Провадження № 2/761/2345/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Територіальної громади м. Києва і особі Київської міської ради (далі по тексту - відповідач) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, яка є бабусею позивача, та станом на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

На початку серпня 2017 року позивача повідомили про те, що бабуся залишила заповіт на його ім'я, відповідно до якого померла ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те. що належатиме їй на день смерті, заповіла позивачу ОСОБА_1

04.08.2017 року позивач звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 було відмолено у прийнятті спадщини після померлої.

З огляду на зазначене позивач просив суд визначити йому додатковий строк в три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав клопотання про розгляд справи без його участі та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3, яка є матір'ю позивача, пояснила суду, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та лише у липні їй стало відомо про заповіт, який склала її померла мати. Після того як дізналася - повідомила сину про заповіт, тоді позивачу і стало відомо про заповіт, залишений померлою ОСОБА_2

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 у віці 94 роки, про що 03 січня 2017 року складено відповідний актовий запис №105, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві Серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Судом встановлено, що 28 листопада 2008 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М., відповідно до якого, все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті на що вона матиме право померла заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

04 серпня 2017 року позивач звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2.

Листом №5742/02-14 від 08.08.2017 року Одинадцята київська державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що ОСОБА_1 особисто заяву не було подано, а надіслана заява викладена в простій письмовій формі (справжність підпису не засвідчено нотаріально). Окрім цього, з огляду на подані позивачем документи вбачається, що він в зазначений строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, а з даних щодо місця реєстрації позивача та місця реєстрації спадкодавиці, відсутній факт сумісного проживання з померлою. Разом з тим, спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини або не надав докази фактичного її прийняття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 від прийняття спадщини не відмовлявся та є єдиним спадкоємцем померлої за заповітом.

З огляду на те, що 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчився, а як встановлено судом ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність заповіту, а тому суд вважає, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу і суд визнає їх поважними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої у справі №6-1320цс17, у статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно пункту 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. При розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 пропущено з поважних причин, а тому позивачу необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-81, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Київська міська рада: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст судового рішення складено: 24.05.2018 року.