Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 766/13703/16-ц

провадження № 61-18510св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.

учасники справи:

заявник (стягувач) - Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»,

суб'єкт оскарження - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області,

боржник - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року, у складі головуючого-судді Дорошинської В. Е., та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2017 року, у складі суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Базіль Л. В.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (далі ПАТ «ЕК «Херсонобленерго»), звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця, суб'єкт оскарження: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні ГТУЮ у Херсонській області).

Вимоги за скаргою мотивовані тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» 1516,03 грн на відшкодування збитків та 243,60 грн судового збору.

На виконання вищезазначеного рішення 04 лютого 2015 року видано виконавчий лист № 666/7710/14-ц, який пред'явлено до примусового виконання до Дніпровського РВДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області, однак повідомленням державного виконавця від 17 жовтня 2016 року повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, з тих підстав, що стягувач не сплатив авансовий внесок відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» вважає вказані дії державного виконавця неправомірними, оскільки заяву було подано 04 жовтня 2016 року через відділення пошти цінним листом з описом, а тому вимога Дніпровського РВДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області про сплату авансового внеску є невмотивованою та безпідставною.

Враховуючи викладене, ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» просило суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області - Зик О. В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання та повернення виконавчого листа від 04 лютого 2015 року №666/7710/14-ц та зобов'язати виконавчу службу прийняти зазначений виконавчий лист до виконання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року скарга ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» задоволена частково.

Визнано незаконним повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 17 жовтня 2016 року прийняте державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області - Зик О. В. та скасовано його. В решті вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги частково, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про виконавче провадження» №1404- VІІІ від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року, а тому державний виконавець під час здійснення виконавчих дій повинен був керуватись Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року, оскільки заяву про примусове виконання рішення суду ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» направило через ХД УДППЗ «Укрпошта» 04 жовтня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсона Головного ГТУЮ у Херсонській області, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що станом на 10 жовтня 2016 року - дату отримання виконавчою службою заяви стягувача, попередня редакція Закону України «Про виконавче провадження», якою не передбачалась обов'язкова сплата авансового внеску при пред'явленні виконавчого документа до виконання, втратила чинність, тому немає підстав для прийняття заяви ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» про примусове виконання рішення суду, оскільки не було сплачено авансовий внесок.

30 березня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року справу за скаргою ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» на дії державного виконавця, заінтересована особа: Дніпровський РВДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області, призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 квітня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що 04 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист на підставі рішення від 16 лютого 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» 1516,03 грн на відшкодування збитків та 243,60 грн судового збору(а.с. 6).

04 жовтня 2016 року ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» направило на адресу Дніпровського районного ВДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області заяву про примусове виконання вищевказаного рішення суду, що підтверджується копією фіскального чеку від 04 жовтня 2016 року ХД УДППЗ «Укрпошта», копією списку № 6240 та витягами з електронної системи ХД УДППЗ «Укрпошта» про відстеження пересилання поштових відправлень (а.с. 7, 14-16).

17 жовтня 2016 року державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області - Зик О. В. винесено повідомлення стягувачу про повернення вказаного виконавчого документа без прийняття до виконання у зв'язку з тим, що стягувач не підтвердив сплату авансового внеску відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 4).

Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року (частина перша Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону).

Частиною другою статті 255 ЦПК України визначено, що письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець мав керуватись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час направлення стягувачем відповідної заяви, тобто станом на 04 жовтня 2016 року, яка не вимагала сплати авансового внеску.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги частково, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, а тому державний виконавець під час здійснення виконавчих дій повинен був керуватись Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, оскільки заяву про примусове виконання рішення суду ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» направило через ХД УДППЗ «Укрпошта» 04 жовтня 2016 року.

Доводи касаційної скарги про те, що станом на 10 жовтня 2016 року - дату отримання виконавчою службою заяви стягувача, попередня редакція Закону України «Про виконавче провадження», якою не передбачалась обов'язкова сплата авансового внеску при пред'явленні виконавчого документа до виконання, втратила чинність, є безпідставними, оскільки ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» подано виконавчий лист із заявою під час дії попередньої редакції Закону, а саме 04 жовтня 2016 року.

Інші доводи касаційної скарги також висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г. І. Усик