Справа №639/7601/17
Провадження №2/639/615/18
29 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Тіщенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
22.12.2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4, в якій позивачі просять: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 75 976, 80 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 5 000 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року у розмірі 557,78 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 12 000 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 2132, 79 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 15 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 19.06.2016 року близько 11-30 години сталася дорожньо-транспортна подія, в якій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Volkswagen Тоuаureg, державний знак НОМЕР_1, на підїзній дорозі до міжнародного аеропорту в районі повороту до санаторія «Роща» з явними ознаками алкогольного спяніння, не переконався, що здійснення маневру буде безпечним, здійснив маневр ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Під час зіткнення, в автомобілі Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, знаходилися два пасажири: ОСОБА_2, ОСОБА_3, які отримали легкі тілесні ушкодження. Вина ОСОБА_4 ним визнається повністю, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2017 року.
При цьому в позові зазначено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, на підставі свідоцтва про держану реєстрацію транспортного засобу від 26.08.2003 року. Внаслідок вказаного ДТП, ОСОБА_1 спричинена матеріальна шкода через ушкодження належного йому транспортного засобу, у звязку з чим він звернувся до Харківського НДІСЕ їм. Засл. проф. ОСОБА_6 для визначення розміру матеріального збитку автомобіля Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП від 19.06.2016 року. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 727 від 08.11.2017 року величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП від 19.06.2016 року приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 75 976, 80 грн. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1
Пасажирам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які отримали легкі тілесні ушкодження також була завдана матеріальна шкода у вигляді шкоди здоровю та ними було понесені витрати на лікування, а саме ОСОБА_2 понесені витрати на лікування у розмірі 557,78 грн., ОСОБА_3 понесені витрати на лікування у розмірі 2132, 79 грн., які також підлягають відшкодування відповідачем.
Крім того, ОСОБА_1 даним ДТП і пошкодженням у ДТП належного йому автомобілю заподіяна моральна шкода, яка полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому при ДТП, у суттєвому погіршенні стану майна, яке на тривалий час виключало можливість його використання за призначенням, у тих негативних наслідках, що настали для позивача, у побутових незручностях, у тому, що позивач був обмежений у пересуванні через відсутність власного автомобіля і можливості ним користуватись за призначенням як засобом проїзду і перевезення, що потребувало від нього додаткових і суттєвих зусиль для організації звичайного способу життя. Отже, розмір моральної шкоди, яку ОСОБА_1 зазнав у звязку із пошкодженням його транспортного засобу, він оцінює у розмірі 5 000 гривень, які просить стягнути з відповідача.
Внаслідок ДТП 19.06.2016 року ОСОБА_2 були спричинені легкі тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лобної області справа. Пошкодження зв'язок правого колінного суглоба. Забій мяких тканин, ссадини. Внаслідок зазнаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні, витрачав на це грошові кошти, відчував себе в безпорадному стані, відчував незручності і в переживав негативні емоції, що негативно сказалися на його психоемоційному стані. Отже, розмір моральної шкоди, яку ОСОБА_2 зазнав у звязку із ушкодженням його здоров`я, він оцінює в розмірі 12 000 гривень.
Внаслідок ДТП від 19.06.2016 року ОСОБА_3 були спричинені легкі тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку, численні забійні рани надбровної області зліва та справа, скулової області зліва. Забій мяких тканин обличчя, підшкірні гематоми. Перелом кісток носу без зміщення. В момент отримання тілесних ушкоджень, потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя. В подальшому ОСОБА_3 був вимушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування ОСОБА_3 почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування. В період стаціонарного лікування він потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, а саме: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Отже, розмір моральної шкоди яку ОСОБА_3 зазнав у звязку із ушкодженням його здоров`я, він оцінює у розмірі 15 000 гривень.
У звязку з викладеним ,позивачі змушені були звернутися до суду з даним позовом.
16.01.2018 року позовна заява ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.04.2018 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивачі та їх представник подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2017 року відносно ОСОБА_4 за ст. 124, ст. 130 ч.1 КУпАП закрито провадження по справі у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При цьому у вказаній постанові встановлено, що 19.06.2016 року близько 11-30 годин ОСОБА_4, керуючи автомобілем Volkswagen Тоuаureg, державний знак НОМЕР_1, на підїзній дорозі до міжнародного аеропорту в районі повороту до санаторія «Роща» з явними ознаками алкогольного спяніння, не переконався, що здійснення маневру буде безпечним, здійснив маневр ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_7 пройшов медичний огляд в Обласному наркологічному диспансері, згідно висновку №1458 від 19.06.2017 року знаходився в стані алкогольного спяніння. Також в постанові зазначено, що крім повного визнання своєї провини, факт вчинення адміністративних правопорушень підтверджується також протоколами про адміністративні правопорушення БР №027247 від 05.07.2017 р.; БР №026179 від 05.07.2017 р., які були складені компетентною особою, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, поясненнями свідків, постановою про закриття кримінального провадження від 31.05.2017 року, протоколом огляду місця події від 19.06.2016 року, висновками експертів. У звязку з чим суд вважав доведеним наявність в діянні ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та 124 КУпАП. Зазначене підтверджено копією відповідної постанови (а.с.6)
Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ХАС №680147, виданого 26.08.2003 року (а.с.7).
Судом досліджено також матеріали адміністративної справи №639/4076/17 провадження №3/639/1576/17, №3/639/1577/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що під час зіткнення в автомобілі Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, знаходилися два пасажири: ОСОБА_2, ОСОБА_3, які отримали легкі тілесні ушкодження і були доставлені до ХМКЛШМНД ім. О.І. Мещанінова. В матеріалах адміністративної справи також містяться відповідні висновки судово-медичних експертиз.
Згідно з висновками судово-медичних експертиз № 776-А/16 від 06.07.2016 року, № 909-А/16 від 27.07.2016 року та № 1174-А/16 від 26.10.2016 року у ОСОБА_3 мали місце наступні ушкодження: травма голови у формі ЗЧМТ, струс головного мозку, закритого перелому кісток носа без істотного зміщення, множинних забитих ран надбрівної області зліва і справа, виличної області зліва, синці обличчя; травми шиї у вигляді ротаційного підвивиху першого шийного хребця вправо. По ступеню тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Мається причинно-наслідковий зв'язок між тілесними ушкодженнями і дорожньо-транспортною подією від 19.06.2016 року.
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 779-А/16 від 01.07.2016 року, № 1175-А/16 від 20.10.2016 року та № 494-КЕ/2016 від 28.03.2017 року у ОСОБА_2 мали місце наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю забійної рани в лобній ділянці голови праворуч з переходом її на верхню повіку правого ока; множинні садна на правій гомілці, правій кисті та за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Мається причинно-наслідковий зв'язок між тілесними ушкодженнями і дорожньо-транспортною подією від 19.06.2016 року.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Щодо майнової шкоди, то за своєю правовою природою зобовязання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобовязанням. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.
Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо).
Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.
Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним.
Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, 1187 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи.
З моменту, коли сталася ДТП у позивачів виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди.
Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди.
Щодо моральної шкоди, то за ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.
Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме винний водій.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.
Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі у своїй позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, при цьому відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов з відповідними запереченнями та доказами не надав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Задовольняючи позов в повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір за майнову вимогу 786, 67 грн. та за немайнову вимогу в розмірі 640 грн., встановлені Законом України «Про судовий збір» на день звернення з позовом 22.12.2017 року. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів сплачений ними при зверненні з позовом судовий збір в розмірі 809, 77 грн., крім того з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 653, 10 грн., який не сплачувався позивачами при зверненні з позовом.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76-82, 95, 141, 228, 229, 235, 244, 245, , 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 75 976 (сімдесят пять тисяч девятсот сімдесят шість) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 557 (пятсот пятдесят сім) гривень 78 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкодуу розмірі 2 132 (дві тисячі сто тридцять дві) гривні 79 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень
Стягнути з ОСОБА_4 Петровичана користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 809 (вісімсот девять) гривень 77 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 Петровичана користь держави судовий збір в розмірі 653 (шістсот пятдесят три) гривні 10 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:318004952, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в`їзд Партизанський, буд.16;

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7;

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН: НОМЕР_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Повне рішення складено 12.06.2018 року.

Суддя Н.В. Баркова