233 № 233/1333/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -
В С Т А Н О В И В :
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Макіївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті двоюрідної баби ОСОБА_2, яка померла 29 жовтня 2016 року в м. Макіївка Донецької області. Свої вимоги обґрунтував тим, що померлій за життя належала вказана квартира, яку вона заповіла позивачу. Проте через відсутність у нього правовстановлюючих документів на квартиру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про дату. час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача, Макіївської міської ради, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення відповідач був повідомлений належним чином в порядку передбаченому п. 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та відзив на позов не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 06.06.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що 16 грудня 2016 року у місті Макіївка Донецької області померла ОСОБА_2 у віці 66 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 714749, виданим 16 грудня 2016 року Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, копія якого долучена до матеріалів справи.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.1992 року за № 5984.
Наявність вказаного договору підтверджується актом оцінки квартири АДРЕСА_2, складеного комісією при Червоногвардійському УЖКГ, розрахунком вартості вказаної квартири та домовою книгою, в якій наявний штамп Бюро технічної інвентаризації м. Макіївки про реєстрацію договору купівлі-продажу від 13.08.1992 р. №5984, копії яких наявні в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 277 ЦК УРСР ( в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Згідно з п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.
З наведеного випливає, що право власності ОСОБА_2 на вищевказану квартиру виникло на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.1992 р. №5984.
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 щодо вказаного нерухомого майна, що підтверджується копіями відповідного заповіту від 11 жовтня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Макіївської державного нотаріальної контори ОСОБА_4, який зареєстровано в реєстрі № 1-1118, та витягу про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі за № 50080010.
Судом оглянута надана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 копія спадкової справи № 01/2017 від 06.02.2017 р., заведеної після смерті ОСОБА_2.
Спадкову справу за № 01/2017 після смерті 29.10.2016 року ОСОБА_2 було заведено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за заявою про прийняття спадщини від 06 лютого 2017 року, яку подав позивач у справі ОСОБА_1. Відомості щодо наявності інших спадкоємців в матеріалах справи відсутні.
Нотаріусом перевірено чинність вищезазначеного заповіту, що підтверджується копіями Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46662014 від 06.02.2017 р. та Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 113930161 від 06.02.2017 р.
Згідно з відомостями Міністерства соціальної політики України від 25.04.2018 р. за № 7998/0/2-18/22 спадкодавець ОСОБА_2 за життя не була внутрішньо переміщеною особою. З копії домової книги вбачається, що ОСОБА_2 мала зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Інші особи не мали у вказаній квартирі зареєстроване місце проживання.
Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 16 серпня 2017 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка обґрунтована тим, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно, належне спадкодавцеві.
Відсутність можливості оформити свідоцтво про право на спадщину на зазначене нерухоме майно в нотаріальному порядку викликана тим, що згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.
Відповідно до п. 4.12. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р., свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.18. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р., якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною 1 стаття 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу, зокрема може бути визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Також, як розяснено у Листі ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадок, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у позові.
За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості в нотаріальному порядку реалізувати своє право на отримання спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 29 жовтня 2016 року, а також, що позивачем доведено обґрунтованість його позовних вимог, вибрано належний спосіб захисту, а тому вимога про визнання за ним права власності на житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 29 жовтня 2016 року в м. Макіївка Донецької області підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.259, 264-265, 273, 280-282, 289, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Макіївської міської ради про визнання права власності на нерухомість в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 29 жовтня 2016 року в м. Макіївка Донецької області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя