№ 207/693/18
№ 2/207/816/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Мозоль О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Південного району Камянської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із уточненим позовом.

В обґрунтування уточненого позову вказує, що вона, ОСОБА_2, народилася 17 липня 1980 року. Її батьками згідно свідоцтва про народження є: мати - ОСОБА_3 та батько - ОСОБА_4.

За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 жовтня 1985 року, її батьки були позбавлені батьківських прав, а на підставі рішення виконкому Баглійської районної ради народних депутатів № 466 від 13 грудня 1985 року її рідна тітка, ОСОБА_5 була призначена її опікуном.

ОСОБА_5 є рідною сестрою її батька, ОСОБА_4. Її бабуся, ОСОБА_6 була два рази в зареєстрованому шлюбі від першого шлюбу народилася тітка - ОСОБА_7, від другого шлюбу народився її батько - ОСОБА_4.

Її тітка зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, з яким в 1969 році розірвала шлюб.

З 1969 року її тітка почала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9. Тітку вона називала мамою, а ОСОБА_9 папою, оскільки її вихованням займалися саме вони.

Проживаючи однією сімєю, її тітка та ОСОБА_9 приватизували квартиру АДРЕСА_1 (м. Дніпродзержинську) Дніпропетровської області загальною площею 31,8 м.кв, житловою площею 17,1 м.кв. 03.08.2006 року вони отримали правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на житло виданий Фондом комунальної власності.

29 грудня 2007 року ОСОБА_9 помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.

Її тітка, ОСОБА_5, після смерті свого цивільного чоловіка прийняла спадщину фактично, оскільки тривалий час проживала з ОСОБА_9 однією сімєю, були разом зареєстровані в квартирі, вели тривалий час спільне господарство, після його смерті поховала за власний рахунок. У ОСОБА_9 дітей не було, а тому її тітка є єдиним спадкоємцем за законом. Свідоцтво про право власності на спадщину після смерті ОСОБА_9 за життя тітка не отримувала.

15 січня 2010 року померла її тітка, ОСОБА_5. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.

Вона, як її рідна племінниця вчасно звернулася до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

29 травня 2013 року від нотаріуса вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом як рідна племінниця за ст. 1265 ЦК України на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.

10 січня 2018 року, вона отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлого ОСОБА_9, померлого 29.12.2007 року з причин відсутності родинних відносин з ним та факту прийняття спадщини.

27 січня 2001 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє дівоче прізвище «Майборода» на прізвище чоловіка «Коробова».

Її тітка, ОСОБА_5 зі ОСОБА_9 проживала постійно, однією сімєю з 1969 року, даний факт підтверджується довідками про склад сімї та свідоцтвом про приватизацію житла. Просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи № 103/2010 яка заведена після смерті ОСОБА_5, померлої 15 січня 2010 року, перевіривши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_2, народилася 17 липня 1980 року. Її батьками згідно свідоцтва про народження є: мати - ОСОБА_3 та батько - ОСОБА_4.

27 січня 2001 року, позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє дівоче прізвище «Майборода» на прізвище чоловіка «Коробова».

За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 жовтня 1985 року, її батьки були позбавлені батьківських прав, а на підставі рішення виконкому Баглійської районної ради народних депутатів № 466 від 13 грудня 1985 року рідна тітка, ОСОБА_5 була призначена опікуном позивача.

З 1969 року тітка позивача ОСОБА_5 почала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9. Проживаючи однією сімєю, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 приватизували квартиру АДРЕСА_1 (м. Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, загальною площею 31,8 м.кв, житловою площею 17,1 м.кв. та 03.08.2006 року отримали правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Фондом комунальної власності.

29 грудня 2007 року ОСОБА_9 помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.

ОСОБА_5, після смерті свого цивільного чоловіка прийняла спадщину фактично, оскільки тривалий час проживала з ОСОБА_9 однією сімєю, були разом зареєстровані в квартирі, вели тривалий час спільне господарство. Свідоцтво про право власності на спадщину після смерті ОСОБА_9 за життя ОСОБА_5 не отримувала.

15 січня 2010 року померла тітка позивача, ОСОБА_5. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.

29 травня 2013 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.

10 січня 2018 року, ОСОБА_1 отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлого ОСОБА_9, померлого 29.12.2007 року з причин відсутності родинних відносин з ним та факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено у судовому засіданні позивач не відмовлялася від прийняття спадщини.

Преамбулою Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно ст. 67 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Відповідно до п.4.11. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5 для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а територіальною громадою (як органу до якого переходить відумерле майно) відмовлено у визнанні права позивача на спадкове майно, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні у порядку ст.392 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що ОСОБА_5 дійсно постійно проживала з ОСОБА_9 однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_3 (Дніпродзержинську) з 1969 року.

При цьому, судом не встановлено інших спадкоємців, крім позивача, які б мали намір прийняти спадщину або які мають право на отримання спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Адміністрації Південного району Камянської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт спільного постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1969 року.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 31,8 м.кв., житловою площею 17,1 м.кв. в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_9, померлого 29 грудня 2007 року та після смерті ОСОБА_5, померлої 15 січня 2010 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. п. 15.5 п.п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий суддя Бистрова Л.О.