Справа № 524/43/18
Провадження №2/524/985/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 м.Кременчук
Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді Андрієць Д.Д.,
за участю секретаря Воблікової І.О.
представника позивача -ОСОБА_1
третьої особи -ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_3. звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м.Кремеенчук, вул.Лермонтова,5. У даному будинку зареєстрована ОСОБА_4, яка є дружиною її померлого сина, ОСОБА_5 Відповідач після смерті ОСОБА_5 забрала свої речі і переїхала. З того часу за місцем реєстрації вона не проживає.
На даний час вона вимушена сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача у будинку. Також реєстрація відповідача у спірному житлі унеможливлює отримання нею субсидії.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком №5 по вул.Лермонтова в м.Кременчуці Полтавської області.
В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги ОСОБА_3 та проти заочного розгляду справи не заперечував. Пояснив, що на даний час місце проживання відповідача позивачу не відоме і остання не має можливості отримати від неї необхідні документи для оформлення субсидії.
Третя особа, ОСОБА_2, підтримала позов ОСОБА_3 Пояснила, що вона є власником 1/3 частини будинку №5 по вул.Лермонтова в м.Кременчуці. Відповідач з 2016 року не проживає у вказаному будинку.
Відповідач ОСОБА_4 про причини своєї неявки суд не повідомляла. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача, з огляду на положення ч.4 ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного.
Частиною 1 ст. 29 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання, на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним власником житла або законом.
Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника квартири (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника жилого квартири (квартири), які проживають разом з ним у квартири (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 є співвласникамим будинку №5 по вул.Лермонтова в м.Кременчуці, Полтавської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 52452257 від 02.02.2016, копією свідоцтва про право власності від 27.01.2016, виданого четвертою кременчуцькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-138.
У вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_4, що підтверджується довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.
Відповідач за місцем реєстрації не проживає. Факт не проживання ОСОБА_4 у будинку №5 по вул.Лермонтова в м.Кременчуці з травня 2016 року підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» №408 від 19.12.2017.
Враховуючи те, що відповідач не проживає у спірному житлі більше року, а його реєстрація у спірному житлі створює перешкоди для власника квартири, викликані необхідністю сплачувати вартість комунальних послуг з урахуванням реєстрації відповідача, а також позбавляє можливості вільно розпоряджатись своїм майном, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №5 по вул.Лермонтова в м.Кременчуці Полтавської області.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн.
Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: м.Кременчук, вул.Лермонтова, 5, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком №5 по вул.Лермонтова в м.Кременчуці Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на корись ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць