Справа № 346/802/18
Провадження № 2/346/864/18
12 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
головуючого-судді - Потятинника Ю.Р.,
з участю секретаря - Васильчук Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що вона перебувала к зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2, який 03 червня 2011 року розірвала, що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду.
Від спільного подружнього проживання у них з відповідачем народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №55 серія НОМЕР_2 зареєстрований у виконкомі Коршівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області.
Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали у їхній сім'ї, не міг підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, між ними часто виникали сварки, скандали, в присутності малолітнього сина, що погано впливало на її здоров'я та його виховання.
Після розірвання шлюбу відповідач, перестав цікавитися їхнім сином, не виявляв бажання займатись його вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Син росте, потребує багато додаткових витрат, однак відповідач хоча б разової матеріальної допомоги сину не надав. Вона весь час з моменту розірвання шлюбу одна підклується про їхню дитину. Навіть на день народження, день Св. Миколая, Новий рік, від відповідача син не отримує жодного подарунку. Коли він хворів відповідач жодного разу його не провідав та не поцікавився станом його здоров'я. Тому, вона змушена була звернутися до суду про призначення аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина.
Однак, відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про оспорювання батьківства, та відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України виключення запису про нього як батька з актового запису свідоцтва про народження, так як не вважає ОСОБА_3, 2009 року народження своїм сином.
На сьогоднішній день син батька не пам'ятає, про нього не запитує, на світлинах його не впізнає.
Відповідач свідомо не бажає братии участь у вихованні дитини, виявляти турботу, щодо нього, окрім того навіть не визнає його своїм сином, не маючи на те, жодних підстав. Будь-яких перешкод чи заборони щодо побачень з сином відповідачу ніхто не чинить.
Відповідач по цей час не спілкується з сином, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культуних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідач по справі свідомо не бажає брати участь у вихованні сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по його вихованню, не відвідує його вдома, у школі, не надає будь якої фінансової допомоги на його утримання.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість, потребує спеціальної охорони і турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статями 11,12,15 Закону України «Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року, з наступними змінами, передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язанні виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний , духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків.
Відповідно до ст. 157 ч.2 СК України той з батьків хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею .
Здійснення батьківських прав є обов'язком відповідача, а відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини є підставою для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав відносно дитини.
На підставі вищенаведеного позивач, просить просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився в с.Коршів, Коломийського району, Івано-Франківської області.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, але представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив, аліменти по даній справі просить не стягувати.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, про причини неявки не повідомив, поважних причин його неявки не встановлено, відзиву на позов не подав, а тому суд вважає, що справу слід розглядати заочно у відсутності відповідача.
Представник третьої особи - органу опіки і піклування в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовної заяви.
Вивчивши матеріали справи, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: висновок Коломийської РДА від 01 червня 2018 року № 161/01-070/151, про доцільність позбавлення батьківських прав; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; копію рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 червня 2011 року яким шлюб між сторонами по даній справі розірвано та залишено неповнолітнього сина ОСОБА_3 проживати з матір'ю; копію зустрічної позовної заяви про оспорювання батьківств, суд, дійшов до висновку, що вищевказаними доказами доведено ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини, що у відповідності до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.
У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно ст. 166 ч.3 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Тому, враховуючи що позивач не бажає отримувати аліменти, слід, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, стану їх здоров'я та здоровя дитини, стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України для чого зобов'язати позивача відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 164-166, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 247 ч.2, 259, 263-273, 280-289 ЦПК України, -
Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився в с.Коршів, Коломийського району, Івано-Франківської області.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 до його повноліття щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, для чого зобов'язати ОСОБА_1 відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом 30 днів з дня його складення.
На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з часу складення рішення, через Коломийський міськрайонний суд.
Суддя Потятинник Ю. Р.