Справа №639/94/18
Провадження №2/639/678/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/94/18 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2012 року у розмір 30 560, 48 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 18.02.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір.

Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року становить 30 560, 48 грн.

07 лютого 2018 року від позивача по справі надійшла заява про застосування строків позовної давності.

07 лютого 2018 року від відповідача по справі ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволені позову у звязку з наступним.

Згідно до наявного у справі розрахунку заборгованості, наданого банком, останній платіж було здійснено відповідачем 26 вересня 2014 року, у подальшому картрахунок карти був неактивний. З вказаного розрахунку також вбачається, що 18 квітня 2015 року відповідачем була сплачена сума у розмірі 09 грн., однак ОСОБА_1 посилається на те, що вказаного платежу вона не здійснювала. У звязку з вищевикладеним, відповідач вважає, що при зверненні із позовом до суду 05.01.2018 року позивачем було порушено трьох річний строк позовної давності, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

16 квітня 2018 року від представника ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого вони зазначають, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії карти вказано на лицевій стороні Карти. Карта діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк дії карти відповідача ОСОБА_1 07.2015 року, позивач же звернувся до суду з позовом 29.12.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності.

Представник позивача,ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 31.08.2017 року, в судове засідання не зявилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі Ордеру, серії ХВ № 000027 від 13.04.2018 року, в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили. У звязку з чим, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані позивачем і відповідачем та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви ОСОБА_1 від 18.02.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 7)

ОСОБА_1 погодилася, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 3,0% на місяць, пеня - пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором)/ 30 яка нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом чи відсоткам 5 або більше днів при виникненні прострочки на суму більше ніж 50 грн.

З 01.01.2013 року всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»

Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, за тратами здійсненими з 01.09.2014 р. 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. 3,6%, пеня - 0, 24 % від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня - 0, 24 % від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. ( а.с. 8)

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Представник позивача вказує, що відповідач не виконує в повному обсязі зобовязання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені Договором.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 31.10.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 30 560, 48 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2 052, 66 грн.; заборгованість за відсотками 23 185, 37 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3 391, 00 грн.; штраф 1 931, 45 грн. (а.с. 5-6).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме такі правові позиції містяться в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Отже, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача фіксованої частини та процентної складової штрафу, що зазначені у розрахунку, як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Щодо посилання представника відповідача на те, що строк позовної давності за вимогами позивача сплинув, то суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Разом із тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Відповідно до Умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

В постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правил користування картою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Як вбачається із Довідки від 13.04.2018 року № 20171229/1571, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», клієнт ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 18.02.2012 року отримала карту 5577 2126 1177 5334, яка мала термін дії до 07.2015 року. (а.с. 67)

Отже, строк випущеної картки до останнього дня 07.2015 року.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 29.12.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності.

Однак суд, вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені.

Так, частиною 1 та пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені, та стягнути пеню за рік після сплати відповідачем останнього платежу, а саме у розмірі 1 491, 00 грн. (а.с. 5-6)

Щодо тверджень відповідача, що платіж 18.04.2015 року на суму 09,00 грн. вона не здійснювала, то нею не було надано суду жодних належних та допустимих доказів цього, а Розрахунок наданий ПАТ КБ «Приватбанк» не викликає сумнівів щодо його достовірності.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Крім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 403, 50 грн. ( 30 560, 48 грн. заявлені позивачем вимоги : 26 729, 03 грн. задоволені позовні вимоги = 1,14 частина задоволених вимог; 1600,00 грн. : 1, 14 = 1 403, 50 грн.

З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 546-552, 610-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН: НОМЕР_1, паспорт серії МК № 552885, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15.08.1997 року, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 28/41, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, , р/р № 3111, МФО №305299, заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.02.2012 року у сумі 26 729, 03 грн. (двадцять шість тисяч сімсот двадцять девять гривень 03 копійки), з яких: заборгованість за кредитом 2 052, 66 грн.; заборгованість за відсотками 23 185, 37 грн.; заборгованість за пенею та комісією 1 491, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН: НОМЕР_1, паспорт серії МК № 552885, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15.08.1997 року, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 28/41, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, , р/р № 3111, МФО №305299, судовий збір у розмірі 1 403, 50 грн. (одна тисяча чотириста три гривні 50 копійок).

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.05.2018 року.

Найменування сторін:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, , р/р № 3111, МФО №305299.

Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН: НОМЕР_1, паспорт серії МК № 552885, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15.08.1997 року, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 28/41.

Суддя В.В. Труханович