Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 583/2565/15-ц

провадження № 61-8961св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2016 року у складі судді Мовчан Н. В. та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Левченко Т. А., Хвостика С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір № 50009857, відповідно до якого надано кредит в сумі 108 642,00 грн, що еквівалентно на дату укладення договору 13 370,50 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою та цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Роlo Sedan, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1598 куб. см, 2013 року випуску, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до договору. Виконання зобов'язання відповідача за кредитним договором забезпечене заставою цього автомобіля.

У грудні 2013 року відповідач здійснив переплату за щомісячним платежем, тому йому було направлено новий графік погашення кредиту, з урахуванням автоматичної рекалькуляції. У свою чергу відповідач продовжив здійснювати щомісячні платежі, що свідчить про те, що цей графік набрав чинності.

Починаючи з лютого 2015 року відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором, сплачуючи щомісячні платежі з порушенням строків їх сплати, а з квітня 2015 року взагалі припинив сплачувати щомісячні платежі. Станом 23 липня 2015 виникла заборгованість за несплаченими платежами за договором на загальну суму 12 544,76 грн. У зв'язку із систематичним невиконанням умов договору 28 травня 2015 року відповідачу направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка отримана відповідачем 11 червня 2015 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 грошових зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, загальний розмір якої склав 258 297,49 грн, з яких тіло кредиту - 206 704,46 грн, проценти - 682,12 грн; збитки - 12 712,50 грн, штраф за порушення відповідачем вимог пункту 3.3 договору -21 728,40 грн, штраф за порушення пункту 8.3 договору - 2 065,99 грн, пеня - 291,46 грн, 3 % річних - 291,31 грн, інфляційні втрати - 1 276,49 грн.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Порше Мобіліті» просило у рахунок погашення цієї заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави шляхом його продажу з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу від 13 серпня 2013 року № 50009857.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що позивачем була надана недостовірна інформація щодо курсу, який має бути застосований під час розрахунку зобов'язань відповідача. Як встановлено експертом під час експертного дослідження фінансово-кредитних операцій за кредитним договором від 12 серпня 2013 року № 50009587, на офіційному сайті ПАТ «Креді Агріколь Банк» Інформація щодо обмінного курсу долара США до гривні за безготівковими операціями у період з 02 вересня 2013 року по 05 березня 2015 року відсутня, що унеможливило встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором та перевірити чи відповідають умовам кредитного договору суми нарахованих процентів, зазначених у наданих рахунках-фактурах, у гривні. Відповідно до рахунків-фактур позивачем нараховано до сплати відсотки в розмірі 47 529,49 грн. За розрахунком відповідача розмір відсотків при відсотковій ставці 9,9 % річних за цей же період становить 47 529,49 грн. Таким чином, позивачем нараховані відсотки, що вдвічі перевищують платежі за відсотками, визначеними у графіку в еквіваленті доларів США та в чотири рази більше аніж встановлено у сукупній вартості кредиту, визначеного графіком.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 12 серпня 2013 року № 50009857 у загальному розмірі 24 5021 грн, у тому числі основна сума боргу у розмірі 219 931,34 грн, збитки у розмірі 712,50 грн, штраф у загальному розмірі 23 794,39 грн, пеня у розмірі 291,46 грн, 3 % річних у розмірі 291,31 грн, шляхом звернення стягнення на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Роlo Sedan, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір сірий, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1598 куб. см, рік випуску - 2013, заставною вартістю 127 814,12 грн, шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» та подальшого його продажу з публічних торгів.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті», суд першої інстанції виходив з того, що невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором є підставою відповідно до статті 20 Закону України «Про заставу» для звернення стягнення на заставлене майно, яке перебуває у його власності.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2016 року в частині стягнення збитків у розмірі 712,50 грн скасовано та відмовлено у задоволенні цих вимог. Змінено абзац другий резолютивної частини рішення, шляхом його викладення у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 12 серпня 2013 року № 50009857 у загальному розмірі 244 308,50 грн, у тому числі: основна сума боргу у розмірі 219 931,34 грн, штраф у загальному розмірі 23 794,39 грн, пеня у розмірі 291,46 грн, 3 % річних у розмірі 291,31 грн шляхом звернення стягнення на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Polo Sedan, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір сірий, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1598 куб. см, рік випуску - 2013, заставною вартістю 127 814,12 грн, шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» та подальшого його продажу з публічних торгів». В іншій частині рішення суду залишено без зміни.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення виходив з того, що пунктами 6.3 та 8.5 загальних умов кредитування, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в цій частині, не було прямо передбачено укладення колекторських договорів з іншими товариствами у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань і позивач, в порушення вимог передбачених статтями 10, 60 ЦПК України, не обґрунтував необхідність укладення цього договору, не зазначив в чому саме полягали послуги за укладеним договором і обґрунтованість понесених витрат.

У грудні 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Вказував на те, що вимога щодо стягнення заборгованості за кредитом в еквіваленті до долара США суперечить пункту 3.3 загальних умов кредитування, яким врегульоване питання дострокової сплати кредиту, а саме встановлено зобов'язання відповідача повернути суму кредиту. Судом не враховано, що розмір платежів на сплату кредиту підлягає розрахунку за курсом, наведеним у кредитному договорі, а саме 8,1255 грн/дол. США. Різниця між поточним курсом та встановленим у кредитному договорі є складовою платежів у рахунок сплати відсотків (пункт 1.3.1 Загальних умов кредитування). Зазначена обставина підтверджувалась рахунками-фактурами, наявними в матеріалах справи. Натомість в оскаржуваному рішенні судом не були з'ясовані правові підстави застосування курсу в розмірі 22 092 грн за долар США. В матеріалах справи міститься графік, датований 24 липня 2015 року. Судом не встановлено факт надсилання позивачем наведеного графіка та не наведено доказів на підтвердження наведеної обставини. Визнаючи укладеним графік погашення кредиту від 24 липня 2015 року, яким було змінено істотні умови кредитного договору (розмір щомісячного платежу та сукупну вартість кредиту), судом не враховано, що в силу вимог статті 208 ЦК України зазначений правочин про зміну умов кредитного договору мав бути вчинений у письмовій формі. Стягуючи пеню на підставі пункту 8.1 загальних умов кредитування, суд не врахував, що наведений пункт та пункт 8.3 тих же умов встановлюють подвійну відповідальність за одне і теж саме порушення - несвоєчасну сплату чергового платежу. Стягуючи з відповідача збитки в розмірі 712,50 грн, суд послався на укладення між позивачем та ТОВ «Орум» договору, відповідно до якого позивачу було надано юридично-консультаційні послуги у справі. Судом не враховано, що відповідач заперечує вчинення зазначеною юридичною особою будь-яких дій стосовно нього як позичальника. Стягуючи витрати на правову допомогу, судом не встановлено, що такі витрати мали місце, оскільки суд в оскаржуваному рішенні посилається на рахунок-фактуру від 04 квітня 2015 року № 392 та договір про надання юридичних послуг, укладений між позивачем та ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери». Натомість судом не встановлено, що ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» надана позивачу правова допомога у цій справі, а позивач поніс витрати. Матеріали справи не містять даних, що ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» є юридичною особою, яка займається діяльністю з надання правової допомоги, а представники ТОВ «Порше Мобіліті», які підписали позовну заяву та брали участь у судовому засіданні - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, є адвокатами або іншими фахівцями у галузі права. Крім того, позивач нарахував штраф і пеню за одне й теж порушення умов договору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У березні 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, a отже, укладаючи договір в еквіваленті іноземної валюти, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Новий графік погашення кредиту вважається погодженим скаржником та набирає чинності з моменту отримання коштів на підставі рахунка за наступний платіжний період, складеного з урахуванням часткового дострокового погашення кредиту.

Ухвалою від 19 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, судові рішення першої й апеляційної інстанцій - скасуванню в частині вирішення питання судових витрат.

Судом установлено, що 12 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3, за участю поручителя ОСОБА_9, було укладено кредитний договір № 50009857, відповідно до умов якого ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 108 642,00 грн, що еквівалентно 13 370,50 дол. США, курс обчислення - філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», що дорівнює 8,1255 грн/долар США з процентною ставкою 9,90 % змінна ставка відповідно до пункту 2.3 загальних умов кредитування; строк кредиту - 60 місяців. Цільовим призначенням кредиту було визначено придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Polo Sedan, рік випуску - 2013; спосіб надання кредиту - перерахунок коштів на рахунок ТОВ «Автомир». Сторони кредитного договору погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалента суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до пункту 1.3 загальних умов кредитування.

На виконання умов укладеного кредитного договору 12 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» узгоджено та підписано графік погашення кредиту за період із 15 вересня 2013 року по 15 серпня 2018 року, згідно з яким сума платежу у розрахунковий період визначена в розмірі 283,43 дол. США, та вказано, що усі платежі повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалента суми кредиту в доларах США, відповідно до пункту 1.3 загальних умов кредитування, що підтверджується копією графіка.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 загальних умов кредитування позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового договору на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Згідно з пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення договору, у графіку повернення кредиту, який є невід'ємною частиною цього договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією, в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквівалента в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору. Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або від'ємного значення курсової різниці, як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати від'ємне значення. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2 %, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. Додатково позичальник зобов'язується компенсувати компанії витрати, що пов'язані зі сплатою податків з доходів фізичних осіб (або іншого аналогічного податку), у зв'язку з виникненням у позичальника доходу, пов'язаного зі змінами курсу іноземної валюти, прийнятої сторонами у кредитному договорі, по відношенню до української гривні.

Відповідно до пункту 1.4.2 загальних умов кредитування повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Згідно з пунктом 1.4.3 загальних умов кредитування до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов'язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату.

Згідно із пунктом 1.6 загальних умов кредитування передбачено забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором заставою майна.

Пунктом 3.1.2 загальних умов кредитування передбачена автоматична рекалькуляція (зменшення) суми кредиту у випадку здійснення позичальником платежу протягом відповідного календарного місяця у сумі окремого платежу, що перевищує місячний платіж більше ніж на 1000,00 грн або дорівнює цій сумі. Компанія один раз на місяць здійснює перерахунок чергових платежів з повернення кредиту та сплати процентів та комісій та направляє позичальнику новий графік погашення кредиту. Такий графік погашення кредиту вважається погодженим позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від позичальника на підставі рахунку за наступний платіжний період, складеного з урахуванням часткового дострокового погашення кредиту та/або додаткового кредиту.

Пункти 3.2, 3.2.1 загальних умов кредитування передбачають, що сторони погоджуються, що компанія має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.

Відповідно до пункту 3.3 загальних умов кредитування позичальник зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та сум додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30-ти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Згідно з умовами кредитного договору процентна ставка - 9,90 %, змінна відповідно до пункту 2.3 загальних умов кредитування.

Відповідно до пункту 2.3 загальних умов кредитування, якщо сторони домовились про змінну процентну ставку, то застосовуватимуться такі правила. Графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі тримісячної ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) та в інших засобах масової інформації або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters)) - якщо еквівалент суми кредиту у Кредитному договорі виражено у євро, та тримісячної ставки LIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters)) - у всіх інших випадках. Тому якщо тримісячна ставка EURIBOR/LIBOR збільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання кредиту більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку. При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки визначається кон'юнктурою ринку, принципом формування ставки EURIBOR/LIBOR та залежить від коливань вказаних ставок.

Пунком 2.4 загальних умов кредитування визначено, що нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення.

На виконання умов кредитного договору позивачем перераховані грошові кошти в сумі 108 642,00 грн на рахунок ТОВ «Автомир», що підтверджується копією платіжного доручення.

Наданими доказами підтверджено, що ОСОБА_3 порушує свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість.

Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК Українивиконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 576 ЦК Українипредметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до положень статей 572, 589 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічні положення містять частина перша статті 20 Закону України «Про заставу»та частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу»заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому три проценти річних за своєю природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов цілком законного висновку про відповідальність боржника за вказаним договором кредиту та додатковим договором і ухвалив рішення про задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості та відсотків, оскільки умови договору не виконуються належним чином.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафу та пені суд керувався наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції Україниніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК Україништраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У пунктах 8.1, 8.2 загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10 % річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в статті 3.2.1, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20 відсотків від суми кредиту.

За умовами пункту 8.3 загальних умов кредитування за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, позичальник сплачує компанії штраф в українській гривні у розмірі еквівалента 15 євро чи 20 дол. CШA відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеним у кредитному договорі на момент направлення компанією першого листа щодо сплати.

Згідно із пунктом 8.4 загальних умов кредитування у випадку будь-якого порушення позичальником вимог пункту 5.5 цього кредитного договору, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення позичальником договору страхування із страховою компанією, неавторизованою компанією тощо, позичальник сплачує на вимогу компанії штраф в розмірі 15 % від суми кредиту.

Із наведеного вище вбачається, що пеня застосовується у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, а штраф - за неповернення кредиту в тридцять календарних днів з дати одержання повідомлення про дострокове повернення кредиту (пункт 3.3 загальних умов кредитування); за порушення пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 загальних умов кредитування; за порушення пункту 5.5 загальних умов кредитування, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення позичальником договору страхування із страховою компанією, неавторизованою компанією тощо.

Отже, пеня та штраф у цій справі застосовані за різні порушення умов кредитного договору.

За положеннями частини другої статті 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із позовною заявою та розрахунком, зазначеним у ній, 3 % річних за період із 15 квітня 2015 року по 23 липня 2017 року становлять 1 276,49 грн.

Суд погоджується з наданим ТОВ «Порше Мобіліті» розрахунком 3 % річних, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і не спростований відповідачем, а заявлені вимоги відповідають положенням статті 625 ЦК України.

У своїй позовній заяві ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути з відповідача 712,50 грн та 12 000 грн як збитки, понесені ним у зв'язку зі зверненням до ТОВ «Орум» для супроводженням процесу стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору та у зв'язку зі зверненням до спеціалізованої організації ТОВ «Юридичної фірми «Вернер» для супроводження процесу стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави, підготовки позовної зави про стягнення заборгованості за договором та представництвом інтересів у суді.

Проте суд вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача 1 398,25 грн, які позивач просив стягнути як збитки, а суд першої інстанції стягнув як витрати на правову допомогу.

Статтею 611 ЦКУкраїни визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом першим та другим статті 22 ЦК Українивизначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення як збитків витрат понесених ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу ТОВ «Юридичної фірми «Вернер».

Захист порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод та інтересів здійснюється судом. За правилами цивільного судочинства витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті. Таким чином, витрати ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу ТОВ «Юридичної фірми «Вернер» не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі статті 22 ЦК України.

Позивач не надав доказів того, яким чином за встановлених обставин справи понесені позивачем витрати, які за своєю суттю є витратами на правову допомогу, є такими, без яких неможливо б було відновлення порушеного відповідачем права, також не встановлено причинний зв'язок між поведінкою відповідача та витратами на правову допомогу, визначеними позивачем як збитки.

Надані позивачем копії договорів свідчать про надання юридичних послуг, що не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а є витратами на правову допомогу і не містять визначення вартості години часу, кількість годин, що унеможливлює перевірку вказаних розрахунків на відповідність вимогам чинного законодавства, а тому вказані вимоги відхиляються судом. До матеріалів справи не було долучено документів на підтвердження того, що представники позивача, які брали участь у судових засіданнях, є працівниками ТОВ «Юридична фірма Вернер».

За таких умов у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 1 398,25 грн, як витрат на правову допомогу, що були заявлені позивачем як збитки.

Таким чином, рішення судів першої й апеляційної інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Всі інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Не обґрунтованими є твердження представника заявника про те, що умови договору кредиту є несправедливими, оскільки ці доводи були предметом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_9, про визнання недійсними кредитного договору та договору застави.

Безпідставними є посилання заявника на те, що позивач самостійно без його згоди змінив графік погашення кредитної заборгованості, оскільки таке право ТОВ «Порше Мобіліті» передбачено пунктом 3.1.2 загальних умов кредитування.

Узагальнюючи викладене, суд дійшов висновку про скасування рішень судів першої й апеляційної інстанцій у частині стягнення витрат на правову допомогу та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року в частині стягнення із ОСОБА_3на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрат на правову допомогу у розмірі 1 398,00 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог в цій частині.

В інших частинах рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2016 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик