Справа № 333/1788/18
Пр. № 6/333/92/18
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, погоджене з начальником ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу для виїзду за кордон відносно ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В

11.04.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло вищезазначене подання.

В обґрунтування зазначено, що на виконанні Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 54208469 з виконання виконавчого листа № 333/584/13-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 13.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 65 755 грн. 04 коп. 03.07.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Державним виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень стосовно причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_3 на виклики не зявилася, про причини неявки не повідомила. ОСОБА_3 не одержує доходи, кошти по рішенню суду не сплачує. Просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 до виконання ним зобовязань, покладених на нього згідно з виконавчим листом № 333/584/13-ц, виданого 13.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 65 755 грн. 04 коп.

У судове засідання державний виконавець Дідичук Я.В. не з?явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, подання підтримує, просить його задовольнити.

У судове засідання стягував ОСОБА_4, боржник ОСОБА_3 не з?явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч. 4 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2, ч. 2 ст. 18 Цивільно-процесуального кодексу України та статті 124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана ОСОБА_5 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну та визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених зазначеним законом, та вїхати в Україну.

На підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та її намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 54208469 з виконання виконавчого листа № 333/584/13-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 13.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 65 755 грн. 04 коп. (а.с. 4). 03.07.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с. 5).

Державним виконавцем, направлено виклик ОСОБА_3 стосовно надання нею відомостей щодо невиконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 6, 24).

Однак, в наданих державним виконавцем матеріалах відсутні відомості про направлення вказаних документів боржнику та підтверджень їх отримання.

Крім того, державний виконавець, направив запити до відповідних органів стосовно наявності у боржника будь-якого зареєстрованого майна, джерел отримання доходів, розрахункових рахунків (а.с. 7, 25). Постановою державного виконавця від 27.09.2017 року накладено арешт на майно боржника (а.с. 12). Постановою державного виконавця від 11.04.2018 року оголошено в розшук майно боржника, а саме транспортний засіб (а.с. 23).

Згідно відповіді ДПС України за боржником не обліковуються розрахункові рахунки. Відповідно до даних Пенсійного фонду України у боржника відсутні джерела отримання доходів (а.с. 8-11, 17-20).

Відповідно до акту, складеного державним виконавцем Дідичук Я.В. 06.02.2018 року, останньою було здійснено вихід на адресу останнього відомого місця прописки боржника: м. Запоріжжя, вул. Керчинська/Абрикосова, 16/24, вдома нікого не було (а.с. 15). Згідно з акту, складеного державним виконавцем Дідичук Я.В. 06.02.2018 року, останньою було здійснено вихід на адресу місця проживання боржника: м. Запоріжжя, вул. Батарейна, 39, двері ніхто не відчинив (а.с. 16). Відповідно до акту, складеного державним виконавцем Дідичук Я.В. 30.03.2018 року, останньою було здійснено вихід на адресу місця прописки боржника: м. Запоріжжя, вул. Керчинська/Абрикосова, 16/24, вдома нікого не було (а.с. 21). Згідно з акту, складеного державним виконавцем Дідичук Я.В. 30.03.2018 року, останньою було здійснено вихід на адресу місця проживання боржника: м. Запоріжжя, вул. Батарейна/Алапаєвська, 39/22, вдома нікого не було (а.с. 22). Суд критично відноситься до вказаних актів, оскільки вони оформлені неналежним чином, відсутні відомості про понятих, хоча актами передбачена їх присутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, тобто сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень суддів у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувану відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документів».

Відповідно до п. 5 ст. 25, ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувану та боржникові рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

У звязку з тим, що особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання». Особа, яка має невиконанні зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Тягар доказування при розгляді подання покладається на державного виконавця.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З документів доданих до подання не вбачається факт направлення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Матеріали справи не містять даних про отримання боржником ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, суду не представлено доказів того, що боржник ОСОБА_3 сповіщена про виконавче провадження № 54208469 та має намір з метою уникнення виконання виконавчого напису виїхати за межі України.

Крім того, із долучених документів не вбачається ухилення боржника від виконання зобов'язання, а отже саме невиконання зобов'язання ОСОБА_3 покладеного на неї виконавчим документом, не може бути достатньою підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Однак, у поданні та доданих до нього матеріалах відсутні докази про повідомлення боржника ОСОБА_3 про направлення до суду подання щодо встановлення відносно неї тимчасового обмеження у праві виїзду.

Наявність у боржника невиконаних зобов'язань за виконавчим документом само по собі, не є підставою для обмеження її права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було надано жодного доказу на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань та вчиняє дії, які ускладнюють виконання виконавчого напису; не надано доказів про те, які заходи здійснювались державним виконавцем для виконання виконавчого напису, зокрема, доказів про те, що боржник отримувала виклики державного виконавця, що вона має намір покинути територію України, так само і відсутні дані про наявність у останньої закордонного паспорту.

Отже, державним виконавцем не підтверджено факт обізнаності боржника ОСОБА_3 щодо наявності відкритого виконавчого провадження, що виключає свідомість невиконання виконавчого документу, наявність в її діях/бездіяльності умислу.

Вивчивши подання державного виконавця та додані до нього документи суд вважає, що подання державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 64 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ст. 11, 25,31 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, погоджене з начальником ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу для виїзду за кордон відносно ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Відповідно до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст складено 31.05.2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик