АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/308/2018 р. Головуючий у 1 інстанції -Малинников О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 р.

в справі за позовом ПАТ «Комерційний банк України «Експобанк» в особі Уповноваженої

особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк»

ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 р. задоволено позов ПАТ «Комерційний банк України «Експобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок погашення основної заборгованості в сумі 5 888 224,52 грн. за договором кредитної лінії № 74/2008 USDвід 17.03.2008 р. звернeно стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21.04.2008 р. шляхом визнання за ПАТ КБ «Експобанк» право власності на нежилі приміщення з №1 по №9, групи приміщень №109 (в літ. А), загальною площею 75,70 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ПАТ «КБ «Експобанк» право власностіна ці приміщення.

В повному тексті рішення зазначено також про стягнення судового збору - стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 р. та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 17.03.2008 р. між ОСОБА_3 та ВАТ «Комерційний банк України «Експобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк України «Експобанк» було укладено Договір кредиту № 74/2008 USDзі змінами та доповненнями. Відповідно якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 130 000 дол.США з процентною ставкою за користування кредитом - 12,5 % річних від суми кредиту строком до 16.03.2023р., а також видано грошові кошти в розмірі 130 000,00 дол.США, що підтверджується заявою на видачу готівки №34 від 17.03.2008 р. (а.с.11-13).

21.04.2008 р. з метою забезпечення виконання договору між ВАТ «Комерційний банк України «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк України «Експобанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, згідно якого, Іпотекодавець передав в іпотеку банку майно, що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, а саме нежилі приміщення з №1 по №9 (групи приміщень №109) (в літ. А), загальною площею 75,70 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору, для забезпечення зобов'язань за договором кредиту, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежилі приміщення з №1 по №9 (групи приміщень №109) (в літ.А), загальною площею 75, 70 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченого ШепелюкО.Г. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 лютого 2008 р. за реєстром № 475, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 26 березня 2008 р. у реєстрову книгу № 163п-280 за реєстраційним №8722-П.

Згідно п.1.2. Іпотечного договору, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 953 420, 00 грн., що за офіційним курсом обміну валют, який встановлений Національним банком України на день укладення цього договору складає 188 796, 00 дол.США.

Відповідач зобов'язання з повернення кредиту згідно графіку та сплати відсотків не виконав, чим порушив умови кредитного договору.

В наслідок невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, заборгованість перед банком станом на 12.06.2015 р., згідно розрахунків банку складає 5 888 224, 52 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що п.п.2.4.5. Іпотечного договору передбачено в такому випадку право дострокового звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці.

Вимоги банку від 16.06.2015 р. про оплату у повному обсязі заборгованості за Договором кредиту та попередження наслідків невиконання вимоги протягом 30-ти днів, щодо набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем виконані не були.

Згідно п.5.2. Договору кредиту за несвоєчасне повернення кредиту/ частини кредиту відповідач сплачує пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожний день прострочення.

Внаслідок невиконання умов договору кредиту у позичальника перед банком виникла заборгованість, яка станом на 12.06.2015 р. за курсом НБУ - 21,15 грн. становила 5 888224,52 грн.

Відповідно до висновку про вартість майна, складеного 01.06.2015 р. суб»єктом оціночної діяльності вартість предмету іпотеки за договором іпотеки (нежилі приміщення з №1 по №9 (групи приміщень №109) (в літ. А), загальною площею 75,70 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1) станом на 01.06.2015 р. становить 1 887 623,00 грн. без ПДВ, що не перевищує заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором в сумі 5 888 224, 52 грн.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ч.1 ст. 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ч.2 ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України &q? ;Про іпотеку&q?ку; за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України &q? ;Про іпотеку&q?ку; у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання.

Судом також встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 р. задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 272 168,79 дол.США та 130 948,33 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України (ред.2004 р., на час постановлення рішення) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судом зобов'язання відповідача перед ПАТ «КБ «Експобанк» залишаються не виконаними, у зв'язку з чим позивач правомірно просить звернути стягнення на іпотечне майно.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За таких обставин суд дійшов обґрунтовано висновку про те, що оскільки за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої доведено, то згідно ст. 33 ЗУ &q?У ;Про іпотеку&q?ку; позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виключає права позивача на обрання і такого способу судового захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки (п.9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. &qu ;Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин&q?ин;).

Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визначає можливість банку звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу його будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України &q? ;Про іпотеку&q?ку;.

Обгрунтовуючи позов в цій частині представник банку посилався на позицію Верховного Суду України та вважав за необхідне звернення до суду із даним позовом.

Виходячи із змісту ч.2 ст.16 ЦК України,ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 ЗУ «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов»язань за рішенням суду, оскільки, цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судових палат у цивільних та господарських справах ВСУ від 11.12.2013 р. у справі №6-124цс13).

Тому, звернення стягнення на предмет іпотеки таким чином не суперечить вимогам закону.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, що стосується визначеної судом суми розміру загальної заборгованості, то в цій частині з висновком суду погодитися не можна, оскільки, постановою Апеляційного суду від 20.03.2018 р. цю суму було змінено.

Так, вказаною постановою апеляційного суду було змінено рішення Деянянського районного суду м.Києва від 11.02.2016 р. в частині розміру заборгованості та ухвалено в цій частині нове, рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5, заборгованість за кредитним договором в сумі 183 858,71 дол.США та 1 414 906, 56 грн.; в решті рішення залишено без змін.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції піддягає зміні в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором, в рахунок якої проводиться звернення стягнення на майно, яку слід зазначити - 183 858,71 дол.США та 1 414 906, 56 грн.

Також із мотивувальної та резолютивної частин повного тексту рішення належить виключити вказівку суду про стягнення судового збору у зв»язку із скасуванням ухвали від 18.07.2016 р. про виправлення описки та необхідністю вирішення питання про стягнення судових витрат відповідно до вимог, встановлених цивільно-процесуальним законом. Рішення суду в цій частині слід скасувати.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується решти встановлених судом обставин, то рішення суду в решті належить залишити без змін, судом дана належна оцінка доказам, висновки суду в решті відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги висновків суду в решті не спростовують.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 р. - змінити в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором, в рахунок якої проводиться звернення стягнення на майно з 5 888 224,52 грн. на 183 858,71 дол.США та 1 414 906, 56 грн. Виключити з мотивувальної та резолютивної частин повного тексту рішення вказівку суду про стягнення судового збору і в цій частині рішення скасувати. В решті рішення залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 8.06.2018 р.

Головуючий :

Судді :