ОСОБА_4 на один місяць з 16 листопада 2016 року до 15 грудня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 15 грудня 2016 року № 492-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "АРТЕМ-БАНК", 16 грудня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2857 "Про початок процедури ліквідації ПAT "АРТЕМ-БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПAT "АРТЕМ-БАНК" з 16 грудня 2016 року до 15 грудня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора ПAT "АРТЕМ-БАНК", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, ОСОБА_4 строком на два роки з 16 грудня 2016 року до 15 грудня 2018 року включно.

Статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Виплата гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Фонд гарантування не здійснює індивідуальний переказ коштів на кожного вкладника, а переказує в якості фінансування суму коштів на банк-агент, який розподіляє ці кошти між тими вкладниками, які звернулись до нього за виплатою відшкодування.

12.01.2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Кредо-Банк" із заявою про виплату коштів, які переказав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ім'я позивача (а.с.3).

З заяви на видачу готівки № 3785868 від 25.01.2017 вбачається, що ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 отримала кошти в розмірі 200000 грн (а.с.3 зв.). Тобто, відшкодування ОСОБА_2 отримала через 13 днів з дня звернення, а не в день звернення. Таке прострочення виплати коштів і стало підставою для подачі ОСОБА_2 позову про стягнення з ПАТ "Кредо-Банк" на її користь пені за прострочення виплати коштів в розмірі 0,1% суми простроченого платежу за кожний день прострочення виплати, що загалом за 13 днів становить 2600 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача щодо обставин невиплати ОСОБА_2 відшкодування 12.01.2017, який зазначав, що представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 в день написання заяви на виплату коштів не представив відповідальній особі ПАТ "Кредо-Банк" нотаріально завіреної копії довіреності, яка б підтверджувала право на отримання коштів. 25.01.2017, коли представником позивача ОСОБА_3 було представлено відповідальній особі ПАТ "Кредо-Банк" нотаріально завірену цього ж дня копію довіреності, кошти були виплачені. Відсутність додатків до заяви ОСОБА_3 від 12.01.2017 про виплату коштів, адресованої ПАТ "Кредо-Банк", суд першої інстанції розцінив як доказ на підтвердження позиції відповідача.

Відповідно до положень розділу 5 "Порядок перевірки даних вкладників або інших осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами" рішення адміністративної ради Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 12.02.2002 "Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб", перевірка даних вкладника або іншої особи, яка звертається за отриманням гарантованої суми відшкодування, здійснюється відповідальними особами Фонду та банку-агента. Вкладник або його представник, який звертається за отриманням гарантованої суми відшкодування, пред'являє відповідальному працівнику банку-агента свій паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Відшкодування на підставі довіреності здійснюється за умови надання представником паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та довіреності (нотаріально засвідченої копії довіреності). Документ, що підтверджує право отримувати гарантовану суму представником (довіреність або нотаріально засвідчена копія довіреності), зберігається в банку-агенті.

Тобто, представник вкладника, який звертається за отриманням гарантованої суми відшкодування, має не лише пред'явити відповідальному працівнику банку-агента довіреність або нотаріально засвідчену копію довіреності, а і надати її, оскільки вона має зберігатися в банку-агенті.

В заяві ОСОБА_3 від 12.01.2017 відсутнє посилання на довіреність, за якою він діє від імені ОСОБА_2 та не зазначено як додаток до заяви нотаріально засвідченої копії довіреності (в заяві взагалі не зазначено про наявність додатків до неї а.с.3).

Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами подання представником вкладника до банку-агенту для зберігання в останнього довіреності або нотаріально засвідченої копію довіреності, відсутні підстави вважати, що 12.01.2017 року представник вкладника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надав уповноваженій особі банку-агенту всі документи, необхідні для отримання відшкодування.

Доводи ОСОБА_2 стосовно інших підстав відмови її представнику 12.01.2017 у виплаті відшкодування (у зв'язку з тим, що у Банку встановлено попередній запис на отримання коштів у головному офісі), також не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони не підтверджені доказами, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова в іншій справі не має преюдиційного значення при розгляді даної справи.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні її позову.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 01 червня 2018 року.

Головуючий:Судді: