Ухвала

Іменем України

12 червня 2018 року

м. Київ

справа № 569/9272/16-ц

провадження № 61-28197ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року у складі головуючого судді - Панас О. В., та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2018 року, в складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Бондаренко Н. В., Шеремет А. М., у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи його тим, що винними діями відповідачки ОСОБА_4, яка порушила правила дорожнього руху та створила ДТП, що встановлено рішенням суду, завдано матеріальну шкоду позивачу ОСОБА_5, котра полягає у значних пошкодженнях його автомобіля, понесенні витрат на проїзд та проживання, на послуги евакуатора та вартість бензину, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження та оплату послуг адвоката, а також матеріальну шкоду позивачці ОСОБА_6, що полягає у понесенні витрат на проїзд та проживання. Діями відповідачки також завдано моральну шкоду позивачці, яку позивач оцінив у 92 000 грн., і яка полягає у погіршенні стану її здоров'я (удар в голову та щелепу) та сильних душевних хвилюванням за своє здоров'я та життя майбутньої дитини, адже на момент ДТП позивачка була вагітною.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 91 747, 54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 350, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені витрати на оплату судового збору в сумі 917, 47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на оплату судового збору в сумі 640, 00 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2018 року залишено без змін рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року

У касаційній скарзіОСОБА_4 просить змінити рішення Рівненського міського суду від 28 листопада 2017 року в резолютивній частині щодо визначення розміру матеріальної шкоди на користь ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 51 231, 71 грн., на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 350, 00 грн., на користь ОСОБА_5 917, 00 грн. судового збору, на користь ОСОБА_5 640, 00 грн. судового збору та скасувати постанову Апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2018 року.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржені судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального права, оскільки, за результатами проведеної судової експертизи складено Експертний висновок № 3. 3-20/17 від 14 березня 2017 року, яким визначено економічну недоцільність проведення відновлюваного ремонту транспортного засобу. При проведенні судової автотоварознавчої експертизи експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку. Експертне дослідження проведено на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту, ФДМ України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Висновок судової автотоварознавчої експертизи наявний у матеріалах справи, він не оскаржувався з підстав його невідповідності вимогам інструкції, методики чи з інших підстав є належним і допустимим доказом. Наявність висновку судової експертизи № 3.3-20/17 від 14 березня 2017 року дає застосувати норми статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої «якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».

Отже, не взявши до уваги судову експертизу та не застосувавши норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд поклав на відповідачку відшкодування матеріальної шкоди у розмірі більшому, ніж зазнали позивачі.

Оскільки, має застосовуватися наступний розрахунок розміру матеріальної шкоди: 198 321, 45 грн. (матеріальний збиток, визначений судовою експертизою) - 101 149, 74 грн. (вартість працездатних складових після ДТП) 50 000, 00 грн. (виплата страхової) + 4 060, 00 грн. (послуги евакуатора) = 51 231, 71 грн.

А тому, судом не застосовано норму матеріального права, яка мала бути застосована, що відповідно до статті 412 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Сдами встановлено, що, позивач ОСОБА_5 є власником автомобіля «Peugeot 207», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2010 року випуску.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль отримав ушкодження. Згідно звіту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекстептиза-Стандарт» № С16-170 від 16 травня 2016 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Peugeot 207», реєстраційний номер НОМЕР_1, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля станом на 30 квітня 2016 року складає 134 035, 40 грн.

З Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в СК «Київський страховий дім» на суму 50 000, 00 грн. за шкоду, заподіяну майну. Дана сума була виплачена страховиком позивачу. Таким чином, сума відшкодування становить різницю від вартості матеріального збитку згідно висновку оціночної компанії та страхової суми: 134 035,40 грн. - 50 000,00 = 84 035, 40 грн.

Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції неправомірно віддано перевагу Звіту про оцінку матеріального збитку від 16 травня 2016 року перед Висновком судової експертизи від 14 березня 2017 року яким визначено економічну недоцільність проведення відновлювального ремонту транспортного засобу та не застосування норми статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поклавши на відповідачку відшкодування матеріальної шкоди у розмірі більшому, ніж зазнали позивачі, є необґрунтованими, оскільки відповідно до Висновку експерта Рівненського НДЕКЦ № 3.3-20/17 від 14 березня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 207», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 30 квітня 2016 року складала 201 329, 16 грн.

В обґрунтування свого висновку, експерт вказав, що при визначенні вартості відновлювального ремонту експерт-оцінювач у своєму звіті не врахував вартості відновлювальних робіт.

Однак, як вбачається із самої калькуляції, яку використав оцінювач при складання звіту, включена вартість відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобі позивача. Тому Звіт № 257П від 25 травня 2016 року про оцінку транспортного засобу, на який послався суд, містить ремонтну калькуляцію із зазначенням вартості ремонтно-відновлювальних робіт, яка включена до загальної вартості відновлювального ремонту.

Крім того, висновок експертизи № 3.3-20/17 від 14 березня 2017 року містить вказівку на вартість ремонту та заміни можливих закритих (візуально невидимих) пошкоджень вузлів та агрегатів даного автомобіля. Такі доводи не можна взяти до уваги і вони не спростовують законність рішення суду в частині визначення вартості відновлювального ремонту згідно Акту від 16 травня 2016 року так як припущення при визначенні вартості відновлювально-ремонтних робіт не допускаються.

Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, про те що висновок експерта Рівненського НДЕКЦ № 3.3-20/17 від 14 березня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 207», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 30 квітня 2016 року складала 201 329,16 грн, не можна вважати достовірним, оскільки на експертизу було надано лише матеріали цивільної справи (а.с. 161 зв.) і огляд автомобіля не здійснювався. Натомість звіт № 257П від 25 травня 2016 року про оцінку транспортного засобу «Peugeot 207», реєстраційний номер НОМЕР_1, проведений з оглядом автомобіля, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 11 травня 2016 року і вартість матеріального збитку складає 134 035,40 грн.

Тому, саме звіт № 257П від 25 травня 2016 року про оцінку транспортного засобу, покладений судом в основу рішення, відповідає як матеріалам справи, так і вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 липня 2009 року.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не вбачається порушення судами апеляційної та першої інстанцій норм матеріального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О.В. Білоконь

С. Ф. Хопта