АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6762/17 22-ц/774/997/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 212/6762/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2018 року, яке постановлено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 «ЄВРАЗ ОСОБА_4» (нині ОСОБА_3 «Суха Балка») про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 1978 року працював на підприємстві відповідача шахті «Южна», та шахті «Ювілейна» Рудник ОСОБА_4 (правонаступником якого є - ОСОБА_3 «Суха Балка»). 07 лютого 1995 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, він отримав травму, про що складено відповідний акт.

Позивач був звільнений із підприємства відповідача за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України у зв'язку із виходом на пенсію.

Висновком МСЕК йому первинно 04 жовтня 1995 року встановлено 50% втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом та інвалідність 3 групи.

При переогляді висновком МСЕК від 01 листопада 1997 року та 18 листопада 2009 року позивачу збільшено розмір втрати працездатності до 70% та встановлена 2 група інвалідності.

У звязку з тим, що відповідач не забезпечив на робочому місці позивача безпечні та нешкідливі умови праці, порушив його законні права, що призвели до каліцтва на робочому місці, втрати працездатності, до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткові зусиль для організації свого життя, позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 448 000 грн. та просив стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2018 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 55 000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обовязкових платежів та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 «Суха Балка» (ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що обовязок ОСОБА_3 «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка.

Відзиви на апеляційні скарги не подавались.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_2 акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2018 року, та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 акціонерного товариства «Суха Балка» - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

ОСОБА_4 першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 1978 року працював на підприємстві відповідача шахті «Южна», та шахті «Ювілейна» Рудник ОСОБА_4 (правонаступником якого є - ОСОБА_3 «Суха Балка»).

07 лютого 1995 року з позивачем ОСОБА_1, під час виконання ним трудових обовязків, стався нещасний випадок на виробництві, про що складено акт №7 від 09 лютого 1995 року та позивач отримав травми.

Висновком МСЕК від 04 жовтня 1994 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом, визначена 3 група інвалідності. При переогляді висновком МСЕК від 01 листопада 1997 року та 18 листопада 2009 року позивачу збільшено розмір втрати працездатності до 70% та встановлена 2 група інвалідності.

ОСОБА_6 №7 про нещасний випадок від 09 лютого 1995 року, складеного комісією в складі представників керівництва Рудник «Суха Балка» (правонаступником якого є - ОСОБА_3 «Суха Балка»), під час порушення технологічного процесу стався нещасний випадок та був травмований ОСОБА_1

ОСОБА_6 до наданих у якості доказів медичних довідок позивача, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я він неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в амбулаторії та міській лікарні. ОСОБА_6 медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд лікарів за місцем проживання, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії та санаторне - курортне лікування.

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок стався з позивачем під час виконання ним трудових обовязків, повязаний з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного ОСОБА_4 України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з розясненнями, наданими Пленумом Верховного ОСОБА_4 України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у настанні нещасного випадку, не заслуговують на увагу, оскільки нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час його роботи на підприємстві відповідача і згідно ОСОБА_6 про нещасний випадок визнаний таким, що повязаний з виробництвом, а відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 у зв'язку з ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами, у звязку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, та відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Так, відповідно до розяснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Стягуючи з відповідача ОСОБА_3 «Суха Балка» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 55 000 грн., суд першої інстанції врахував характер отриманої травми, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду першої інстанції обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного ОСОБА_4 протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: