АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2063/18 22-ц/774/1474/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/2063/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

заявник ОСОБА_1,

заінтересована особа - Довгинцівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянув у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 16 травня 2018 року, яка постановлена суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа - Довгинцівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 10 квітня 2018 року померла в місті Жданівка Донецької області, на території якого здійснюється антитерористична операція. Комунальною установою «Центр первісної медико-санітарної допомоги адміністрації міста Жданівка» заявнику було видане лікарське свідоцтво про смерть №36, в якому зазначена причина смерті ОСОБА_3, однак Довгинцівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовив у проведенні державної реєстрації смерті через невідповідність форми лікарського свідоцтва про смерть №36, формі визначеній наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року №545.

Просив суд встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 07 квітня 2018 року у віці 88 році, в м. Жданівка Донецької області.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 16 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Довгинцівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України та виходив з того, що заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. При цьому суд дійшов висновку, що при подачі вказаної заяви не виконано вимоги ст.317 ЦПК України, а саме: не надано документів, що підтверджують спорідненість між заявником та померлою або наявність повноважень як представника таких осіб.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В основу порядку розгляду справ окремого провадження закладені загальні правила позовного провадження. Оскільки справи окремого провадження мають суттєву специфіку, то провадження у цих справах становлять певний синтез загальних правил цивільного судочинства, правил, які властиві окремому провадженню в цілому, а також правил, які властиві виключно певній категорії таких справ. Тобто специфіка провадження у кожній категорії справ окремо регулюється шляхом встановлення до загального порядку розгляду справ окремих процесуальних винятків та доповнень.

За змістом частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 та керуючись вимогами п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд не врахував, що така підстава для повернення заяви, як відсутність у заявника права на звернення до суду з відповідною заявою, не передбачена цією нормою закону.

При цьому, слід зауважити, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України має розглядатися судом за загальними правилами, передбаченими для розгляду заяв про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України), у тому числі щодо субєктів звернення у такій категорії справ.

В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ж статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобовязаний розяснити учасникам справи їхні права та обовязки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. З метою зясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Отже, дійшовши висновку про те, що з наданих заявником ОСОБА_1 доказів по справі (зокрема, відмова у проведенні державної реєстрації смерті, копії паспорту заявника та померлої, картка фізичної особи-платника податку про одержання ОСОБА_3 ідентифікаційного номеру, копія свідоцтва про смерть та лікарського свідоцтва про причини смерті, право установчих документів на власність померлої та фотокартки з місця поховання ОСОБА_3І.) не вбачається належних доказів на підтвердження факту родинних відносин з померлою ОСОБА_3, суд першої інстанції не дотримався вимог статті 294 ЦПК України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів заявника ОСОБА_1, не вирішив дане питання у судовому засіданні та передчасно, без законних на те підстав, вирішив питання про повернення заяви у звязку з відсутністю у матеріалах доказів наявності родинних відносин між заявником та померлою.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на наступне.

Повертаючи заяву ОСОБА_1, суд керувався нормами п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, однак, крім цього, зазначив, що підсудність справ за заявою фізичних осіб, про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено ч. 1 ст. 316 ЦПК України, відповідно до змісту якої вказані заяви подаються за місцем проживання фізичної особи, а зі змісту заяви та письмових доказів не вбачається факту проживання ОСОБА_1 на території Довгинцівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Разом з тим, згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до підсудності іншого суду, тобто нормами ЦПК України не передбачена можливість повернення заяви з підстав порушення заявником правил підсудності, та, у такому разі, суд зобовязаний вирішити питання про передачу справи на розгляд до належного суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право заявника на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для продовженя розгляду.

Відповідно до частини 2 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII) учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Оскільки місцем проживання заявника ОСОБА_1 є місто Жданівка Донецької області, про ухвалення судового рішення за наслідками розгляду його апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 слід повідомити шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 16 травня 2018 рокускасувати та направити матеріал за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Довгинцівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: