Справа № 212/8397/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Чорного І.Я.

за участі секретаря судового засідання: Водоп`янової Ю.С.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в залі судового засідання м. Кривий Ріг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Криворізької міської Ради про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше п'яти років, -

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше п'яти років.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 19.03.2018 року витребувано у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу спадкову справу після смерті ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 07.05.2018 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що у 2004 році вона познайомилась з ОСОБА_2, який не мав місця офіційної реєстрації, та з яким вони стали проживати однією сім'єю за місцем її офіційної реєстрації у будинку АДРЕСА_1. За вказаною адресою вони сумісно проживали на протязі більше ніж 5 років, а саме до смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Проживаючи разом вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з виплат по відшкодуванню шкоди у зв'язку з втратою здоров'я. Інших спадкоємців немає. Вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживала разом з спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивач звернулась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, але їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує факт родинних відносин, тому вона змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву в якій просять справу розглядати за їх відсутності, проти позову не заперечують.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, які були допитані у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, оцінивши, досліджені у судовому засіданні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи та наявними доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1, виданим Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

26 квітня 2017 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1, яка є спадкоємицею четвертої черги за законом відповідно до ст. ст. 1264 ЦК України, оскільки проживала разом з спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини за адресою її місця реєстрації АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_5 Другою криворізькою державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 381/2017.

З копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №47547833 від 26.04.2017 року вбачається, що інформація щодо наявних заповітів та спадкових договорів після смерті ОСОБА_2 відсутня.

29 листопада 2017 року до нотаріальної контори із заявою звернулася позивач ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 про отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2, який на день смерті ніде не був зареєстрований, але проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки не встановлено факту родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_2.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням роз'яснень, які містяться в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що з 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки як чоловік та жінка.

На підтвердження факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 позивачем надано акт від 16.12.2017 року, посвідчений Квартальним комітетом № 21, з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживала з ОСОБА_2 з 2004 року по день смерті останнього, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, який складався з їх заробітної плати, пенсії, регресу та інших доходів, вони піклувалися один про одного.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала пояснення, що знає ОСОБА_1 та знала ОСОБА_2, вони з 2004 року проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство, піклувалися один про одного.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала аналогічні пояснення.

Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Законодавцем встановлено, що "сім'я" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов'язаних спільним побутом та у яких є взаємні права та обов'язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім'ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням пояснень позивача, свідків, письмових доказів, що містяться в матеріалах справи та досліджених судом під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини належним чином обґрунтована і доведена належними і допустимими доказами, тому підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позовні ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Криворізької міської Ради про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше п'яти років задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю з жовтня 2004 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 11 червня 2018 року.

Суддя: І. Я. Чорний