АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5328/17 22-ц/774/1176/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/5328/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,

розглянув у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22 лютого 2018 року, ухваленого суддею Хлистуненко О.В. у місті ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області ( надалі відділення Фонду), про відшкодування моральної шкоди, у звязку з ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював на підприємстві відповідачаПАТ «Кривбасзалізрудком» 19 років 3 місяці на шахті «Гвардійська» за різними посадами. Внаслідок недосконалості робочих місць отримав професійне захворювання. При первинному огляді МСЕК від 03.02.2003 року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності. У звязку з ушкодженням здоровя він звертався до суду за відшкодуванням моральної шкоди, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2006 року змінено рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.05.2005 року в частині розміру стягнення моральної шкоди стягнуто з Відділення Фонду на його користь 12000 грн. Оглядом МСЕК від 01.04.2010 року позивачу вперше встановлено 10% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню - туговухість. Оглядом МСЕК від 01.06.2017 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 40% по ХОЗЛ. Посилаючись, що через ушкодження здоровя порушено нормальні життєві звязки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабкістю, втомою, болями, недочуває. Тому, просить суд стягнути з Відділення фонду на його користь у звязку з ушкодженням здоровя моральну шкоду у розмірі 17280,00 грн., через погіршення стану здоровя без урахування податку з доходів фізичних осіб; та стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача суму моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 26880,00 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. на користь держави судовий збір 640 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Відділення Фонду та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення. Зокрема вважає, що судом не взято до уваги, що стан здоровя позивача ОСОБА_1 погіршився, збільшився відсоток втрати професійної працездатності до 40%, тому він має право на збільшений розмір моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову. Вважає, що суд не звернув увагу на відсутність протиправних дій з боку відповідача, які б знаходились у причинному звязку з ушкодженням здоровя та заподіянню моральних страждань позивачу та безпідставно поклав на нього обовязок по відшкодуванню моральної шкоди. Крім того, стягнутий судом розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, є завищеним.

У відзиву на апеляційну скаргу позивача відділення Фонду просить рішення суду першої інстанції, в частині відмови в стягненні з відділення Фонду моральної шкоди, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, та наданого відзиву, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на протязі 19 років 3 міс. працював на шахті «Гвардійська» у ПАТ «Кривбасзалізрудком» за різними посадами, де підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища.

ОСОБА_4 №19 розслідування хронічного захворювання (отруєння) від 23.12.2002 року встановлено, що професійне захворювання пиловий бронхіт, емфізема легенів у позивачаОСОБА_1 виникло у звязку шкідливими умовами праці де він підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища. Зокрема, концентрація пилу у повітрі робочої зони перевищувала допустиму концентрацію (а.с. 13-14).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2006 року змінено рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.05.2005 року та збільшено розмір стягнутої з Відділення Фонду на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 2000,00 грн. до 120000,00 грн. (а.с. 15-17).

В подальшому стан здоровя позивача погіршився.

У лютому 2010 року позивачу ОСОБА_1 вперше встановлено професійне захворювання : нейросенсорна приглухуватість, зі зниженням слуху.

ОСОБА_4 №8 від 17 березня 2010 року розслідування хронічного професійного захворювання причиною виникнення у позивача встановленого професійного захворювання, зазначена робота на протязі 19 років 3 міс. на шахті Гвардейська ВО «Кривбасруда» ПАТ «Кривбасзалізрудком» в умовах підівищеного рівня шуму, джерелами якого було конструктивно недосконале обладнання ДСФ ( п.16) ( а.с.22).

Відповідно до п.19 акту у звязку з тим, що ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах 19 років та 3 місяців на різних посадах, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання, неможливо ( а.с.23).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обовязок з відшкодування моральної шкоди на відповідачаПАТ «Кривбасзалізрудком», суд першої інстанції керувався ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу при виконанні ним трудових обовязків з вини відповідача. Відмовляючи ОСОБА_1 в стягненні моральної шкоди з відділення Фонду через збільшення відсотку втрати професійної працездатності, суд першої інстанції дійшов висновку про їх недоведеність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, щодо обовязку відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», відшкодувати спричинену моральну шкоду позивачу, через отримане у 2010 році професійне захворювання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 березня 2010 року причиною виникнення у позивача професійного захворювання, визначено робота на протязі тривалого часу на шахті Гвардейська ВО «Кривбасруда» в умовах підвищеного рівня шуму, який перевищував гранично допустимий рівень.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», оскільки обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Відсутність причинного звязку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, судом вірно встановлено порушення ПАТ «Кривбасзалізрудком» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійного захворювання у вигляді туговухості та зниження слуху та втрати професійної працездатності, а тому саме на роботодавця покладається обовязок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання зниження слуху, обмежує його життєву активність і вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром компенсації моральної шкоди, стягнутої з відповідачаПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача, у розмірі 10000 грн.

Відповідно до розяснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Стягуючи з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., судом першої інстанції враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, який призвів до втрати слуху, відсоток втрати ним професійної працездатності, який становить 10%, період роботи позивача на виробництві протягом 19 років 3 міс, де підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища. Колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом розмір компенсації моральної шкоди 10000 грн. є виваженим, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає принципу співмірності та не призводить до збагачення позивача.

Колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди з Відділення Фонду, через збільшення відсотку втрати професійної працездатності.

Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року "Про Державний бюджет України на 2006 рік" та пунктом 22 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" зупинено дію абзацу 4 статті 1, підпункту "є" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV), якими обов'язок відшкодування моральної шкоди покладено на Фонд соцстраху.

Крім того, Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 717-V), що набрав чинності з 30 березня 2007 року, виключено частину третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди за рахунок Відділення.

Отже, з того часу, застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху, яке вони мали відповідно до положень первинної редакції цього Закону України.

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 8 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

При вирішенні питання про право потерпілого на відшкодування моральної шкоди суди правильно виходили із вимог статей 21, 28, 34 Закону № 1105-XIV в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху, якщо стійку втрату працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше встановлено у період із 1 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року, тобто під час дії законодавчих актів, які надавали потерпілим таке право.

Позивачем ОСОБА_1 реалізовано право на отримання компенсації з відділення Фонду за завдану моральну шкоду від отриманого професійного захворювання, встановленого позивачу вперше у 2002 році ( а.с.12).Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2006 року змінено рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.05.2005 року в частині розміру стягнення моральної шкоди стягнуто з Відділення Фонду на його користь 12000 грн. ( а.с.15-17).

ОСОБА_4 положення ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на те, що позивачу ОСОБА_1 за рішенням суду Відділенням Фонду відшкодовано моральну шкоду, спричинену професійним захворюванням, яке вперше позивачу встановлено у 2002 році, то при збільшенні відсотку втрати професійної з 20% до 40 % працездатності не виникає правових підстав для стягнення моральної шкоди вдруге.

За таких обставин, апеляційні скарги представника позивача та відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» задоволенню не підлягає, а рішення суду підлягає залишенню без зміні, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, Апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: