УХВАЛА
1 червня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
при секретарі судового засідання Лєдової А.С.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в залі суду наявні матеріали справи, клопотання представника відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною власністю подружжя та його поділ,
ВСТАНОВИВ:
23.11.2017 до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі позивач) до ОСОБА_4 (далі відповідач), в якому позивач просить суд:
- визнати майно, набуте ОСОБА_4 за час сумісного проживання з ОСОБА_3 в проміжок часу з 01.09.2008 року до 30.11.2016 року спільною сумісною власністю між ним та ОСОБА_3, зокрема квартиру за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1;
- поділити спільне з відповідачем майно, виділивши позивачу шляхом визнання за нею права власності на рухоме та нерухоме майно, сумісно нажитого без оформлення шлюбу.
21.02.2018 до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та застосувати наслідки, передбачені ч. 3 ст. 44 ЦПК України та повернути позовну заяву Позивачу.
В обґрунтування клопотання зазначено, що подаючи позов до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у відповідності до ст. 30 ЦПК України, позивач посилалася на те, що, начебто, в період сумісного проживання 12.11.2016 позивачем було набуте нерухому майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Ніякого іншого майна в позові не вказується. Проте, судовими рішеннями Енергодарського міського суду Запорізької області у справі №316/1266/16-ц від 14.03.2016 і Енергодарського міського суду Запорізької області у справі №316/926/16 від 30.06.2017 встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю до квітня 2016 р. Квартира, (що розташована у АДРЕСА_3), яка стала підставою звернення до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя була придбана 12.11.2016, тобто після припинення спільного проживання однією сімєю, а отже не є предметом спору про поділ майна подружжя. Інше майно позивачем не заявлено, а отже позов був поданий до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з умисним порушенням позивачем правил підсудності.
30.03.2018 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення описки у тексті позовної заяви. У заяві зазначено, що при складанні позовної заяви позивач хибно виклала хронологію подій адвокату і після складання позову не перевірила зміст позову, тому в позові було помилково зазначено невірну дату закінчення мого спільного проживання із відповідачем. З метою усунення описки у тексті позовної заяви, позивач просить вважати дату припинення сумісного проживання з відповідачем - 30.03.2016 р. Оскільки дата припинення спільного сумісного проживання - 30.03.2016 р., і квартира № 14 на бул. Центральний, буд. 44 в м. Запоріжжя була помилково зазначена як спільна сумісна власність позивач вказану квартиру придбала сама за особисті кошти і вже після припинення проживання з відповідачем, у зв'язку з чим просить суд:
- визнати майно, набуте ОСОБА_4 за час сумісного проживання з ОСОБА_3 в проміжок часу з 01.09.2008 до 30.03.2016, спільною сумісною власністю між ним та ОСОБА_3;
- поділити спільне з Відповідачем майно, виділивши позивачу шляхом визнання за нею права власності на рухоме та нерухоме майно, сумісно нажитого без оформлення шлюбу.
Крім того, 30.03.2018 позивачем подано до суду відзив на клопотання про закриття провадження у справі, в якому представник позивача просить відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування зазначає, що ухвала суду про відкриття провадження по справі не була оскаржена відповідачем ні його представником і отже справа прийнята судом до свого провадження і згідно чинної ч. 2 ст. 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.
26.04.2018 представником відповідача подано до суду клопотання про передачу справи за підсудністю на розгляд до Енергодарського міського суду Запорізької області, згідно ст. 31 ЦПК України. Представник відповідача, у зв'язку з тим, квартира розташована у м. Запоріжжі, завдяки якій позов був поданий до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, зазначена помилково і вона не є предметом спору. Інше майно Позивачем не заявлено, а отже позов був поданий до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з умисним порушенням позивачем правил підсудності. З урахуванням зазначеного вважає, що вірною є територіальна підсудність за місцем реєстрації відповідача місто Енергодар та Енергодарський міський суд Запорізької області згідно ст. 27 ЦПК України.
При розгляді клопотань, суд виходить з таких норм законодавства.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Стосовно клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.
Оскільки право позивача на частку власності, набутої в період сумісного проживання з відповідачем, оспорюється, але є невизначеність у правах і обов'язках сторін, це не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.
Тому, у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі необхідно відмовити.
Стосовно клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає, що вимоги для залишення позовної заяви без розгляду визначені статтею 44 ЦПК України, у даному випадку суд не може застосувати.
Крім того, в переліку підстав для залишення позову без розгляду, визначених ст. 257 ЦПК України, відсутня така підстава як пред'явлення позову з порушенням виключної підсудності, тому суд вважає, що в задоволенні клопотання відповідача необхідно відмовити.
Стосовно клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю, суд зазначає, що у відповідності до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
В матеріалах справи відсутня інформація, стосовно наявного у відповідача іншого нерухомого майна (крім квартири зазначеної у позові) та його місцезнаходження саме у м. Енергодар, що позбавляє суд права направити справу за підсудністю до Енергодарського міського суду Запорізької області.
Кручусь ст.ст. 30, 44, 255, 257, 260 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотань відповідача про закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду, про передачу справи за підсудністю відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та в апеляційному порядку оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Вступай та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 01.06.2018.

Повний текст ухвали складено 04.06.2018.

Суддя І.П. Соболєва