Номер провадження 2/225/547/2018
Єдиний унікальний номер судової справи 225/1384/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Соляник А.В.,

за участю секретаря Пузиревської Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

свідків - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецька про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецька, в якому ставить питання про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона на праві приватної власності є власником квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстрована донька позивача - ОСОБА_5, а також зареєстрований ОСОБА_6, який є чоловіком доньки та онук позивача - ОСОБА_7 З 2014 року відповідачі не проживають у квартирі, однак знятися з реєстрації не мають можливості, особистих речей їх в будинку не має, крім того, на теперішній час останні проживають у США. Позивач сплачує комунальні послуги, проводить поточні ремонти, має намір оформити пільги на оплату житлово-комунальних послуг. З наведених підстав позивач ставить питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, були повідомлені належно про місце та час розгляду справи.

Приймаючи до уваги думку позивача, яка не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо позовних вимог поклалась на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що вона з позивачем мають дружні стосунки. Також зазначила, що зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що донька позивача - ОСОБА_5 разом із своєю родиною - чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 у 2014 році виїхали з міста і до теперішнього часу за місцем своєї реєстрації та проживання не з'являлись.

Свідок ОСОБА_4 показала, що вона є сусідкою ОСОБА_1, добре знає її родину. Крім того, зазначила, що ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 вона останній раз бачила у 2014 році. Зі слів позивача їй відомо, що донька позивача зі своєю родиною виїхала до США і проживають там до теперішнього часу і не мають наміру повертатись до міста Торецьк Донецької області.

Вислухавши пояснення позивача, третю особу, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.05.1997 року є власником квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, згідно довідки Комунального підприємства «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради від 27.03.2018 року за вищевказаною адресою крім позивача ОСОБА_1 також зареєстровані ОСОБА_5 - донька позивача, ОСОБА_6 - зять позивача та ОСОБА_7 - онук позивача.

З акту вуличного комітету від 21.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, але з 2014 року по теперішній час у квартирі фактично не проживають.

У зв'язку з чим, суд зазначає.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення,ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Судом встановлено, що відповідачі не мешкають в спірній квартирі, але зареєстровані, чим порушують право власності позивача, позбавляють можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що позов про визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставним, ґрунтується на законі, а відтак підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 319,321,391 ЦК України, керуючись 12,13,81,89, 263, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_1), які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 (місце реєстрації: АДРЕСА_1), третя особа - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецька (місце знаходження: Донецька область, місто Торецьк, вулиця Маяковського, 24а) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: