Справа№592/371/18
Провадження №2/592/923/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Мазіної К.С., позивача ОСОБА_1 І,В., представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договорів дарування частини жилого будинку та частини земельної ділянки недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.70-71) і свої вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2013 року до нього звернулася ОСОБА_6, яка була добре проінформована про його проблеми зі станом здоров'я та скрутне матеріальне становище, з пропозицією, щоб він зійшовся проживати разом з прийомним сином ОСОБА_5 в будинку за №19 по вул. 7-й Продольній у м.Суми. Той, в свою чергу, мав привести житловий будинок у стан, придатний для нормального проживання, налагодити опалення, зробити поточний ремонт, а згодом періодично допомагати йому по господарству. Провести ремонт будинку самостійно він не мав можливості ні за станом здоров'я, ні за фінансовою спроможністю. Зацікавленість відповідачів полягала б в отриманні у власність частини належного йому будинку. Він погодився на пропозицію ОСОБА_6 і 17 жовтня 2013 року дав їй доручення на оформлення своїх спадкових прав з наступним укладанням договору дарування частини будинку. При цьому дарування частини земельної ділянки ними не обговорювалося. 06 травня 2014 року ОСОБА_6 на підставі довіреності уклала від його імені на користь ОСОБА_5 договори дарування 35/100 частин житлового будинку та 35/100 частин земельної ділянки за адресою: м.Суми, вул. 7-а Продольна, 19. ОСОБА_6 та ОСОБА_5, скориставшись його хворобливим станом здоров'я у вигляді розладу особистості внаслідок органічного ураження головного мозку, провели оформлення доручення і подальше укладання договорів дарування на вкрай невигідних для нього умовах таким чином, що звільняли ОСОБА_5 від виконання будь-яких зобов'язань, пов'язаних з отриманням у власність належної йому частини домоволодіння за адресою : м.Суми, вул. 7-а Продольна, 19. Відповідачі схилили його до вчинення правочину під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних для нього умовах. Крім цього, викладені в п.4 договору дарування «Інші умови» п.п.4.4. та 4.6. положення жодним чином йому не роз'яснялись, не оговорювались і не погоджувались з ним при оформленні доручення. Відповідно з його боку мала місце помилка, щодо обставин, які мали істотне значення для укладання правочину, зокрема щодо його природи, прав та обов'язків сторін. Ці обставини після ознайомлення його з текстом договору, стали підставою для скасування доручення, чого однак виявилося недостатньо для скасування укладених на підставі цього доручення договорів, у зв'язку з чим він вимушений звернутися з цим позовом до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати договори від 06 травня 2014 року, укладені від імені ОСОБА_1 довіреною особою ОСОБА_6 з ОСОБА_5 про дарування 35/100 частин житлового будинку за №19 по вул. 7-а Продольна мСуми та 35/100 частин земельної ділянки за адресою м.Суми , вул. 7-а Продольна, 19 недійсними.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, та просили суд їх задовольнити, додатково пояснивши, що видаючи довіреність на укладання договорів дарування ОСОБА_1 не знав усіх прав за договором дарування. Він мав хворобливий стан здоровя, незадовільний майновий стан. Він діяв під впливом помилки стосовно прав та обовязків сторін за договором дарування, оскільки договір дарування не передбачає вчинення відповідачем будь-яких дій на користь ОСОБА_1, зокрема облаштування опалення в будинку, на що сподівався позивач, чи сплату заборгованості за газ Як основну підставу для визнання договорів дарування недійсними представник позивача зазначив вчинення правочинів під впливом помилки. Представником позивача також подано клопотання про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності, оскільки в діях відповідачів позивач вбачає не цивільно-правові, а кримінальні правопорушення, з приводу яких він до березня 2017 року звертався до органів поліції та прокуратури, стан здоровя ОСОБА_1 усладнював своєчасне та обєктивне сприйняття подій.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5, представник відповідачів позовні вимоги не визнали, надали відзив на позовну заяву. Пояснили, що 06.05.2014 року ОСОБА_1, від імені якого за довіреністю діяла ОСОБА_6, подарував ОСОБА_5 35/100 частини жилого будинку та 35/100 частини земельної ділянки від загальної площі 0,0603га., за адресою - м.Суми, вул.7-а Продольна, буд. 19. Майже через рік - 22.08.2014 року ОСОБА_1 після фактичного виконання довіреності в повному обсязі, припинив дію виданої ним довіреності. Таким чином, з дня оформлення договорів дарування, що оспорюються позивачем, на сьогоднішній день минуло майже 4 роки (без двох місяців). Стверджує, що правочини були вчинені у повній відповідності до вимог законодавства, на момент укладення договорів усі його істотні умови було передбачено, з'ясовано та перевірено вільну волю довірителя та дарувальника, погоджено всі істотні умови, а тому підстав для задоволення позовних вимог позивача немає. Надані позивачем докази не стосуються предмету позову та не є належними та допустимими доказами. Вважають, що стороною позивача також було пропущено строк звернення до суду.

Приймаючи участь в судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 пояснила, що будинок ОСОБА_1 по вул.7-а Продольна,19 в м.Суми був в занедбаному стані, до будинку проникали особи без визначеного місця проживання, про що повідомили сусіди. ОСОБА_1 не жив в цьому будинку більше десяти років. Вона повідомила про такий стан будинку ОСОБА_1 Була досягнута домовленість щодо оформлення нею спадщини після смерті матері ОСОБА_1 і дарування частини будинку та частини земельної ділянки їх сину. Позивач оформив на неї довіреність на право оформлення спадщини після смерті його матері та дарування частини будинку та частини земельної ділянкип сину ОСОБА_5 На підставі цієї довіреності нею від імені ОСОБА_1 був укладений договір дарування частини будинку та частини земельної ділянки сину ОСОБА_5 Конкретних домовленостей щодо оплати заборгованості за газ не було, вона говорила ОСОБА_1, що син та вона будуть допомагати йому, в тому числі і щодо підведення комунікацій. Коли треба було займатися підведенням комунікацій на газ, потрібна була згода іншого співвласника, але ОСОБА_1 на той час уже скасував довіреність, згоди на підведення комунікацій не давав. Вона та син поставили ворота, огорожу, садили город. На цей час потрібно поділити будинок та земельну ділянку для оформлення документів щодо постачання газу, води.

Третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду пояснення по справі, в яких зазначено, що до її робочого місця звернулась ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_1, на підставі нотаріально посвідченої довіреності з проханням посвідчити договір дарування 35/100 частин житлового будинку з відповідними забудовами та 35/100 частин земельної ділянки на ім'я ОСОБА_5. Переглянувши надані ОСОБА_6 відповідні правоустановчі документи (оригінали), перевіривши юридичну дію довіреності (відсутність її відміни та указаного конкретного факту для укладання Договору дарування частини майна на ім'я сина ОСОБА_5), встановивши факт, що «даруватель» ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_6 є батьком «обдаровуваного» ОСОБА_5, після перевірки відсутності заборони відчуження нерухомого майна, після укладання проекту відповідного договору, сторони по договору дарування були ознайомлені з проектом договору. Після вчинення реєстрового запису у реєстраційній книзі нотаріусів, нею був посвідчений договір дарування частини житлового будинку та частини земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_8, яка проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 27 років, пояснила, що в жовтні 2013 року до ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_6 і запропонувала оформити право власності на будинок та земельну ділянку по вул.7-а Продольна,19 в м.Суми, при цьому зазначила, що будуть проведені комунікації для опалення будинку, вони будуть у всьому допомагати ОСОБА_1 В жовтні 2014 року ОСОБА_6 передала ОСОБА_1 оформлені документи щодо спадщини після смерті матері ОСОБА_1 і договори дарування. ОСОБА_1 не проживає в будинку років десять, будинком не користується, проживають вони в м.Лебедин, інколи ОСОБА_1 лише навідується до будинку.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, показання свідка, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.10.2013 року позивач ОСОБА_1 на підставі усного договору доручення видав відповідачу ОСОБА_6, його колишній дружині, довіреність на право оформлення на його імя спадкового майна після смерті його матері ОСОБА_9 з правом отримання свідоцтва про право на спадщину. Оформлення спадщини стосувалося нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки за адресою м.Суми, вул.7-а Продольна, 19. Також цією довіреністю ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_6 подарувати належну йому ? частку житлового будинку та ? частку земельної ділянки за адресою м.Суми, вул.7-а Продольна,19 ОСОБА_5.

Викладені обставини підтверджуються копією довіреності, посвідченої 17.10.2013 року державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 (а.с.54,92).

Відповідач ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був розірваний в червні 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.12).

Після оформлення ОСОБА_6 спадщини після смерті матері ОСОБА_1 на позивача та отримання правовстановлюючих документів свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку та свідоцтва про право на спадщину за законом 06.05.2014 року (а.с.94,97) між ОСОБА_1, від імені якого діяла ОСОБА_6, та ОСОБА_5, були укладені договір дарування 35/100 частин земельної ділянки, від загальної площі 0,0603га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та договір дарування 35/100 частин жилого будинку за адресою м.Суми, вул.7-а Продольна,19 в м.Суми, які посвідчені приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.90,91). Згідно з цими договорами дарування ОСОБА_1, який діяв через представника ОСОБА_6, передав у власність ОСОБА_5 у власність 35/100 частин земельної ділянки та 35/100 частин жилого будинку за адресою м.Суми, вул.7-а Продольна,19.

Згідно з поясненнями сторін була домовленість стосовно оформлення договорів дарування на 35/100 частин будинку та 35/100 частин земельної ділянки, а не ? частки, як зазначено в довіреності.

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_1 скасував довіреність, видану ОСОБА_6, що підтверджується заявою (а.с. 36 ). За поясненнями сторін в цій заяві нотаріусом помилково зазначена дата складання 22.08.2012 року.

При укладанні договорів дарування та їх посвідчення приватним нотаріусом ОСОБА_7 були присутні ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_5

Згідно з ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України.

Положення ст.203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати недійсними договори дарування частини земельної ділянки та частини жилого будинку, які були від імені ОСОБА_1 підписані ОСОБА_6 на підставі виданої позивачем довіреності.

Довіреність від 17.10.2013 року, яку видав позивач ОСОБА_1 ОСОБА_6 на право укладання договорів дарування, недійсною судом не визнавалася. Позивачем ОСОБА_1 не заявлялися вимоги щодо визнання довіреності від 17.10.2013 року недійсною.

Укладання договорів дарування частини жилого будинку та земельної ділянки було похідним від представництва за довіреністю, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_6 подарувати частину жилого будинку та земельної ділянки ОСОБА_5

Отже, повноваження ОСОБА_6 за договором дарування підтверджені довіреністю, яка була чинною в момент укладання договорів дарування, і в подальшому недійсною судом не визнавалася.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові №6-2766цс16 від 21.12.2016 року, волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного. Разом з тим, правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа вчиняє їх добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Позивач ОСОБА_1 в позові зазначає дві підстави для визнання договорів дарування недійсними вчинення правочину під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах (ст..233 ЦК України) та вчинення правочину під впливом помилки (ст..229 ЦК України).

За нормами ст.233 ЦК України ОСОБА_1, якщо він діяв під впливом тяжкої обставини, мав вчиняти правочин добровільно, без наявності помилки. Але позивач ОСОБА_1 одночасно в позовній заяві зазначає дві взаємовиключні підстави для визнання договорів дарування недійсними вчинення під впливом тяжкої обставини та вчинення під впливом помилки.

Позивач ОСОБА_1 не надав доказів, що він мав тяжку хворобу, чи мав такий матеріальний стан чи в нього були інші обставини, що він вимушений був подарувати частину будинку сину ОСОБА_5

Доказів, що захворювання, з приводу якого ОСОБА_1 звертався до психіатра, стало тією тяжкою обставиною, внаслідок чого був укладений договір дарування, ОСОБА_1 суду не надав (а.с.6-8).

За змістом статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

За поясненнями свідка ОСОБА_8 ОСОБА_1 приблизно з 2008 року не проживає в будинку по вул.7-а Продольна, 19 в м.Суми, проживає з нею як цивільною дружиною в м.Лебедин, інколи лише навідуючись до будинку в м.Суми, в м.Лебедин вони мають житло.

На час укладання договорів дарування позивач ОСОБА_1 не був визнаний інвалідом, мав сімю проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 ОСОБА_5 не був сторонньою особою для ОСОБА_1, вони є близькими родичами, і при доброзичливих родинних стосунках ОСОБА_5 надавав би допомогу ОСОБА_1 Позивач ОСОБА_1 є власником 65/100 частин будинку та 65/100 частин земельної ділянки по вул.7-а Продольна, 19 в м.Суми, тобто більшої частини, будинком не користується, постійно проживає в м.Лебедин. Ні на час укладання договорів дарування, ні на цей час в будинку ОСОБА_1 не проживає.

Як співвласники будинку та земельної ділянки на праві спільної часткової власності позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 повинні були за обопільною згодою вирішувати питання користування будинком, земельною ділянкою, в тому числі і прокладання комунікацій тощо.

Враховуючи, що договори дарування укладалися ОСОБА_6 як представником ОСОБА_1, наслідки укладання договору дарування, правова природа цього виду договорів розяснювалися нотаріусом ОСОБА_6 як представнику.

Оскільки ОСОБА_6 при укладенні договорів дарування діяла на підставі довіреності, виданої ОСОБА_1 і ця довіреність не визнавалася судом недійсною, в тому числі і з підстав як правочин, вчинений внаслідок збігу тяжких обставин чи під впливом помилки, і на підставі досліджених доказів не встановлена обґрунтованість вимог позивача, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судом не розглядається питання, чи є пропущеним строк позовної давності при зверненні з позовом до суду, оскільки при розгляді справи встановлено, що права позивача ОСОБА_1 не є порушеними.

Керуючись ст.ст.203, 215, 229, 233, 237, 244 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договорів дарування частини жилого будинку та частини земельної ділянки недійсними, за необгрунтованістю.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко