05.06.2018 Справа № 756/8859/13-ц
Справа № 756/8859/13-ц
Провадження № 4-с/756/145/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2018 року, Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі Євфіменко К.М.,

за участю: скаржника (боржника) - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чернявської Т.М.,

встановив:

До суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чернявської Т.М.

В обґрунтування скарги зазначив, що державним виконавцем необґрунтовано та незаконно винесено постанову про розшук майна боржника (автомобіля) та про арешт його коштів, зокрема, кредитного та зарплатного рахунків.

Зазначив, що він не є з 2012 року власником автомобіля, який оголошено у розшук та витрати за який покладено на нього (боржника).

Крім того, державний виконавець здійснив арешт рахунків, зокрема, зарплатного та кредитного у зв'язку з чим він позбавлений можливості до існування без отримання заробітної плати та можливості погасити кредит, що є наслідком необґрунтованого нарахування відповідних фінансових санкцій.

Скаржник просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо розшуку майна боржника (автомобіля Форд Фокус) та арешту коштів, а відповідні постанови скасувати.

У судовому засіданні скаржник (боржник) вимоги підтримав, просив задовольнити скаргу.

Стягувач та державний виконавець у судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду скарги повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали скарги та наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом установлено, що в провадженні Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходяться матеріали виконавчого провадження № 47666986 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26.11.2014 Оболонським районним судом м. Києва у справі № 2/756/169/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості у сумі 295 778,50 грн.

14.12.2016 постановою заступника начальника Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чернявської Т.М. оголошено у розшук майно боржника, а саме транспортний засіб Ford Focus, НОМЕР_1, червоного кольору.

19.02.2018 постановою заступника начальника Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чернявської Т.М. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до довідки територіального сервісного центру 8043 МВС України від 21.10.2017 за боржником ОСОБА_1 будь-які зареєстровані на праві власності транспортні засоби не значаться.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 транспортний засіб Ford Focus, НОМЕР_1, червоного кольору, дійсно перебував у його власності, але до часу його відчуження, тобто до 2012 року.

Будь-яких доказів наявності у власності боржника вказаного транспортного засобу, станом на час оголошення його у розшук (14.12.2016), державним виконавцем суду не надано.

Згідно з довідкою ДФС України від 07.03.2018 № 125 боржник ОСОБА_1 з 01.05.2016 працює в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств виробників підакцизної продукції управління податкового супроводження підприємств виробничої сфери.

Відповідно до виписок та довідок ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок боржника, за яким емітовано картку НОМЕР_2 відкритий для отримання заробітної плати за місцем роботи, а рахунок, за яким емітовано картку НОМЕР_3 - є кредитним, а отже на ньому відсутні будь-які кошти боржника.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2018 року у справі № 756/8859/13, провадження № 22-ц/796/1213/2018, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, відмовлено у задоволенні подання державного виконавця відносно боржника ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_1 направляв кошти поштовими переказами на адресу та ім'я стягувача, тобто не ухилявся від виконання рішення суду, частково його виконував.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника. (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»)

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, у зв'язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд вважає необґрунтованим розшук вищевказаного рухомого майна - автомобіля, оскільки він не належить боржнику. Такі дії порушують права боржника, оскільки витрати на проведення відповідного розшуку також покладено на нього.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідні дії державного виконавця слід визнати неправомірними, а постанову - скасувати.

Щодо арешту коштів боржника, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця в частині арешту зарплатного рахунку (зарплатної банківської картки Visa НОМЕР_2) не відповідають ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», порушують права боржника, а тому їх слід визнати неправомірними та скасувати постанову в цій частині.

Також, є необґрунтованим та таким, що порушує права боржника, арешт рахунку за яким емітовано кредитну картку Visa НОМЕР_3, оскільки на ньому відсутні будь-які кошти боржника. Згідно з ним боржник має лише кредитні зобов'язання, які в свою чергу не може виконати у зв'язку з арештом. Як наслідок боржник несе збитки у вигляді нарахованих відсотків та неустойки за порушення строку виконання грошового зобов'язання.

Тому, постанова про арешт коштів в цій частині також підлягає скасуванню.

При цьому, суд ураховує, що державний виконавець не перевіривши існування банківських рахунків у боржника та наявних на них коштів, їх призначення, без винесення відповідної постанови про звернення стягнення, арештувавши зарплатний рахунок, фактично здійснив дії щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника у розмірі 100 відсотків в місяць, що суперечить вимогам закону та порушує права боржника.

Інформація про наявність будь-яких інших рахунків у банківських установах та відомості про них у матеріалах виконавчого провадження на цей час відсутні.

Суд також приймає до уваги, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього коштів, здійснює платежі в рахунок погашення боргу та частково його виконує.

В іншій частині скарга не підлягає задоволенню, оскільки суд вважає арешт коштів боржника обґрунтованим. Так, виконавче провадження на цей час не завершено, у повному обсязі рішення суду не виконано, заборгованість перед стягувачем не погашено. Тому, з метою забезпечення виконання рішення суду, арешт коштів боржника, у тому числі тих, які можуть з'явитися у майбутньому, є законним та об'єктивно необхідним.

Таким чином, скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 450-452 ЦПК України, суд,

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чернявської Т.М. - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чернявської Тетяни Миколаївни щодо розшуку майна боржника та арешту коштів боржника у виконавчому провадженні № 47666986.

Скасувати постанову заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чернявської Тетяни Миколаївни від 14.12.2016 про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 47666986.

Скасувати постанову заступника начальника Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чернявської Тетяни Миколаївни від 19.02.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 47666986 в частині арешту рахунків, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк» за якими емітовано картку НОМЕР_2 для виплати заробітної плати та кредитну картку НОМЕР_3.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Ю.В. Рибалка