Справа № 740/4425/16-ц
Провадження № 2/740/27/18
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої -судді Ковальової Т.Г.,

секретаря -Кононяко С.А.,

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, територіальна громада міста Ніжина в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області, про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить виділити йому в натурі 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, виділивши йому його частку відповідно до належної йому 1/2 частки в квартирі №1 та стягнути з ОСОБА_3 5/8 частин вартості будівельних матеріалів та обладнання, які були використані при будівництві прибудови літ. а.5 до квартири АДРЕСА_1.

Після проведення судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №07-17 від 29 вересня 2017 року, згідно висновку якої виділ в натурі 1/2 частку неможливий та неможливе визначення порядку користування земельною ділянкою, 15 березня 2018 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якому просить стягнути з ОСОБА_3. на його користь 96 322 грн. в рахунок компенсації вартості Ѕ частини кВ. АДРЕСА_1, 32778,75 грн. в рахунок відшкодування вартості 5/8 частини будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, які були використані під час будівництва прибудови «а5» по АДРЕСА_1, 891 грн. у відшкодування судових витрат та 4952 грн. витрат пов'язаних із проведенням судової експертизи.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.01.1995 року він та його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали у власність кв. АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку вищевказаної квартири. Спадкоємцями її майна були він та батько, що підтверджується свідоцтвом про спадщину за законом від 18.10.2016 року. Після оформлення спадщини він та його батько ОСОБА_6 стали власниками квартири в рівних частках по Ѕ частці кожен.

Після смерті матері батько почав проживати, а в подальшому і одружився із ОСОБА_3., якій згодом подарував належну йому 1/2 частку квартири.

Житловий будинок АДРЕСА_1 двоквартирний, розміщений на земельній ділянці площею 319 кв.м. Окрім будинку, на даній земельній ділянці розташовані прибудови «а», «а4», «а5», погреби «П», «П1», гараж «Г», колодязь «К», вигрібна яма «Я», огорожа №1,4,5,6,8, хвіртки №2,3, ворота №7.

Спірна квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 27,3 кв.м, у тому числі 1-а кімната 13,7 кв.м, 2-а кімната 13,6 кв.м, коридор 5,2 кв.м, котельня 7,2 кв.м, має загальну площу 39,7 кв.м.

Гараж «Г», розташований на подвір'ї, яке відноситься до квартири АДРЕСА_1, був побудований за життя його батьками, а тому він має право на його Ѕ частку. Також за життя батьками було збудовано прибудову літ.а5 до квартири, яка складається із приміщень кухні літ. «1-6» площею 13,1 кв.м, санвузла літ. «1-7» площею 7,9 кв.м та приміщення літ. «1-8» площею 6,8 кв.м. Дана прибудова була збудована самовільно і в установленому порядку не оформлена. Він вважає, що має право на 5/8 частин вартості матеріалів і обладнання, що були використані у будівництві прибудови, в порядку спадкування ј частки після матері та 3/8 частки після батька, оскільки відповідач користується зазначеними приміщеннями і не допускає його до них.

На даний час між ним та відповідачем виник спір щодо фактичного володіння та користування вищезазначеною спільною частковою власністю.

Позивач посилається на ст.ст.355, 356, 358 ЦК України, що регламентують порядок здійснення права власності та права спільної часткової власності та на ст.364 ЦК України, яка передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1. підтримав уточнений позов, зменшивши його в частині компенсації вартості будівельних матеріалів та обладнання, які були використані при будівництві прибудови літ. «а5», з 5/8 частин на Ѕ та просив стягнти з відповідача 26233 грн.

Відповідач та треті особи повторно в судове засідання не з*явилися, будучи належним чином повідомлені.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з*явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, то відповідно до ст.280 ЦПК України є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права, а у ч.3 ст. 89 Земельного кодексу України вказано, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласнику може бути надана лише за його згоди.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» №7 від 04.10.1991 р. із змінами, при вирішенні спорів про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною в зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником1/2 частки квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (1/3) та свідоцтвом про право на спадщину за законом (1/6). (а.с.9, 15).

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно власником1/2 частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.20).

Відповідно до висновку №07-17 судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 вересня 2017 дійсна ринкова вартість1/2 частки спірної квартири становить 96322 грн., проте відповідно до вимог державних норм виділити в натурі Ѕ частку не вбачається можливим. Вартість Ѕ частини будівельних матеріалів, виробів та конструкцій які були використані під час будівництва прибудови «а5» складає 26223 грн. (а.с.49-68).

Експертним висновком підтверджено здійснення непередбаченої прибудови до квартири, позначеної на технічному паспорті літ. «а5».

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

За змістом ч.1 ст.376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Вони мають право на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права,суд вважає обгрунтованою вимогу позивача та представника позивача на одержання від інших співвласника - відповідача грошової компенсації вартості його частки.

Запропонована позивачем вимога не спростована відповідачем.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 891 грн. та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в сумі 4952 грн.

Керуючись ст.319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2, 96 322 (дев'яносто шість тисяч триста двадцять дві) грн. в рахунок компенсації вартості Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, 26233 (двадцять шість тисяч двісті двадцять три) грн. в рахунок відшкодування вартості Ѕ частини будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, які були використані під час будівництва прибудови «а5» по АДРЕСА_1, 891 (вісімсот дев'яносто одна) грн. у відшкодування судових витрат та 4952 (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. витрат пов'язаних із проведенням судової експертизи, а всього 128 398 (сто двадцять вісім тисяч триста дев'яносто вісім) грн.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.