Провадження № 2/760/4970/18
У Х В А Л А

/про відмову у відкритті провадження/

07 травня 2018 року місто Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3, про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018 представника заявника ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 звернулася в суд з заявою, в якій просить визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка опублікована у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» та поширена на сторінці веб-сайту в мережі Інтернет «Полиграф. Україна проти корупції» (https://polygraf.net), посилаючись на те, що розповсюджена недостовірна інформація принижує честь, гідність і ділову репутацію заявника.

Також, посилається на те, що вказана інформація була опублікована анонімно, без посилання на авторство третіх осіб, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка поширила дану інформацію через мережу Інтернет, а тому дана заява має бути розглянута в порядку окремого провадження, що передбачено ст. 277 ЦК України та п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Дослідивши матеріали поданої заяви, суддя дійшла висновку про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Так, встановлення факту недостовірної інформації передбачає доведення факту поширення інформації заявником та факту достовірності інформації її поширювачем, тобто між учасниками справи існують спірні правовідносини, спір між ними має розглядатися в позовному провадженні, де відповідачем виступатиме автор статті та/або поширювач інформації.

Щодо посилань представника заявника на ст . 277 ЦК України та п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», то судом встановлено наступне.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК ( 435-15 ) судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК

Разом з тим, з копії довідки №62/2018-Д-ЦК від 25.04.2018, доданої заявником до заяви про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування, вбачається, що інформація та ідентифікатори, розміщені на веб-сайті https://polygraf.net/ не дозволяють встановити власника останнього. При цьому в даній довідці зазначено, що з метою встановлення власника веб-сайті https://polygraf.net/ можливо витребувати відповідно до законодавства, зокрема в судовому порядку, дані, які необхідні для встановлення власника веб-сайту.

Проте, надана до суду заява не містить у собі матеріалів, які б вказували на те, що заявником вчинялися дії щодо встановлення належного відповідача з урахуванням зазначених вище норм права, зокрема звернення до суду з заявою про забезпечення позову, яка, відповідно до положення ст. 152 ЦПК України може бути подана до подання позовної заяви.

Виходячи з наведеного вище, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3, оскільки з її заяви вбачається спір про право, а представником заявника не надано суду доказів, що ним було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи, або власника веб-сайту, якими була розповсюджена оспорювана інформація.

На підставі викладеного та керуючись ст. 277 ЦК України, ст. ст. 152, 293, 315 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3, про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя В.В.Лазаренко