Провадження № 2/235/71/18
Справа № 235/5031/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.

за участю представника позивача Мощинської Н.В.

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справуза позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно укладеного договору б/н від 24.02.2011р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банку керувався п.2.1.12.3, п.2.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 36189,94 грн., яка складається з наступного: 1247,34 грн. - заборгованість за кредитом, 29043,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3700 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафі відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1699,52 грн. - штраф (процентна складова), яку просив стягнути з нього в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача Мощинська Н.В. підтримала позов, просила його задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позов, в якому послався на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів існування у нього заборгованості за кредитним договором, а також зробив заяву про застосування позовної давності. На підставі наведеного в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що на підтвердження факту укладеного кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов'язань Банком надані такі належні та допустимі докази: копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, виписка по рахунку, фото клієнта з картою.

В п.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно до Правил користування картою строк дії картки казано на лицевій її стороні. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк пере випущеної карти до останнього дня 01.2015р., отже позивач звернувся до суду з позовом 21.09.2017р., тобто до спливу строку позовної давності.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

24 лютого 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір б/н від 24.02.2011р., згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Під договором приєднання частина 1 ст.634 ЦК України розуміє договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд вважає, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, що підтверджується підписанням ним заяви, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, тобто уклали договір приєднання (а.с.6-31, 80, 83-84).

Факт отримання кредитної картки підтверджується фотографією зі службової камери, на якій зображений відповідач із карткою в руках, і ця обставина відповідачем в судовому засіданні належними та допустимими доказами не спростована (а.с.79).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором.

В підтвердження суми заборгованості по кредиту позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.02.2011р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2, яка станом на 31.07.2017р. становить 36189,94 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1247,34 грн., заборгованості за процентами - 29043,08 грн., в тому числі несплачені проценти на поточну заборгованість - 57,71 грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість - 28985,37 грн., комісія, в т.ч. нарахована комісія - 37000 грн., заборгованість по судовим штрафам - 2199,52 грн. (а.с.4, 5).

Визначаючи суму заборгованості по кредитному договору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідно зазначити наступне.

Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або пересилилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.20 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015р. на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» місто Покровськ (колишній Красноармійськ) відноситься до вказаного Переліку.

Згідно паспорта громадянина України відповідач з 13.07.2006р. зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_1, отже на нього поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем було безпідставно включено до суми заборгованості заборгованість по судовим штрафам в сумі 2199,52 грн., яка підлягає виключенню з розрахунку.

Щодо заяви відповідача та його представника про застосування позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися о суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України встановлює тривалість загальної позовної давності у три роки.

Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

До винесення судом рішення відповідачем зроблено заяву про застосування судом позовної давності.

Підтримуючи позов, позивач виходив з того, що між сторонами досягнуто згоди щодо збільшення строку позовної давності за кредитним договором до 50 років, оскільки це передбачено до п.1.7.31 Умов договір.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем було додано витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. № СП-2010-256, які не містять положень щодо збільшення строку позовної давності. При цьому, в заяві від 24.02.2011р. зазначено, що ОСОБА_2 ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, які разом із заявою складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Крім того, зазначені Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2016р. № 6-2320цс16.

Відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення кого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором та випискою по карті за період з 01.02.2011р. по 14.02.2018р. останній платіж по на погашення кредиту відповідачем було здійснено 25.07.2014р., позивач звернувся до суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 02.10.2017р., отже з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.256, 257, 259, 264, 267, 526, 530, 1054 ЦК України, Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 258 ЦПК України.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 5 червня 2018 року. Повне судове рішення складено 15 червня 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко