Справа № 214/2515/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 червня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить: визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 21929462 від 19.02.2009, реєстраційний номер 264773, номер запису 240 в книзі 68П-240 ОСОБА_2 володіє на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності є договір купівлі - продажу ВМВ № 989250 від 11.02.2009, зареєстровано в реєстрі за № 474.

На підставі договору купівлі - продажу 1/2 частку квартири від 07 квітня 2018 року ОСОБА_2 придбала у власність іншу 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, в результаті чого набула право власності на всю квартиру АДРЕСА_1. В квартирі, яка повністю належить на праві власності ОСОБА_2, зареєстрований ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На сьогоднішній день ОСОБА_4 два з половиною роки фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_1, не подає жодних звісток про себе. Її намагання з'ясувати його місцезнаходження, не призвели до успіху.

Факт не проживання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актом про не проживання від 19.04.2018 року.

Місцезнаходження ОСОБА_4 їй невідомо, зв'язку з ним особисто

немає. Весь цей час несе тягар сплати комунальних платежів за всіх зареєстрованих в квартирі осіб на своїх плечах, що суттєво порушувало і порушує її права. На сьогоднішній день у неї є нагальна потреба розпорядитися своєю власністю та реалізувати належне їй майно, оскільки їй швидко потрібні кошти на вирішення особистих питань. Реєстрація ОСОБА_4 в її квартирі суттєво заважає їй у здійсненні повноважень власника, а оскільки місцезнаходження ОСОБА_4 невідомо, тому і виникла необхідність для вирішення вказаного питання в судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України в частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до статті 16 ч. 2 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є припинення дії, яка порушує право.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року 6- 57цс11 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).

Згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 не проживає більше року, а точніше два з половиною роки за адресою АДРЕСА_1, не несе жодних витрат по утриманню вказаної квартири, він вважається таким, що втратив право користування нею. Жодних домовленостей між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо зберігання за ним вищевказаного житлового приміщення немає.

Отримання рішення суду необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-1V.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, від представника позивачки надійшла заява, згідно якої остання позов підтримала повністю, просить розглянути справу за її відсутності. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: витяг про реєстрацію права власності (а.с.9), договір купівлі - продажу (а.с.10), витяг з державного реєстру (а.с.12), договір купівлі - продажу (а.с.13-14), акт (а.с.15), повідомлення (а.с.19).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: витяг про реєстрацію права власності (а.с.9), договір купівлі - продажу (а.с.10), витяг з державного реєстру (а.с.12), договір купівлі - продажу (а.с.13-14), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири АДРЕСА_1 у власності позивачки.

Суд вважає належними доказами: акт (а.с.15), повідомлення (а.с.19), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі АДРЕСА_1 та його відсутність у зазначеній квартирі.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Квартира АДРЕСА_1 є власністю позивачки, що встановлено витягом про реєстрацію права власності (а.с.9), договором купівлі - продажу (а.с.10), витягом з державного реєстру (а.с.12), договором купівлі - продажу (а.с.13-14),

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач, що вбачається зповідомлення (а.с.19).

Відповідач у спірній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, що встановлено актом (а.с.15).

Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 відсутній в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню,

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, персональний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 8 червня 2018 року.

Суддя В.М. Прасолов