АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4188/16-ц 22-ц/774/64/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 182/4188/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк"

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, яке постановлено суддею Тихомировим І.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") про стягнення грошових коштів за депозитним договором, захист прав споживачів.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 28 листопада 2013 року між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений договір № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт", за умовами якого, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 51 844,00 доларів США для розміщення їх на депозитному вкладі, а відповідач в свою чергу зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу у розмірі 6,5 % річних. Вклад оформлювався на строк 366 днів по 28 лютого 2014 року включно.

В червні 2016 року позивач звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з письмовою вимогою про повернення йому суми вкладу.

Однак листом № 20.1.0.0.0/7-20160622/1582 від 22 червня 2016 року відповідач повідомив, що відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" АР Крим визначено як тимчасову окуповано територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації та встановлено особливий правовий режим на цій території. Вимушене припинення діяльності банку на території АР Крим і м. Севастополя призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилось на окупованій території . Також зазначили, що відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію, як на державу, що здійснює окупацію.

З даною відповіддю позивач не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки надання послуг з розміщення вкладів здійснює саме банк, як юридична особа, а не його структурні одиниці. В даному випадку стороною укладеного Договору є ПАТ КБ "ПриватБанк", тому зобов'язання за спірним Договором має виконувати саме відповідач, як юридична особа, а не його філія, яка знаходить в АР Крим.

Враховуючи наведені обставини, позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги та стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на свою користь в рахунок повернення коштів за договором № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" від 28 листопада 2013 року суму вкладу з нарахованим відсотками на загальну суму 61 656,39 доларів США.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» в рахунок повернення банківського вкладу з нарахованими відсотками за Договором № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" від 28 листопада 2013 року в сумі 61 656,39 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 серпня 2016 року становить 1 529 479,23 грн.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 640 грн. на користь держави.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту розміщення грошових коштів на депозитний рахунок, оскільки не надано оригіналу квитанції та оригіналу договору банківського вкладу. Крім того, копія наданого договору містить відмітку про його розірвання, позивачем не надано належного доказу наявності грошових коштів на банківських рахунках на момент звернення до суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просивїї задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений договір № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт". (а.с. 8)

Згідно умов вказаного Договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 51 844,00 доларів США для розміщення їх на депозитному вкладі, а відповідач в свою чергу зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу у розмірі 6,5 % річних. Вклад оформлювався на строк 366 днів по 28 лютого 2014 року включно (а.с.8). Мінімальний строк вкладу - 3 місяці.

Відповідно до п. 6 договору у разі, якщо після закінчення строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову в продовженні строку, вклад автоматично вважається продовженим на три місяці.

Факт внесення позивачем коштів на виконання умов вказаного договору підтверджується копією квитанції від 28 листопада 2013 року, про внесення грошових коштів у розмірі 51 844,00 доларів США, виданої відділенням № 60 Кримського РУ, що міститься в матеріалах справи (а.с.9), оригінал якої оглянуто в судовому засіданні колегією судді 15 листопада 2017 року.

В червні 2016 року позивач звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з письмовою вимогою про повернення йому суми вкладу (а.с.10).

Згідно відповіді наданої відповідачем № 20.1.0.0.0/7-20160622/1582 від 22 червня 2016 року АР Крим визначено як тимчасову окуповано територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації та встановлено особливий правовий режим на цій території. Вимушене припинення діяльності банку на території АР Крим і м. Севастополя призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилось на окупованій території. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію, як на державу, що здійснює окупацію (а.с.12).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позову, а ліквідація філії або припинення у будь-який спосіб їх діяльності, не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, однак не може погодитись із розміром стягнутого з відповідача на користь позивача банківського вкладу з нарахованими відсотками, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Пунктом 5 постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя» зобов'язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території автономної Республіки Крим та м. Севастополя - філії Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцією (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис штамп «вечірній» чи «післяопераційний» час - а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з аналізу положень статті 1059 ЦК України, у поєднанні з положенням пункту 1.4 Положення № 516 та пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174, слід дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що між сторонами дотримана письмова форма банківського вкладу, що підтверджується: копією договору № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" від 28.11.2013 року, копією квитанції про внесення позивачем на депозит коштів в сумі 51844 доларів США, оригінали яких було оглянуто судом першої інстанції під час судового засідання 23 січня 2017 року та судом в судовому засіданні 15 листопада 2017 року колегією суддів.

Указаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду України викладеними в постановах № 6-96цс14 від 02 липня 2014 року, № 6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, № 6-127цс16 від 06 липня 2016 року.

Згідно вимог частини другої статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Разом із тим, згідно вимог частини четвертої статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад (депозит), застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Згідно вимог частини першої статті 1075 ЦК України договір банківського рахунку також підлягає розірванню за заявою клієнта у будь-який час.

Однак, на порушення вимог вказаних норм матеріального права та взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу банк не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача суми вкладу.

Слід зауважити, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, оскільки після окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, виконання зобов'язань за укладеними ПАТ КБ «ПриватБанк» в Криму договорами депозитного вкладу, окупаційною владою покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яка знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, оскільки припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів банку не можуть бути підставою для звільнення від виконання зобов'язань, визначених вказаних договором, оскільки діяльність ПАТ КБ ПриватБанк, як юридичної особи, не припинена.

Визначаючи розмір банківського вкладу, з нарахованими відсотками за Договором № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" від 28 листопада 2013 року, який підлягає стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір банківського вкладу, з нарахованими відсотками має бути зменшений з 61 656 доларів США 39 центів до 52686 доларів США 47 центів з тих підстав, що 28 лютого 2014 року позивач звернувся до Банку із заявою про повернення йому коштів, що перебувають на депозитному рахунку, тому саме до 28 лютого 2014 року по договору № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" мають нараховуватись відсотки, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що становить 842 долари США 47 центів, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги представника відповідача в цій частині заслуговують на увагу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача стосовно того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту розміщення грошових коштів на депозитний рахунок, оскільки не надано оригіналу квитанції та оригіналу договору банківського вкладу, оскільки позивачем по справі було надано суду копію договору № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" від 28.11.2013 року, копію квитанції про внесення позивачем на депозит коштів в сумі 51844 доларів США, оригінал договору банківського вкладу № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" та квитанція від 28.11.2013 року були оглянуті судом першої інстанції під час судового засідання 23 січня 2017 року, що є належним підтвердженням розміщення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок, оригінали договору та квитанції були оглянуті колегією суддів в судовому засіданні. Яке відбулось 15 листопада 2017 року.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпра від 14 липня 2015 року, як на підставу для скасування заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги в зазначених цивільних правах не є тотожними в розумінні п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року підлягає зміні в частині розміру банківського вкладу з нарахованими відсотками за Договором № № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" від 28 листопада 2013 року, стягнутого з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 та зменшенню цього розміру з 61 656 доларів США 39 центів до 52686 доларів США 47 центів.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року змінити в частині розміру банківського вкладу з нарахованими відсотками за Договором № № SAMDNWFD400 вклад "Стандарт" від 28 листопада 2013 року, стягнутих з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1, зменшивши його з 61 656 (шістдесят одна тисяча шістсот п'ятдесят шість) доларів США 39 центів до 52686 (п'ятдесят дві тисячі шістсот вісімдесят шість) доларів США 47 центів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: