Справа № 369/7427/15-ц
Провадження № 2/369/91/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 Н.Ю. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Свою заяву представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що, звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 просив визнати спільним майном подружжя усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали й обладнання, які були використані в процесі будівництва жилого будинку з надвірними спорудами, який розташований в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області; поділ майна, набутого ним, ОСОБА_1 за час шлюбу з ОСОБА_3, шляхом виділу будівельних матеріалів ОСОБА_3 та стягнути з неї на його користь грошову компенсацію в рахунок вартості його частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 262 750 грн..

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зроблено посилання на те, що спірне майно було придбане за час перебування у шлюбі і відповідно до вимог ст. ст. 60-73 Сімейного кодексу України має визнаватися спільною сумісною власністю подружжя.

В поданій до суду заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_4 зазначила про те, що у позивача ОСОБА_1 є обєктивні підстави вважати, що існує цілком обґрунтоване припущення про істотне утруднення чи неможливе виконання рішення суду.

Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема щодо вказаного будинку. Від здійснення державної реєстрації відповідач ОСОБА_3, як власниця земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно злісно ухиляється, що істотно обмежує права власності на спільне майно подружжя шляхом виділення його частки.

Оскільки між сторонами виник майновий спір з приводу поділу спільного майна подружжя, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 просила з метою забезпечення позовних вимог накласти арешт на майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_3, а саме на земельну ділянку площею 0,0526 га з кадастровим номером :05:001:0137, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, Садове товариство «Чайка».

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

ОСОБА_5 розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інший спосіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому він просив визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали й обладнання, які були використані в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26 в с. Чайки, шляхом виділу будівельних матеріалів ОСОБА_3 із стягнення з неї на користь ОСОБА_1.

ОСОБА_5 з державного реєстру земель про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці серії БББ № 345765 за № 75 від 22 червня 2010 року земельній ділянці площею 0,0526 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада, с. Чайки с/т «Чайки», що належить на праві власності ОСОБА_3 був присвоєний кадастровий номер :05:001:0137.

Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що в період шлюбу на земельній ділянці площею 0,052 га, кадастровий номер :05:001:0137, що обліковується в садовому товаристві «Чайка» за № 26, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був побудований садовий будинок, право власності, на який не зареєстровано.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 зазначила про те, що позивач по справі обєктивно вважає, що існує потреба щодо вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_3 майно, оскільки з огляду на явно девіантну поведінку відповідача ОСОБА_3 існує обґрунтоване припущення про істотне утруднення та неможливість виконання рішення суду.

З викладених в заяві заявником обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Дослідивши матеріали справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 не обґрунтувала необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, суд зазначає, що забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Суд не вважає, що заявлені вимоги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0137, яка належить на праві власності ОСОБА_3 є співмірними із заявленими позовними вимогами. Земельна ділянка, на яку представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 просить накласти арешт не є предметом спору, тому суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 Н.Ю. про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 Н.Ю. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук