У Х В А Л А

01 червня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/5306/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3,

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

в складі судді Яровенко Н.О.

від 09 квітня 2014 року

про відкриття провадження

у справі № 755/9170/14-ц Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК»

до ОСОБА_4, ОСОБА_6

про стягнення заборгованості за кредитним догором,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2014 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2, як особа, яка не бере участі у справі, вважаючи, що ухвалою суду про відкриття провадження у справі вирішено питання про її права та обов'язки, звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Зважаючи на положення п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої цієї статті однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Право апеляційного оскарження судових рішень є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у справі, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Щодо офіційного тлумачення цієї норми Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній і касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи та інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - касаційне оскарження судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Такі особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов'язки цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами у справі є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», ОСОБА_4 та ОСОБА_6. ОСОБА_2, який звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження, не брав участі у справі.

Більш того, суд першої інстанції при постановленні 09.04.2014 ухвали про відкриття провадження у справі не вирішував питання щодо прав, свобод, інтересів або обов'язків ОСОБА_2.

З огляду на викладене, суд вважає, що при постановленні ухвали про відкриття провадження судом першої інстанції не було вирішено питання про права, свободи, інтереси або обов'язки ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадку подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Оскільки, апеляційну скаргу подано ОСОБА_2, який не приймав участі у справі, та суд ухвалою про відкриття провадження у справі не вирішував питання про права, свободи, інтереси або обов'язки останнього, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2014.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачі по справі: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вже неодноразово зверталися з апеляційними скаргами на ухвалу суду від 09.04.2014 (т. 1, а.с. 131, 167; т. 2, а.с. 9, 62, 77, 92, 144).

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 27.08.2014, 28.01.2015, 14.01.2016, 03.03.2016, 13.05.2016, 23.06.2016 відповідачам відмовлено у відкритті апеляційного провадження за їхніми скаргами.

З матеріалів справи також вбачається, що особи, які не беруть участь у справі, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, вважаючи, що ухвалою суду першої інстанції від 09.04.2014 про відкриття провадження у справі порушено їхні права та обов'язки, зверталися до суду з апеляційними скаргами, в прийнятті яких відмовлено ухвалами суду апеляційної інстанції від 04.08.2016, 11.11.2016, 10.03.2017, 11.05.2017, 06.07.2017, 11.08.2017, 16.11.2017 (т. 2, а.с. 108, 120, 127, 140, 160, 169, 188, 196, 216; т. 3, а.с. 3, 14, 21, 35, 44).

Особам, які не беруть участь у справі, та звернулися до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2018, 02.03.2018, 05.04.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 3, а.с. 64, 76, 83, 92, 99, 112).

Наведені обставини свідчать про свідоме затягування вказаними вище особами розгляду справи та ухвалення остаточного рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик