АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа 753/4588/17 Головуючий в І інстанції: Коренюк А.М.
апеляційне провадження № 22-ц/796/4685/2018 Доповідач- ЗаришнякГ.М.
У Х В А Л А

30 травня 2018 року Апеляційний суд м. Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Заришняк Г.М., розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним іпотечного договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 подала доповнення до апеляційної скарги, в яких ставила питання про забезпечення позову в даній справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, посилаючись при цьому на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднути виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, та повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивачка зазначала, що пункт 19 Іпотечного договору містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, а пунктом 18 вказаного договору передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису. Посилаючись на те, що існує ризик передачі права власності на предмет іпотеки іпотекодержателю, просила забезпечити позов.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Обраний позивачем вид забезпечення позову - накладення арешту на спірне майно узгоджується і є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання позивачки про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149,150,153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_1), на праві особистої приватної власності, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. 21 липня 2015 року, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 40952911, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 10488273.

Вказана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Виконання ухвали доручити Дарницькому районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (02121, м. Київ, пр.-т Бажана,7-є).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя: Заришняк Г.М.