Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/950/17
Провадження по справі 2/281/25/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Нечуй Б.П.,

секретаря судового засідання Кравчук К.П.

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила стягнути з останнього на її користь: завдану матеріальну шкоду за пошкодження двох листів профнастилу в розмірі 700 грн.; за години перебування на місці пригоди працівників територіального центру в розмірі 174 грн. та моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Зазначені вимоги позивача, які нею підтримані в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на те, що 25 липня 2017 року о 16 год. 10 хв. в житловій зоні по вул.. АДРЕСА_1 в с. Липники Лугинського району наймані працівники перекривали дах будинку листами профнастилу. Два листа профнастилу лежали у дворі жилої зони біля її пантуса. Під час проведення даних робіт один з працівників стояв на пантусі біля профнастилу. В цей момент відповідач ОСОБА_2 рухався на своєму автомобілі НОМЕР_1 по дорозі прибудинкової зони і здійснив наїзд на два листи профнастилу, незважаючи на крики та жести працівника територіального центру ОСОБА_4 Коли ж нарешті відповідач зрозумів, що здійснив наїзд, він навіть не вийшовши з автомобіля крикнув щоб її чоловік ОСОБА_5 (особа з інвалідністю І групи) вирівнював дані листи (які пошкоджені настільки, що не підлягають вирівнюванню) і з місця пригоди від'їхав в невідомому напрямку.

Цього ж дня о 16 год. 36 хв. вона зателефонувала до екстреної служби 102. Працівники поліції приїхали на місце пригоди приблизно за 2-2,5 години. За весь цей час коли працівники поліції добирались до місця пригоди вона змушена була оплачувати працівникам територіальному центру плату за години, які останні знаходились у неї, чекаючи поліцію для дачі пояснень, в розмірі 174 грн.

Працівниками поліції було відібрано пояснення у неї та відповідача. Однак, адміністративного протоколу відносно останнього складено не було.

Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовився, посилаючись на те, що не бачив перешкоди на шляху руху.

Крім того, вважає, що в зв'язку із пошкодженням листів профнастилу позивачу була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює розмірі 7000 грн.

Моральну шкоду вона пов'язує з порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан її здоров'я та членів її родини.

Вона та її чоловік є особами з інвалідністю І групи та пересуваються на візках. У неї захворювання пов"язане з нервово-мязовим захворюванням і будь-які стреси дають ускладнення, тому, внаслідок здавалось би незначної пригоди у неї погіршився стан здоров"я. Погіршився психологічний та душевний стан, оскільки були потрачені значні кошти та сили для того, щоб купити та привезти дані листи профнастилу. Все це вони змушені були робити самотужки, оскільки коштів на доставку даних листів у них не вистачало. Вони звертались до депутатів та державних установ за матеріальною допомогою. В даний час у них немає коштів для придбання двох листів профнастилу.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що він дійсно в липні 2017 року передніми колесами свого автомобіля наїхав на два листи метолопрофілю, однак він не бачив зазначених листів. Вважає, що не порушував Правил дорожнього руху.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги позивача не визнала, вважає, що позов поданий до ОСОБА_2 безпідставно та не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суду пояснила, що ОСОБА_2 не порушував Правил дорожнього руху. Також позивачем не надано відповідних доказів на обґрунтування заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одними з яких є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової шкоди) визнання права.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ст.ст. 4,5 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Так, судом встановлено, що 25 липня 2017 року близько 16 год. відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_2 здійснював виїзд з двору будинку на власному автомобілі НОМЕР_2. Рухаючись у житловій зоні по проїзній частині здійснючи поворот праворуч біля будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_2 почув сторонній шум під колесами свого автомобіля. Після зупинки автомобіля останній з'ясував, що здійснив наїзд вищевказаним автомобілем на два листи металопрофілю, розміром 1,20 м. на 2,75 м. кожний, які лежали біля будинку АДРЕСА_3 ( частина листів металопрофілю знаходилась на проїзній частині дороги), та якими (листами металопрофілю) працівники територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Лугинського району здійснювали перекриття даху балкону, який належить ОСОБА_1

Внаслідок вищевказаної події позивачу була завдана матеріальна шкода, яка згідно висновку про результати розгляду звернення громадян від 26.07.2017 року становить 570 грн.

Зазначене підтверджується матеріалами ЄО про звернення гр.. ОСОБА_1, які зареєстровані в ЖЄО за №706 від 25.07.2017 року (а.с. 3,5,13-16,73-83 ).

Крім того, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечував факту наїзду автомобілем НОМЕР_2 під його керуванням на два листи металопрофілю, розміром 1,20 м. на 2,75 м. кожний, які лежали біля будинку АДРЕСА_4, та які належали ОСОБА_1

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, при чому збитки відшкодовуються в повному обсязі.

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода може полягати в знищенні або пошкодженні наявного майна потерпілої сторони, а також в додаткових витратах для відновлення цього майна.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з змінами ) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або юридичної особи, підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 лютого 2012 року, «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках», вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідально реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі.

П. 12.5 зазначених Правил встановлено, що у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год., а згідно п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 (б),12.3 Правил дорожнього руху України.

Матеріалами справи підтверджують той факт, що ОСОБА_2 винний у скоєнні ДТП, яке відбулося 25 липня 2018 року, у зв'язку з чим було здійснено наїзд автомобілем НОМЕР_2 під його керуванням на два листи метало профілю (факт наїзду автомобілем НОМЕР_2 під керуванням відповідача не заперечувався ним самим в судовому засіданні).

Внаслідок вищевказаної події позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 570 грн.

Окрім матеріальних збитків, позивачу було заподіяно моральну шкоду.

Дана ситуація спричинила у неї виникнення пригніченого стану. Позивач, яка є особою з інвалідністю І групи, певний час лікувалась, на цей час вона була позбавлена нормальних життєвих зв'язків. В зв'язку з цим у позивача були порушені певні життєві плани. Відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості; враховуючи порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, необхідність нею прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, з урахуванням характеру правопорушення, ступеню вини відповідача, статтей 23, 1167 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 1000,00 грн.

Разом із тим, в судовому засіданні судом не було встановлено та позивачем не було надано доказів того, що останній було завдано матеріальну шкоду в частині, що стосується годин перебування на місці пригоди працівників територіального центру в розмірі 174 грн., в зв'язку із чим в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст.141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір:

за вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 459 грн. 65 коп.

за вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 грн. 68 коп.

На підставі ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1172, 1192, 1194 ЦК України, та керуючись ст.ст.76-81, 141, 239, 263, 264, 265, 268, 354, 411 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої в АДРЕСА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) матеріальну шкоду в сумі 570 (п'ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої в АДРЕСА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 (одну) тисячу грн. 00 коп.

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) судовий збір в дохід держави за вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) судовий збір в дохід держави за вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 (сто) гривень 68 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 8 червня 2018 року.

Суддя Б. П. Нечуй