Провадження № 2-о/127/362/18
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретаря Лисої К.Д.,

за участю прокурора Федчук С.М.,

представника заявника ОСОБА_3,

особи, стосовно якої вирішується

питання про надання їй

психіатричної допомоги у

примусовому порядку ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за заявою Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_5» про госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в примусовому порядку без її згоди, суд,

в с т а н о в и в :

06 червня 2018 року Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_5» звернувся в суд із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була госпіталізований 06 червня 2018 року о 12:10 год. у відділення № 2 ВОПНЛ ім. акад. ОСОБА_5.

Заява мотивована тим, що направлення на госпіталізацію було видано зав. приймального відділення КЗ «ВОПНЛ ім. акад. ОСОБА_5» ОСОБА_6, яка після особистого огляду ОСОБА_4 зробила висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю в неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих, суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо її не буде надана психіатрична допомога.

Відповідно до етапі 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути добровільно госпіталізована до психіатричного закладу за її усвідомленою згодою.

ОСОБА_4 не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію внаслідок тяжкого психічного розладу, тому була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» в звязку з тим, що пацієнтка поводить себе неадекватно, може вчинити дії (не спить вночі, говорить голосно в транспорті, кричить, агресивна, вдома без контрольно пє та вводить в/м собі пірацетам, луцитам, йодомарин, конфліктує з батьками), що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоровю, не може усвідомлювати свої дії оскільки знаходиться під впливом хворобливих переживань. По своєму психічному стану не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, потребує госпіталізації в примусовому порядку.

06 червня 2018 року о 13:00 год. ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, який підтвердив доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги.

З огляду на зазначене вище, заявник звернувся до суду із даною заявою.

У судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечував.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви про її госпіталізацію в примусовому порядку без її згоди та просила у її задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_7 проти України») від 17 квітня 2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, обєктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01-2-17/1093 від 06 червня 2018 року, комісія оглянула ОСОБА_4, в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу. ОСОБА_4 відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» в звязку з тим, що пацієнтка поводить себе неадекватно, може вчинити дії (не спить вночі, говорить голосно в транспорті, кричить, агресивна, вдома без контрольно пє та вводить в/м собі пірацетам, луцитам, йодомарин, конфліктує з батьками), що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоровю, не може усвідомити свої дії оскільки знаходиться під впливом хворобливих переживань. По своєму психічному стану не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, потребує госпіталізації в примусовому порядку.

Відповідно до заяви матері ОСОБА_4 - ОСОБА_8,остання просить госпіталізувати її доньку у лікарню у звязку з тим, що стан її здоровя погіршився, не спить, говорить в транспорті, кричить, агресивна, відмовляється від ліків (а.с. 6).

Однак, заява матері про поводження ОСОБА_4 агресивно та неадекватно, за відсутності інших належних та допустимих доказів даної обставини, не дає підстави стверджувати, що хворобливий стан ОСОБА_4 вимагає примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 в судовому засіданні не проявляла агресію, абсолютно логічно, послідовно, змістовно надавала пояснення, чітко відповідала на запитання, взявши до уваги відсутність та не підтвердження в судовому засіданні обставин наявності в ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, беручи до уваги відсутність доказів неспроможності даної особи самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки представником психіатричного закладу не доведено в судовому засіданні наявність тяжкого психічного розладу здоровя ОСОБА_4

Враховуючи наведене та керуючись ст. 14, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 5-10, 12, 81, 339-342 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні заяви Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_5» (м. Вінниця, вул. Пирогова, 109, ) про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, без її згоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_9

ОСОБА_10 ОСОБА_1

ОСОБА_2