АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/3609/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4625/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Кирилюк Г.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: товариство співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт»,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2018 року, постановлену під головуванням судді Осаулова А.А., -

встановила:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня2018 року названу скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу на новий розгляд.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення скаржника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні здійснені з дотриманням вимог закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ТСББ «Комфорт» стягнуто 42 128, 78 грн. та судовий збір у розмірі 242, 19 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року змінено, зменшено суму заборгованості за комунальні послуги до 39 018,18 грн. В іншій частині залишено без змін.

24 листопада 2016 року видано виконавчий лист № 761/3609/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТСББ «Комфорт» 39 018, 18 грн та судового збору в розмірі 242,19 грн.

26 січня 2017 року відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця від 26 січня 2017 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

16 червня 2017 року державним виконавцем направлено виклик боржнику про необхідність явки до державного виконавця та надання декларації про доходи та майно боржника.

13 вересня 2017 року боржнику направлено вимогу державного виконавця про надання декларації про доходи та майно боржника.

Постановою державного виконавця від 28 листопада 2017 року оголошено у розшук майно боржника, а саме: автомобіль НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_3, рік випуску 2015.

Обґрунтовуючи подану скаргу, ОСОБА_1 зазначила, що нею 04 грудня 2017 року подано заяву, в якій вона просила припинити розшук транспортного засобу Audi A6, д.н.з. НОМЕР_2, як такий, що виявлений.

У заяві боржник зазначила, що автомобіль НОМЕР_1 є її власністю, зберігається за місцем її проживання, з володіння не вибував, вказана його ринкова власність, а також у заяві зазначено, що боржник має грошові кошти, що перебувають у банках. Крім того повідомила, що вказану заяву державним виконавцем не розглянуто, а розшук не припинено, просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, яка полягає у неприпиненні розшуку транспортного засобу Audi A6, д.н.з. НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3, рік випуску 2015, зобов'язати державного виконавця припинити розшук транспортного засобу, про що винести постанову про зняття вказаного майна з розшуку та постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час здійснення виконавчих дій) у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час здійснення виконавчих дій)стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземних валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Вирішуючи скаргу, суд першої інстанції вірно вважав, що державним виконавцем при винесені постанови про розшук транспортного засобу дотримані вимоги закону, оскільки відомості про відкриті рахунки в банківських установах відсутні, боржником не були надані державному виконавцю відомості про доходи, відкриті рахунки в банківських установах тощо, а також не було забезпечено транспортний засіб, для вчинення виконавчих дій з метою його огляду та опису.

При цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем була дана ґрунтовна відповідь на заяву скаржника від 04 грудня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не правильно застосовані вимоги ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», так як боржником повідомлено державного виконавця про те, що транспортний засіб знаходиться за місцем її проживання, а його ринкова вартість значно перевищує суму боргу, а також повідомлено про наявність грошових коштів у банках, колегія судді не приймає, оскільки на підтвердження наявності грошових коштів у банку заявником не було долучено підтверджуючих документів, та не надано до відділу виконавчої служби транспортний засіб у відповідності до вимог законодавства.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем не були розглянуті подані боржником заяви, колегія суддів оцінює критично, оскільки матеріали справи містять відповідь Шевченківського РВ ДВС від 13 грудня 2017 року на заяву ОСОБА_1 від 04 грудня 2017 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 23 березня 2018 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 червня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: Г.М. Кирилюк

Т.А. Слюсар