АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2018 року м. Херсон

справа № 648/2115/17

провадження №22-ц/791/601/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Сокирко Л.М. від 30 жовтня 2017 року в справі за позовом Приватного підприємства «Космополія» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки/паю поновленим,

встановив:

У липні 2017 року Приватне підприємство «Космополія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки/паю поновленим.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 6,20 га., кадастровий номер :03:001:0004, яка розташована на території Томинобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

1 квітня 2006 року між Приватним підприємством «Космополія» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі строком на 10 років. На підставі вказаного договору, відповідач передав в користування підприємству зазначену земельну ділянку.

Договір оренди було зареєстровано 21 березня 2007 року у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за № 4АА71400091. 14 лютого 2017 року підприємство направило відповідачу лист повідомлення про поновлення договору оренди та проект додаткової угоди. Разом з цим, відповідач, отримавши вказане повідомлення, упродовж місячного строку додаткової угоди не уклав, інших додаткових угод не запропонував. Також, упродовж місячного строку з дня закінчення строку дії договору, письмових заперечень щодо поновлення договору оренди не висловив.

На даний час підприємство продовжує використовувати належну відповідачу земельну ділянку. Своїх зобовязань за договором підприємство не порушує.

Ураховуючи викладене, ПП «Космополія» на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» просило суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки/паю, укладений між Приватним підприємством «Космополія» та ОСОБА_2 1 квітня 2006 року та зареєстрований 21 березня 2007 року, на той самий строк і на тих самих умовах.

Заочним рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПП «Космополія» відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Так, апеляційна скарга мотивована тим, що для поновлення договору оренди з підстав, передбачених як ч.1 та ч.6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність зокрема такого юридичного факту, як відсутність письмового повідомлення орендодавця щодо наміру про поновлення договору оренди. Натомість в матеріалах справи міститься його заява від 07.09.2016 року, яку він направив позивачу до закінчення строку дії договору оренди, про відсутність у нього, як власника земельної ділянки наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну дії договору. Той факт, що позивач продовжував після закінчення строку договору оренди користуватися даною земельною ділянкою, не свідчить про наявність правових підстав для визнання за ним переважного права на поновлення договору оренди, за підстав передбачених ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», оскільки воля власника землі про відсутність наміру на поновлення договору оренди висловлена у встановлений законом спосіб.

У відзиві на апеляційну скаргу приватне підприємство «Космополія» її доводи не визнало, рішення вважає законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом восьмим Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, в межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває Білозерський районний суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивовано тим, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд установив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 17 грудня 2002 року на підставі розпорядження голови Білозерської райдержадміністрації є власником земельної ділянки площею 6,20 га, розташованої на території Томинобалківської сільської ради /а.с.10/

1 квітня 2006 року між ОСОБА_2 та ПП «Космополія» укладено договір оренди земельної ділянки/паю №7 площею 6,20 га строком на 10 років, який набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації /а.с.5-6/. Державну реєстрацію зазначеного договору здійснено 21 березня 2007 року /а.с.6 зв.с./, отже строк дії договору до 21 березня 2017 року.

Після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжував користуватися даною земельною ділянкою.

Пунктом 7 цього договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію. Пунктом 8 договору визначений розмір орендної плати та строк її виплати.

07 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою, в якій повідомив останнього, що він не має наміру після закінчення строку дії договору оренди землі №7 поновлювати даний договір /а.с.20/.

14 лютого 2017 року позивач, з метою виконання умов договору оренди (п.7) направив відповідачу лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі разом з проектом додаткової угоди /а.с.15-16/, які відповідач отримав /а.с.17-18/, проте відповіді на них не надав.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

З матеріалів справи вбачається і відповідачем не спростовано, що в межах ст. 33 Закону України «Про оренду землі» він письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди, після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжує користуватися земельною ділянкою.

Виходячи з положень статті 11 ЦК України, статті 2 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких права і обовязки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, та частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» слід дійти висновку про те, що направлення відповідачем до закінчення строку дії договору оренди повідомлення про відсутність у нього, як власника земельної ділянки, наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну дії договору не створює будь-яких прав та обовязків у сторін для у розумінні статті 33 Закону України «Про оренду землі», а отже заява ОСОБА_2 від 07.09.2016 року про відсутність у нього намірів поновлювати з орендарем договір оренди земельної ділянки /а.с.20/, подана поза межами вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» правового значення не має.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано заяву відповідача, яка подана до закінчення строку дії договору оренди про відсутність у нього наміру поновлювати договір оренди на новий строк підлягають відхиленню .

Доводи апеляційної скарги про те, що продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди за відсутності волі власника землі на поновлення договору оренди не є підставою для його поновлення відповідно до вимог ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах зазначеної норми матеріального права.

За змістом ч.2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі», а тому за відсутності виконання ОСОБА_2 вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», твердження представника відповідача, наведені ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, про беззаперечне право власника на використання, розпорядження своєю власністю: земельною ділянкою площею 6, 20 га цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як підставу для відмови у позові, колегія суддів не може прийняти до уваги.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною першою статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Указані норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Звернення позивача до суду обґрунтовано нормами ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», порушення його права доведено доказами, належну оцінку яким дав суд першої інстанції та які відповідачем не спростовані. А отже доводи представника відповідача про відсутність порушеного права позивача на поновлення договору не ґрунтуються на обставинах справи та нормах матеріального права.

Враховуючи, що орендар належно виконує свої обов'язки за договором, до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення, ПП «Космополія» продовжив користуватись земельною ділянкою і протягом одного місяця після закінчення строку договору орендодавець лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі орендарю не надсилав та зважаючи на те, що належними та допустимими доказами відповідач встановлені судом факти не спростував, колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність правових підстав на поновлення договору оренди земельної ділянки/паю на строк і умови відповідно до ч. 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Рішення суду постановлено з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

ОСОБА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 01 червня 2018 року

Суддя І.В. Склярська