Справа № 376/1446/17 Головуючий у І інстанції Віговський С. І.
Провадження № 22-ц/780/2220/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 29.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 376/1446/17 за позовом ОСОБА_6 до Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Особа, яка була залучена до участі у справі, як третя особа - ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у цивільній справі № 376/1446/17 за позовом ОСОБА_6 до Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у цивільній справі № 376/1446/17 позов ОСОБА_6 було задоволено та визнано за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 7 по вул. Ювілейна в с. Антонів, Сквирського району Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 80,30 кв.м., житловою площею 49.30 кв.м., що належав його прадіду ОСОБА_7, який помер 31 січня 1991 року. Рішення суду набрало законної сили 30 червня 2017 року, оскільки ніким з осіб, які брали участь у справі, не оскаржувалося.

Нововиявленими обставинами в рішенні, яке переглядається, заявник вбачає те, що він не був повідомлений про розгляд справи належним чином, оскільки не брав участі при розгляді справи; наявні, як на його думку, обставини, що не були встановлені судом, але є істотними для справи, які не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи. Зокрема, заявник стверджує, що на день смерті 31.01.1991 року ОСОБА_7, крім нього, згідно даних зазначених у погосподарській книзі членами колгоспного двору за адресою: с. Антонів, вул. Ювілейна, 7, були ОСОБА_8, він - ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_9 та позивач (його син) - ОСОБА_6. На день смерті 29.08.1991 року ОСОБА_8, разом з нею за адресою: с. Антонів, вул. Ювілейна, 7, були зареєстровані: він - ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_9 та позивач (його син) - ОСОБА_6. ОСОБА_8 залишила заповіт, посвідчений 22.03.1991 року Антонівською сільською радою Сквирського району Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 6, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день її смерті буде належати її і на що за Законом матиме право, заповіла гр. ОСОБА_10. ОСОБА_10 мати заявника та дочка спадкодавця - ОСОБА_8. Згідно довідки Антонівської сільської ради № 508 від 02.11.2017 року спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла ОСОБА_10 шляхом фактичного вступу в користування та володіння майном. 30 грудня 2017 року ОСОБА_10 померла, і відтоді розбираючи її папери заявнику стало відомо про існування рішення суду у справі № 376/1446/17.

Заявник вважав, що належним відповідачем по справі мали б виступати ОСОБА_10 та він, а не Антонівська сільська рада, що є неналежним відповідачем по справі, оскільки саме їх майнові права були порушені ухваленим рішенням. Крім того, розглядаючи справу суд першої інстанції не з»ясував належність спірного майна спадкодавцю, коло спадкоємців, не перевірив доводи позивача з приводу відмови від спадщини іншими спадкоємцями. В зв'язку з викладеним, заявник просив скасувати рішення суду у справі № 376/1446/17 від 19.06.2017 року у звязку з нововиявленими обставинами та призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у цивільній справі № 376/1446/17 за нововиявленими обставинами та залишено відповідне судове рішення в силі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, третя особа - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову.

При цьому, апелянт зазначає, що місцевим судом не враховано і не досліджено той факт (а сільська рада, як відповідач, не надала даних доказів) про те, що на день смерті його діда ОСОБА_7 (помер 31 січня 1991 року) та його баби ОСОБА_8 (померла 29 серпня 1991 року) він був зареєстрований та проживав спільно з останніми, вів з ними спільне господарство, доглядав їх. Тобто, фактично, на момент їх смерті апелянт прийняв спадщину останніх шляхом спільного проживання тощо (в розумінні діючої норми закону на той час).

Крім того, вважає, що місцевим судом не досліджено і не взято до уваги той факт, що з 06.01.1988 року і по даний час він зареєстрований та проживає у спірному житловому будинку № 7 по вул. Ювілейна в с. Антонів Сквирського району Київської області, що підтверджується відміткою в паспорті серії СК № 702661 та довідками сільської ради від 02.11.2018 року за №№ 505, 506. Дане домогосподарство по даний час доглядає і утримує він. Іншого житла не має.

Посилається на те, що при розгляді його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 376/1446/17, судом порушено його право на захист, як сторони по справі, оскільки при слуханні справи за позовом ОСОБА_6 до Антонівської сільської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права на майно в порядку спадкування, судова повістка на його імя судом була відправлена не на його адресу: 09052, с. Антонів, вул. Ювілейна, 7 Сквирського району Київської області, а на іншу невідому адресу: 09150, с. Фурси Білоцерківського району Київської області, зазначену позивачем у позові, що унеможливило його участь у справі з вини суду.

Крім того, судом взагалі не досліджене бездоказове твердження позивача ОСОБА_6 про те, що апелянт відмовився від прийняття спадщини на його користь, оскільки останнім, в жодному випадку, даний факт не доведено. Доказів документального характеру з цього приводу до суду не подано.

Викладені обставини в своїй апеляційній скарзі вважає тими нововиявленими обставинами, що підтверджують та обгрунтовують його заяву про перегляд судового рішення у цивільній справі № 376/1446/17 за позовом ОСОБА_6 до Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзив не подавався.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у цивільній справі № 376/1446/17 за нововиявленими обставинами та залишаючи відповідне судове рішення в силі, місцевий суд керувався вимогами п. 1 ч. 3 ст.429 ЦПК України, та виходив з того, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві як на нововиявлені, не можуть вважатись такими, оскільки вони існували на час розгляду справи, але були такими, що не входили до предмета доказування у справі та не впливали на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі; ці обставини не підтверджуються фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення; ці обставини не обґрунтовують вимоги заявника та не мають іншого істотного значення для правильного вирішення справи; процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів, неналежне виконання судом обовязків щодо встановлення складу учасників судового розгляду, належного відповідача) не вважаються нововиявленими обставинами та не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки такі обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Проте, колегія суддів із такими висновками в повній мірі не погоджується, так як вони не узгоджуються із матеріалами справи та зроблені з порушенням норм процесуального права.

Оскаржувану ухвалу постановлено з огляду на те, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у цивільній справі № 376/1446/17 позов ОСОБА_6 було задоволено та визнано за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 7 по вул. Ювілейна в с. Антонів, Сквирського району Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 80,30 кв.м., житловою площею 49.30 кв.м., що належав його прадіду ОСОБА_7, який помер 31 січня 1991 року. Рішення суду набрало законної сили 30 червня 2017 року, оскільки ніким з осіб, які брали участь у справі, не оскаржувалося.

Згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.1981 року "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили", як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд (наприклад, виявлення факту, що сторона буда недієздатною, угода чи актовий запис недійсні, що є або скасований заповіт на майно, наявність даних про недійсність розірваного судом шлюбу, вказівки Конституційного Суду України про преюдиціальність його рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів, пов'язаних із правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта тощо). Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ЦПК.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

З рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у цивільній справі № 376/1446/17 та доказів, доданих до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що суд першої інстанції визнав спадкодавцем щодо спірного будинку прадіда позивача ОСОБА_7, який помер 31 січня 1991 року на підставі лише технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 17 грудня 1996 року, який не є належним та допустимим доказом наявності у померлого права власності на спірний будинок. При цьому, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що право власності на спірний житловий будинок коли небудь належало померлому. Суд у своєму рішенні посилається на погосподарські книги, витяги з яких в матеріалах справи відсутні, довідки реєструючи органів, сільради, також, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд у своєму рішення посилається на ту обставину, що апелянт, як спадкоємець відмовився від спадщини на користь позивача, при цьому в матеріалах справи такі докази відсутні, і судом ця обставина, також, не встановлювалася.

Таким чином, суд помилково вважав, що заявником не обґрунтовано та не доведено, що обставини, визначені пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, на які у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами він посилається як на підставу свої вимог, не входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі; ці обставини підтверджуються фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення; ці обставини обґрунтовують вимоги заявника і мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки існували на час ухвалення судом рішення по справі, не були встановлені судом, однак повністю спростували б факти, покладені в основу судового рішення, та вплинули на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказані обставини були відомі суду, то зміст судового рішення був би іншим.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у цивільній справі № 376/1446/17 за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 1 ч. 3 ст.429 ЦПК України та залишення рішення суду першої інстанції в силі порушує норми процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Частиною 4 ст. 429 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду;

3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Відповідно до ч.1 ст. 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу ІІІ цього кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів вважає, що оскільки подана заява стосується перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, а апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити заяву і переглянути рішення суду першої інстанції та ухвалити відповідне рішення суду, як суд першої інстанції, слід застосувати норми ст. 379 ЦПК України.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, апеляційний суд розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За вказаних обставин, ухвала не може вважатись постановленою з додержанням вимог закону, і відповідно до ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І. Олійник

ОСОБА_2