Справа № 523/5384/18
Провадження №2/523/3117/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 та після уточнення позову просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на житловий будинок з надвірними спорудами розташований в місті АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 83,0 кв.м , житловою площею 39,8 кв.м, надвірних споруд літ. «Б», «Ж» - сараї , літ. «В» - гараж, «Г» - вбиральня, літ. «Д»- погріб, «Е» - душ, № 1-8 - огорожа, І- мостіння, ІІ- теплиця, розташованого на земельній ділянці 840 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4, смерть якої зареєстрована відділом реєстрації громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 640, від 26 квітня 2000 року. Після смерті матері залишилось спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами розташований в місті АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 83,0 кв.м , житловою площею 39,8 кв.м, надвірних споруд літ. «Б», «Ж» - сараї , літ. «В» - гараж, «Г» - вбиральня, літ. «Д»- погріб, «Е» -душ, № 1-8 - огорожа, І- мостіння,ІІ- теплиця розташованого на земельній ділянці 840 кв.м. Позивач є спадкоємцем за заповітом посвідченим державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, реєстр № 2-111 від 24.01.1990 року, згідно якого усе своє майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, померла заповідала своєму сину ОСОБА_1. Спадкоємцем за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_4 є онук ОСОБА_3. Позивач у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, так як проживав разом з померлою на час її смерті в одному будинку, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, утримує будинок, сплачує всі необхідні витрати та належні платежі. У зв'язку з тим, що житловий будинок з господарськими спорудами за адресою:АДРЕСА_1, збудовані до 05.08.1992 року, тому відповідно до п.3.2. Інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2005 року №127, будівлі не належать до самочинних. У зв'язку з вище вказаним та оскільки відповідач також претендує на спадкове майно, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача подав до суду заяву якою просив суд розглядати справу за його відсутністю, підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач в засідання не з'явився, звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З свідоцтва про смерть НОМЕР_2, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4, смерть якої зареєстрована відділом реєстрації громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 640, від 26 квітня 2000 року.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого міським ЗАГСом м. Одеси, 18 березня 1974 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, який є батьком позивача.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 ( НОМЕР_4) та свідоцтва про одруження (НОМЕР_5) - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками позивача.

24.01.1990 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори посвідчений заповіт, реєстр № 2-111, згідно якого ОСОБА_4 заповідала усе своє майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, своєму сину ОСОБА_1.

Згідно з довідками № 183 та № 184 від 29.07.2016 р., виданих головою органу СОН мікрорайону «Крива Балка», ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 18.03.1950 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 24.07.1954 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

Факт прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, підтверджується довідкою Ф-1 від 29.07.2016 р., виданою головою органу СОН мікрорайону «Крива Балка», страховими свідоцтвами про страхування спадкового будинку виданих на ім'я ОСОБА_5, квитанціями про сплату земельного податку, технічною документацією на підведення газогону, електрики до спадкового будинку, сплатою комунальних платежів.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є сусідами позивача, підтверджується постійне проживання сім'ї ОСОБА_5 в місті АДРЕСА_1: батька позивача ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, матері позивача ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_1, онука ОСОБА_3 та інших членів сім'ї.

Після її смерті позивач прийняв спадщину, але не оформив її через те, що будинок не був зареєстрований на праві власності, ОСОБА_4 не зверталася до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Належність будинку ОСОБА_4 підтверджується технічною документацією на будинок за 1946 р. та за 1990 р.

Згідно витягу зі спадкового реєстру № 51422393 від 29.03.2018 р. видно, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ніхто не звертався та спадкова справа не заводилася.

Отже, дослідивши усі представлені докази, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 за життя була власником домоволодіння АДРЕСА_1

Відповідно до технічного паспорту від 04.02.2016 року житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, розташоване на земельній ділянці площею 840 кв. і складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 83,0 кв.м , житловою площею 39,8 кв.м, надвірних споруд літ. «Б», «Ж» - сараї , літ. «В» - гараж, «Г» - вбиральня, літ. «Д»- погріб, «Е» - душ, № 1-8 - огорожа, І- мостіння,ІІ- теплиця. Житловий будинок літ «А» складається з приміщень: 1-2 - коридор площею 6,0 кв.м.; 1-3 - житлової кімнати площею 16,4 кв.м, 1-4 - житлової кімнати 9,1 кв.м , 1-5 житлової кімнати 14,3 кв.м, 1-6 - кухні площею 14,8 кв.м; 1-7 - коридор 17,7 кв.м, 1-8 - коридор 1,7 кв.м, 1-9 - санвузол 3,0 кв.м.

У зв'язку з тим, що житловий будинок літ. «А», надвірних споруд літ. «Б», «Ж» - сараї , літ. «В» - гараж, «Г» - вбиральня, літ. «Д»- погріб, «Е» -душ, № 1-8 - огорожа, І- мостіння,ІІ- теплиця збудовані до 05.08.1992 року, відповідно до п. 3.2. Інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2005 року №127, тому будівлі не належать до самочинних.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Згідно з нормами ч.1 ст.524 ЦК Української УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце , коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК України ( 1963 р.), та ст.1261, 1267 ЦК України ( 2003 р.) спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках є діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив, та батьки .

На підставі ст.ст.548, 549 ЦК України (1963 р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивач у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , так як проживав разом з померлою на час її смерті, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, утримує будинок, сплачує всі необхідні витрати та належні платежі .

Відповідно до ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст.1217 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року „ Про судову практику у справах про спадкування " п. 23 , роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Такими доказами при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування є записи у погосподарських книгах підтверджують право власності на житловий будинок та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленням органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до постанови КМ України від 17.10.2013 року №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку,садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди,прибудови до них,побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року № 582/5773 (із змінами та доповненнями) будівлі побудовані до 05.08.1992 не є самочинними.

Належність ОСОБА_4 будинку підтверджується технічною документацією на житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1, з зазначенням року будівлі з 1945 по 1987 роки які виготовлені БТІ в період з 1946 по 1990 р., оціночними актами станом на 1990 рік, квитанціями про сплату земельного податку та страховими свідоцтвами в період з 1961 року по 1995 рік.

Із вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_4 фактично була власником вказаного житлового будинку, її права на цей будинок ніким не оспорювались, будинок знаходився в повному володінні та користуванні померлої та членів її сім`ї.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „ Про судову практику у справах про спадкування" , справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та ( або) за наявності інших спадкодавців.

Відповідно ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що в управління спадковим майном після смерті батька та чоловіка ОСОБА_3В вступила дружина ОСОБА_4, а після смерті матері вступив вступив в управління позивач - син ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української УРСР .

Факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується наступним: домовою книгою на житловий будинок АДРЕСА_1 та довідками виданими органом СОН микрорайону «Крива Балка» № 183 від 29.07.2016р., № 184 від 29.07.2016 р., Ф-1 про склад сім'ї ; страховими свідоцтвами на страхування будинку по АДРЕСА_1; квитанціями про сплату комунальних платежів; технічними умовами на проведення газогону та електропостачання; письмовими пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" п. 27. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Як було судом встановлено право власності спадкодавці не зареєстрували.

Нормами статті 8 ЦК та ст.10 ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки вказані факти знайшли своє підтвердження, тому відповідно до ст.328 ЦК України необхідно визнати право власності за позивачем на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою : м. Одеса, вулиця Гладкова , 261 за законом.

Керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,258-259,263-265,268,273,315,354-355 ЦПК України, суд-ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати право власності за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на житловий будинок з надвірними спорудами розташований в місті АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 83,0 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, надвірних споруд літ. «Б», «Ж» - сараї , літ. «В» - гараж, «Г» - вбиральня,літ. «Д»-погріб, «Е» -душ, № 1-8 - огорожа, І- мостіння, ІІ-теплиця, розташованого на земельній ділянці 840 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя: