справа № 179/2166/17
провадження № 2/179/184/18
У Х В А Л А

04 червня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю представника відповідача Феленко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа - Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа - Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року було відкрито провадження за вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася, представником позивача до суду надано заяву щодо розгляду справи без їхньої участі.

Представник третьої особи в судове засідання, не з'явився, надавши до суду заяву щодо розгляду справи без їхньої участі.

У судовому засіданні представник відповідача вважала за необхідне закрити провадження по справі, у зв'язку із тим, що позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 17.12.2014 року їй відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. У зв'язку із чим, позивач звертається до суду та прохає визнати право власності на земельну ділянку щодо якої відмовлено в затвердженні проекту землеустрою.

Згідно зі статтями 2, 4, 19 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на положення статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Виходячи із суб'єктного складу учасників спірних правовідносин та вимог, які ставляться в позовній заяві, а саме вимога про визнання права власності на земельну ділянку, через відмову органу державної влади у затвердженні проекту землеустрою, вважаю, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у позивача не виникло цивільне речове право в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень. Зазначений висновок ґрунтується також на підставі постанови Верховного суду України № 6 - 2510 цс 15 від 16 грудня 2015 року.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи зміст вимог суд вважає, що провадження по справі необхідно закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, 259-260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа - Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.А. Ковальчук