ПОСТАНОВА

Іменем України

25.05.2018 року м. Кропивницький

Справа № 404/1081

Провадження № 22-ц/781/951/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», приватне підприємство «Дельта-Сервіс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антіпова Ія Володимирівна,

треті особи: Дочірнє підприємство «Продстор», Дочірнє підприємство «Маркет-Плазо», Дочірнє підприємство «Степсон Трейд»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Панфілова А.В.) від 27 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки №531-003/09, укладеного 11 грудня 2009 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ПП «Дельта-Сервіс» недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що на час укладення спірного договору ПП «Дельта-Сервіс», в тому числі належне йому майно, являлося спільною сумісною власністю його засновника - ОСОБА_7 та позивача, як подружжя. Проте ОСОБА_7 без письмової згоди позивача, уклав від імені ПП «Дельта-Сервіс» з банком договір іпотек нерухомого майна, яке належало підприємству, за адресою: АДРЕСА_1. 23 травня 2016 року банк зареєстрував право власності на вказане майно за собою, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Позивач стверджує, що оспорюваний договір порушує її право власності на передане в іпотеку майно.

У березні 2017 року позивач подала до суду заяву про забезпечення позову в якій просила накласти арешт на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 8712,2 кв.м реєстраційний 1, яке зареєстровано за ППАТ КБ «Правекс-Банк»

Заяву обґрунтовано тим, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» виставив спірне майно на продаж, що завдасть майнових втрат позивачу. Невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2017 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не є співмірним позовним вимогам.

У апеляційній скарзі позивач просить накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 8712,2 кв.м.

Позивач стверджує, що суд не врахував реальне існування можливості відчуження банком майна, що спричинить шкоду позивачу, як співвласнику цього майна. Невжиття заходів забезпечення позову унеможливить застосування реституції.

Відповідачі не скористалися свої правом надіслати суду відзив на апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_4, повідомлена належним чином про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, але в судове засідання особисто не з'явилася.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники справи, також повідомленні про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І.В., відповідач по справі, надіслала суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без її присутності.

ПАТ КАБ «Правекс-Банк» надіслав суду письмове пояснення в якому висловився на підтримку оскаржуваного судового рішення та висновку суд про невідповідність вимог заяви про забезпечення позову змісту позовних вимог. Крім того, на переконання відповідача апеляційне провадження підлягає закриттю у зв'язку з тим, що апеляційну скаргу підписано і подано ОСОБА_4, яка не являється адвокатом, а тому вона не мала права на вчинення таких процесуальних дій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши надіслані судом першої інстанції виділені матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

На час звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову та на час її вирішення судом першої інстанції діяв ЦПК України у редакції Закону від 18 березня 2004 року № 1618-ІV з наступними змінами.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України (2004 р.) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Основні види забезпечення позову були передбачені ч. 1 ст. 151 ЦПК України (2004 р.). Такі заходи мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду, позивач визначив спосіб захисту своїх прав і просив визнати договір іпотеки недійсним. Інших вимог, в тому число про застосування наслідків недійсності договору, не пред'являв.

Можливе рішення суду в даній справі є за своєю правовою природою рішенням про визнання (рішення, яким підтверджується наявність або відсутність певних правовідносин), а тому примусовому виконанню воно не підлягає, а може бути лише підставою для скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно або їх обтяження.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на те, що невжиття арешту на майно унеможливить застосування реституції не заслуговує на увагу так, як вимог щодо майна, яке є предметом оспорюваного договору, позивач не пред'являла, а отже його арешт майна не є співмірним заявленим позивачем вимогам.

Майновий спір між сторонами може виникнути у майбутньому, але це вже буде інший спір, який не є предметом розгляду у даній справі. Правових підстав для превентивно забезпечення в межах цієї справи можливого у майбутньому рішення суду в іншому спорі між тими самими сторонами немає.

Аргумент апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Не заслуговують на увагу і доводи ПАТ КБ «Правекс-Банк» про відсутність у позивача права на апеляційне оскарження ухвали суду так, як само представництво сторони у справі гарантовано ч. 1 ст. 58, 352 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

С.І. Мурашко