Справа № 484/1655/18
Провадження № 2/484/940/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання - Бикова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,25 га, передану для обслуговування вказаного жилого будинку, що розташована за вище вказаною адресою.

В позовній заяві позивач зазначив, що 31.03.1998р. між ним та відповідачем був укладений договір-купівлі продажу, за яким він купив вказаний будинок. Договір був зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі за № 2615. Після укладення договору сторони здійснили всі дії на його виконання та була проведена реєстрація права власності в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації. Однак, вказаний договір не був посвідчений нотаріально. На теперішній час посвідчити зазначений договір у нотаріуса неможливо, оскільки право власності на нього зареєстровано в МБТІ за позивачем. Крім того, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, у зв'язку з переходом до нього права власності на будинок.

Позивач та його представник на судове засідання не з'явилися, представник позивача надав заяву, в якій підтримав позов, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі та участі позивача.

Відповідач на судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення та просила розглянути справу без її участі.

Первомайська філія Південної товарної біржі надала суду лист, в якому проти задоволення позову не заперечувала та просила розглядати справу без участі представника.

Оскільки учасники справи на судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

31.03.1998р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Договір зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі за № 2615.

Оцінка дійсності правочину проводиться за правилами того законодавства, яке було чинним на момент його укладання.

Згідно зіст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі»не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Відповідно до чинних на той момент Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які передбачали в якості правоустановчого документу зареєстровані на біржі правочини, право власності на вищевказаний будинок зареєстровано в Первомайському МБТІ за позивачем.

Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за№ 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу частини будівлі, договір у відповідності з вимогами ч.2ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)зареєстрований в МБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, позивач набув право власності на спірне майно і правомірно володіє ним.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 16.04.2004р. за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Частинами 1 і 2 статті 30 Земельного кодексу України (чинного до 1 січня 2002 року), який діяв на час виникнення спірних відносин, встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Частиною 2 статті 67 Земельного кодексу України (чинного до 1 січня 2002 року) визначено, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара.

Таким чином, до позивача у зв'язку з переходом права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, перейшло право власності й на земельну ділянку площею 0,25га, передану для обслуговування вище вказаного жилого будинку і господарських будівель та споруд.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд находить, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,25га, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 без зміни цільового призначення у зв'язку з переходом до нього права власності на жилий будинок за вказаною адресою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи або особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Н.А.Медведєва