КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1019/18
Провадження № 2/552/568/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній часткові власності, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

20.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про припинення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 права на частки, які складають 1/24 частина за кожним відповідачем у спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в м. Полтава, вул. Тімірязєва, 18 зі стягненням з нього на користь відповідачів вартості їхніх часток у розмірі по 12320 грн. кожному. Визнання за ним пава власності на 2/24 частки спірного житлового будинку. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він є власником 22/24 частини житлового будинку по вул. Тімірязєва ,18 в м. Полтава. По 1/24 частині цього будинку належить відповідачам у порядку спадкування після смерті їхнього батька ОСОБА_3, який помер 15.05.2010 року. Спадкова справа відкрита в Другій полтавській державній нотаріально ній конторі за заявою відповідача ОСОБА_5Є про прийняття спадщини 07.07.2010 року, а від імені відповідача ОСОБА_3 , який на час відкриття спадщини був неповнолітнім, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини його мати ОСОБА_6 Вважає що особи, які прийняли спадщину є належними відповідачами по справі, хоч і не отримували свідоцтва про право на спадщину. Йому, позивачеві, у вказаному домоволодінні належить 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2007 року, 1/24 частина на підставі договору дарування від 29.06.2017 року, 17/24 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.2018 року. Відповідачі у спірному житловому будинку не проживають, не утримують майно , їхня частка є незначною, не може бути виділена в натурі та припинення їхнього права на спірний будинок не завдасть відповідачам істотної шкоди.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю. Пояснив, що відповідачі у спірному будинку не проживають, що згідно висновку експерта від 16.02.2018 року вартість 1/24 частини спірного будинку встановлена 12320грн., що виділити кожному відповідачеві належну йому 1/24 частку у спірному будинку в натурі неможливо, що позивач, 30 травня 2018 року вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА в Полтавській області кошти в рахунок грошової компенсації вартсоті частко відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги визнав. Пояснив, що ОСОБА_3 згоден отримати кошти за належну йому 1/24 частку спірного будинку, і хоч він не зовсім згоден із оцінкою його частки майна у спільній частковій власності на спірний будинок, однак із-за відсутності коштів він немає можливості провести нову оціночну експертизу, а тому погоджується отримати грошову компенсацію у розмірі 12320 грн. за свою частку спірного будинку.

Відповідач ОСОБА_5Є у судове засідання повторно не з»явилась, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи.

Третя особа Друга полтавська державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила, надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника ( а.с. 56).

Заслухавши представника позивача, представника відповідача ОСОБА_3 суд дійшов до наступних висновків.

Установлено, що позивач є власником 22/24 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в м. Полтава вул. Тімірязєва, 18 , а саме: 1/24 частина на підставі договору дарування від 29.06.2017 року, 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.04.2007 року, 17/24 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.2018 року.

За відповідачами право власності на вказане домовлодіння не зареєстроване, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна.

Представник відповідача ОСОБА_3 визнав, що частка ОСОБА_3 у спірному житловому будинку становить 1/24 частина, погодився із визначеною позивачем вартістю вказаної частки у розмірі 12320 грн., повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , які заявлені до нього.

При визначенні розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з позивача на відповідача ОСОБА_3 , суд враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості.

Представник ОСОБА_3 погодився із розміром грошової компенсації у розмірі 12320 грн.

Визнання відповідачем позову відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України , а отже слід дійти до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3

Щодо позовних вимог , що заявлені до ОСОБА_5, то суд виходить із наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 не отримувала свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок після смерті батька ОСОБА_3, за нею не зареєстроване право власності на спірний будинок, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна.

ОСОБА_5 у судове засідання не з»явилась, відзив на позов не надавала.

Приписами статті 365 ЦК України передбачено: 1. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Матеріали справи не містять даних про наявність у відповідача іншого житла та навіть не містять даних про те, що 1/24 частина спірного будинку належить відповідачеві ОСОБА_5 За таких обставин обґрунтування позову що припинення права власності відповідача на частину спірного житлового будинку за ОСОБА_5 не завдасть їй істотної шкоди порушує принцип рівності прав співвласників, який забороняє обмеження прав одних співвласників за рахунок інших.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня1997року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України,відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Оскільки позивачем не надані докази у підтвердження вказаної обставини , матеріали справи не містіть доказів того, що ОСОБА_5 згодна отримати грошову компенсацію за свою частку у спірному будинку, її право власності на частку у спірному будинку та розмір цієї частки взагалі не визначений в розумінні вимог ч. 4 ст.334 ЦК України, що вона має у своїй власності нше нерухоме майно, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд не приймає як доказ довідку Другої Полтавської державної нотаріальної контори про те, що після смерті ОСОБА_8 відкрита спадкова справа та від відповідача ОСОБА_9 та інших спадкоємців надійшли заяви про прийняття спадщини. Ця довідка містить посилання на те, що свідоцтво про право на спадщину не видавалось, а отже із вказаної довідки неможливо встановити, яке саме майно успадкувала відповідач ОСОБА_5 та на яке має право власності.

Витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна , а саме на будинки по вул. Тімірязєва, 18 та вул. Тімірязєва. 16 також не підтверджують тієї обставини, що за відповідачем ОСОБА_5 зареєстроване право власності на 1/24 частину спірного будинку , або вона має у приватній власності інше нерухоме майно, у тому числі і за адресою Тімірязєва, 16, тим більше що за вказаною адресою за позивачем вже зареєстроване право власності на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки.

Щодо судових витрат.

Позивач звернувся до суду із трьома позовними вимогами, за кожну із них ( враховуючи спірного вартість майна визначеного експертом) повинен був сплатити судовий збір по 704 грн. 80 коп. , а всього 2114 грн. 40 коп., а сплатив лише 1720 грн.

Оскільки позовні вимоги задовольняються частково з позивача на користь держави необхідно стягнути недоплдачений судовий збір у розмірі 403 грн. 40 коп.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В описовій частині позовної заяви позивач зазначав, що не має наміру стягувати з відповідача понесені судові витрати, а тому не надає розрахунок суми витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв»язку із розглядом справи.

Однак в резолютивній частині позовної заяви не просить не стягувати з відповідачів сплачений ним судовий збір.

Протягом розгляду справи позивач також не звертався до суду із заявами про відмову від стягнення з відповідачів сплаченого ним судового збору, а тому враховуючи ту обставину, що позовні вимоги задовольняються судом частково, тільки в частині позовних вимог що заявлені до ОСОБА_3, то підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати у розмірі 1057 грн. 20 коп., а саме сума сплаченого позивачем судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.. 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/24 частину житлового будинку № 18 по вул. Тімірязєва в м. Полтава.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Полтава ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) грошову компенсацію вартості 1/24 частини житлового будинку № 18 по вул. Тімірязєва в м. Полтава у розмірі 12320 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/24 частину житлового будинку № 18 по вул. Тімірязєва в м. Полтава.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 Євгнена Євгенійовича на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1057 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 403 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м.Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Васильєва