Справа № 750/7849/16-ц Провадження № 22-ц/795/538/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Кузюра Л. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_3;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок у звязку з виділом в натурі,

прізвище судді: Логвіна Т.В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів; дата складання повного тексту рішення: 02 березня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, просив припинити право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями №2, розташованого по вулиці Береговій у м. Чернігові, визнати за позивачем право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями №2, розташованого по вулиці Береговій у м. Чернігові, припинивши право власності ОСОБА_3 та в рахунок компенсації вартості 3/8 частки зазначеного будинку зобов'язати Територіальне управління ДСА України у Чернігівській області виплатити ОСОБА_3 з депозитного рахунку суду №5960 Територіального управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області грошові кошти у сумі 142 190,00 грн., внесені ОСОБА_2 через ПАТ «Полікомбанк» згідно квитанції № 732674 від 05.10.2017р.

14.09.2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, в якій просила припинити право спільної часткової власності на житловий будинок № 2 по вул. Береговій в м. Чернігові між нею, як власником 3/8 частин будинку та іншими співвласниками цього будинку в звязку з виділом у натурі 3/8 частин із спільного майна.

Рішенням судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності було відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок у звязку з виділом в натурі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок у звязку з виділом в натурі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що право власності ОСОБА_3 було зареєстровано за законодавством, що діяло до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому обєктом реєстрації є весь спірний будинок, і внесення змін до Державного реєстру стосовно реєстрації належного їй на праві власності нерухомого майна можливо тільки на підставі рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності сторонами у справі не оскаржується.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні позивачем не було доведено порушення цивільного права ОСОБА_3, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.1993 року вона придбала 3/8 частин спірного жилого будинку з надвірними будівлями, що складаються з конкретно визначених приміщень та господарських споруд, які було виділено в натурі рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.03.1993 року ще попередньому власнику ОСОБА_6 ОСОБА_3 не позбавлена права зареєструвати вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що згідно рішення Деснянського районного суду від 15.03.1993 року будинок № 2 по вул. Береговій в м. Чернігові було розподілено у натурі, зокрема, ОСОБА_6 у будинку виділено кухню 2-1 площею 9,2кв.м, кімнату 2-4 площею 7,0кв.м, кімнату 2-2 площею 8,2кв.м, частину кімнати 2-3 площею 5,1кв.м, сіни а-1 площею 14,1кв.м, веранду а3 площею 12,2кв.м, 3/4 частини необладнаного підвалу, вбиральню Е-1 та визнано право власності на 3/8 частини будинку в цілому. ОСОБА_7 було виділено на праві власності 1/8 частину будинку, яка складалась з: частини кімнати 2-3 площею 9,8кв.м, 1/4 частини необладнаного підвалу А1. Зобовязано ОСОБА_6 перенести перегородку між кімнатами 2-2 та 2-3, а ОСОБА_7 влаштувати вихід з виділеної частини шляхом зведення прибудови. (а.с., 136, 180-181)

Власником 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Чернігові по вулиці Берегова, будинок №2, згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.02.2008 року, є ОСОБА_2 (а.с. 12).

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна номер 59283287 від 18.05.2016 року та 27.01.2017 року, будинок за адресою Чернігівська область, м. Чернігів, вулиця Берегова, 2, має загальну площу 174,0кв., житлова площа 72,4кв.м, власниками будинку є: ОСОБА_3, яка має у власності 3/8 частини будинку відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.1993 року, укладеного між нею та ОСОБА_6, ОСОБА_2 має у власності 1/2 частину будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.02.2008 року та ОСОБА_4, який має у власності 1/8 частину будинку з 21 січня 2017 року на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_8 27.01.2017 року (а.с. 14,162-165).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок № 2 по вул. Береговій в м. Чернігові між нею, як власником 3/8 частин будинку та іншими співвласниками цього будинку в звязку з виділом у натурі 3/8 частин із спільного майна, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.1993 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_6 3/8 частини спірного жилого будинку з надвірними будівлями, що складається з конкретно визначених приміщень та господарських споруд, які виділені в натурі рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.03.1993 року попередньому власнику ОСОБА_6, при цьому ОСОБА_3 не позбавлена права зареєструвати вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 позбавлена в іншому порядку, ніж судовий, вирішити питання про припинення права спільної часткової власності на майно не підтверджуються поданими суду доказами та положеннями норм матеріального права, оскільки ч. 3 ст.364 ЦК України передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Зі змісту зазначеної норми можна зробити висновок про те, що положення про припинення права спільної часткової власності у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна має імперативний характер, а тому такий власник має лише дотримати встановлену законом процедуру державної реєстрації. Зважаючи на те, що доказів про перешкоди з боку відповідачів за вказаною вимогою ОСОБА_3 подано не було, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні її зустрічного позову.

З врахування викладеного, апеляційний суд знаходить, що в межах доводів апеляційної скарги рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді: