Справа № 211/839/18
Провадження № 2/211/1018/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 травня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Сарат Н.О.,

при секретарі: Зоріній С.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на дитину. Позивач зазначає, що рішення Довгинцівського районного суду 21.12.2015 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина позивача та відповідача є дитина-інвалід. Враховуючи хворобу дитини та необхідність постійного її нагляду з боку матері, так і збоку лікаря, необхідність у постійному придбанні ліків, проведення необхідних лікувальних процедур, позивач не працює, й будь-якого доходу немає, окрім виплат на дитину та аліментних платежів, які вона не отримує. Тому, позивач просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1467, 50 грн.

В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити. Пояснює, що в травні відповідач виплатив 50 гривень, а в лютому 500 грн. Допомоги він не надає, участі в вихованні дитини не приймає. Вона не працює, так як повинна доглядати за дитиною, допомоги отримує приблизно 1600 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає. Вважає доводи позивача, обгрунтованими. Зазаначила, що відповідач аліменти не сплачує, відповідно має заборгованість. Дитина хворіє, яка потребує 5 разів на день отримує ін'єкції інсуліну.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не погоджується з вимогами позивача. Пояснює це тим, що він є хвора людина з дитинства, та не має змоги працювати. Завжди знаходився на забезпеченнні батьків.

Представник відповідача проти позову заперечував, пояснив, що відповідач має 4 діагнозу за станом здоров'я , та його не праймають на роботу, тому він не має змоги допомогати.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 є дитиною інвалідом, що підтверджується випискою з медичної картки, повний її діагноз Цукровий діабет 1 типу, важка форма (а.с.11-15).

В період 2017-2018 роках на придбання ліків, медичних препаратів для ОСОБА_3 було сплачено 2935 грн. (а.с.16-18)

Враховуючи хворобу дитини та необхідність постійного її нагляду як з боку матері, так і збоку лікаря, необхідність у постійному придбанні ліків, проведення необхідних лікувальних процедур, позивач не працює, й будь-якого доходу немає, окрім виплат на дитину та аліментних платежів, які вона не отримує.

Провадження по справі було відкрито ухвалою судді від 03 березня 2018 року за правилами спрощеного провадження та призначено до розгляду.

12 квітня 2018 року відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що він не має змоги допомогати, так як він є хвора людина, його діагнозом є хронічна ревматична хвороба сердця, а позивач отримує допомогу від управління соціального захисту.

Позивач 02 травня 2018 року надала відповідь на відзив в якому зазначає, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 25531, 95 грн. посилається на те що, хвороба відповідача не завадила йому одружитися, мати дитину, а також після розірвання шлюбу мати дитину від другого шлюбу.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно наданих матеріалів справи, а також пояснень позивача та його представника, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини стягненні за рішенням суду, та має заборгованість в розмірі 25531, 95 грн. Дитина знаходиться на постіному лікування, та за період 2017-2018р.р. на придбання ліків та медичних препаратів позивачем було витрачено 2935 грн. Також відповідач, не зважаючи на свою хворобу, свій важкий матеріальний стан, важку хворобу його дитини від першого шлюбу, уклав другий шлюб в якому народилась від нього дитина.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 18Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

При ухваленні рішення суд враховує, що увесь тягар піклування про дитину лежить на матері, бере до уваги вік дитини, її хворобу, якою є цукровий діабет в тяжкій формі, неможливість залишити дитину для того, щоб вийти на роботу на повний робочий день, так як дитина потребує отримувати 5 разів на день ін'єкції інсуліну, таким чином не має змоги покращити свій матеріальний стан.

Вимоги позивача про стягнення половини від понесених витрат більш ніж справедливі по відношенню до відповідача у розумінні ч.2 ст.185 СК України.

Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 265, 273 ЦПК України, в силу ст. 185 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 суму додаткових витрат на дитину 1467 (одна тисяча чотириста шістдесят сім) 50 грн на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 судовий збір в сумі 704.80 на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровській області області через Довгинцівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.О.Сарат