Справа №333/1115/18
Пр. № 2/333/1156/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Запорізької міської ради, треті особи: Державне підприємство «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання незаконним рішення та скасування рішення Запорізької міської ради та скасування державного акту на земельну ділянку та реєстрації права на неї, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просять визнати незаконним та скасувати рішення Запорізької міської ради №25 від 23.12.2009 р. в частині затвердження технічної документації та передачі на праві приватної власності гр. ОСОБА_6 земельної ділянки площею 9/20 частки загальною площею 0,0676 га, за кадастровим номером: :03:024:0129, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська, 138/18 для будівництва та для ведення садівництва, скасувати державний акт на право власності №19 від 06.04.2010 р. виданий гр. ОСОБА_6 на підставі рішення Запорізької міської ради №25 від 23.12.2009 р. щодо земельної ділянки площею 9/20 частки від 0,0676 га, за кадастровим номером: :03:024:0129, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська, 138/18 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва, судові витрати у сумі 1409 грн. 60 коп. покласти на відповідачів.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2018 р. по справі №333/1115/18 заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Запорізької міської ради, треті особа: Державне підприємство «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Дергеокадастру в Запорізькій області про визнання незаконним рішення та скасування рішення Запорізької міської ради, скасування державного акту на земельну ділянку та реєстрацію права на неї було задоволено та накладено арешт на земельну ділянку площею 9/20 частки від 0,0676 га за кадастровим номером: :03:024:0129, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська 138/18, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1).

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги на підставах, викладених в позові.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

В судове засідання ОСОБА_6 не зявилася, у відзиві на позовну заяву від 10.04.2018 р. представник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на дотримання нею процедури приватизації земельної ділянки, передбаченої ст. 116-118 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) та правомірність прийняття Запорізькою міською радою рішення №25 від 23.12.2009 р. та видачу їй Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №204657 від 06.04.2010 р.

Представник Запорізької міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, у відзиві від 05.04.2018 р. зазначила, що міська рада приймаючи рішення №25 від 23.12.2009 р. виходила із наданої на той момент технічної документації (яка пройшла регуляторну процедуру та обговорення) із дотримання вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 140-149 Земельного кодексу України.

Третя особа Державне підприємство «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не зявилася, причини неявки суду не повідомила, письмових пояснень та будь-яких інших заяв чи клопотань суду не надала.

Третя особа Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Дергеокадастру в Запорізькій області також не зявилася, причини неявки суду не повідомила, письмових пояснень та будь-яких інших заяв чи клопотань суду не надала.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в судовому порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому така особа, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.11.1996 р., посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрованому у реєстрі за №3-3606 ОСОБА_6 купила 67/100 частин жилого будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська, буд. 138/18.

Рішенням Запорізької міської ради №25 від 23.12.2009 р. передано згідно додатку гр. ОСОБА_6 у власність 9/20 частки від загальної площі 0,0676 га, на земельну ділянку з кадастровим номером :03:024:0129, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для ведення садівництва, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська, 138/18.

Відповідно до останньої редакції Технічного паспорту від 10.07.2002 р. на житловий будинок, що знаходиться м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська 138/18 (інвентарний номер 8189, реєстровий номер 13/3296) фактичний розмір земельної ділянки по фактичному користуванню становить 666 м2. Відповідач ОСОБА_6 надала відповідь на запит із ТОВ «ЗМБТІ», із якої вбачається, що технічний паспорт від 10.07.2002 р. на житловий будинок, що знаходиться м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська 138/18 є непогашеним, а тому може бути підставою для розробки технічної документації на земельну ділянку.

Приймаючи вказане рішення Запорізька міська рада керувалась Законом України «Про місцеве самоврядування в України» та Земельним кодексом України.

Крім того, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В рішеннях Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп та від 16.04.2009 № 7-рп/2009 передбачено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Право на захист це самостійне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Зі змісту наведеного можна зробити висновок, що правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати (породжують) права і обовязки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як субєкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого субєкта, а відповідно інший субєкт зобовязаний виконувати його вимоги та приписи.

Тобто, відмінною ознакою дій субєкта владних повноважень є наявність в них змісту управління особою, здійснення щодо неї влади, шляхом впливу на її права і обовязки.

Оспорюване рішення є актом індивідуальної дії та породжує права та обовязки виключно для ОСОБА_6, а тому не може порушувати права ті інтереси позивачів.

Також слід зауважити на тому, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними та фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 118 ЗК України передбачає, що громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється на замовлення громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органами по земельних ресурсах, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів.

Тобто, міська рада приймаючи рішення №25 від 23.12.2009 р. виходила із наданої технічної документації на земельну ділянку, яка пройшла регуляторну процедуру та обговорення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти витребування технічної документації на земельну ділянку.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Крім того, позивачами у встановленому законом порядку не було оскаржено дій Запорізької міської ради або її посадових осіб стосовно затвердження даної технічної документації на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська 138/18, а також дій Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та Міжрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Держгеокадастру в Запорізькій області або їх посадових осіб.

Суд не повноважний перебирати на себе функції органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. В свою чергу, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140-149 ЗК України.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України.

Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений законом строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним.

Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було зареєстровано право власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ЗК України не передбачено.

До того відповідачу ОСОБА_6 належить лише 9/20 частини від загальної площі 0,0676 га, на земельну ділянку з кадастровим номером :03:024:0129, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для ведення садівництва, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська, 138/18, інші ж 11/20 знаходяться у власності Запорізької міської ради. Позивачами не надано доказів того, що саме з боку ОСОБА_6 було порушено їх законне право на приватизацію, а тому скасування державного акту на право власності серії ЯИ №204657 від 06.04.2010 р. призведе до порушення субєктивного права ОСОБА_6 та зловживання своїми правами позивачами, оскільки вони можуть у встановленому законом порядку приватизувати 11/20 частин від загальної площі 0,0676 га, на земельну ділянку з кадастровим номером :03:024:0129.

Відповідачами було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Так, ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У ч. 1 ст. 260 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до Договору купівлі-продажу жилого будинку від 19.09.2002 р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованому в реєстрі за №2-1010, ОСОБА_5 придбав жилий будинок з відповідними господарськими та побутовими спорудами, що знаходяться в м. Запоріжжя на вул. Ростовській №18-А, що розташований на земельній ділянці розміром 344 кв. м. Відповідно позивач ОСОБА_5 мав право знайомитися з матеріалами інвентарної справи, дізнатися про реальні межі земельної ділянки, на якій розташований його жилий будинок, звертатися із відповідними запитами до органів місцевого самоврядування ще у 2002 році.

Про рішення № РВ -018 від 08.02.2018 року про відмову у внесені відомостей позивачі дізналися в лютому 2018 року, до суду з позовом про оскарження даного рішення звернулися 02.03.2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Отже підстав для застосування строків позовної давності за клопотанням відповідачів у суду не має.

Враховуючи всі вищевикладені обставини в сукупності, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позивачам відмовлено у задоволенні позовних вимог, вимога щодо покладення на відповідачів судових витрат у сумі 1409 грн. 60 коп. також не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Тому суд вважає за доцільне скасувати арешт на земельну ділянку площею 9/20 частки від 0,0676 га за кадастровим номером: :03:024:0129, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська 138/18, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 13, 158, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Запорізької міської ради, треті особи: Державне підприємство «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання незаконним рішення Запорізької міської ради №25 від 23.12.2009 р. та його скасування; скасування державного акту №19 від 06.04.2010 р. на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:024:0129 та реєстрації права на неї, - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення по даній цивільній справі, накладені ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2018 р., у вигляді арешту на земельну ділянку площею 9/20 частки від 0,0676 га, за кадастровим номером: :03:024:0129, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна/Ростовська, 138/18, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 08.06.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова