Номер провадження: 22-ц/785/474/18
Номер справи місцевого суду: 521/7996/13-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Урум Т.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект»

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішенняМалиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 27 листопада 2013 року в складі судді Коблової О. Д.,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 р. позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення боргу за споживчим кредитом, наданим 14.12.2006 р. в сумі 74500 доларів США ОСОБА_2 У позовній заяві посилався на те, що на забезпечення виконання в заставу був прийнятий будинок та земельна ділянка, за адресою:Одеська область, с.В.Дальник, вул.Хлібодарська, а також договір поруки, поручителем за яким виступила ОСОБА_3 Відповідачка порушила умови виконання зобовязання, внаслідок чого виник борг в розмірі 80901,22 долари США. 13.02.2013 р. АТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за договором факторингу ТОВ «Кей Колект», який і звернувся з позовом до суду.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 27 листопада 2013 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, 17.02.2017 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 27 листопада 2013 року.

11 липня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволені заяви про перегляд заочного рішення.

Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, якою просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що при прийняті оскаржуваного рішення були порушені вимоги ст.60 ЦПК України в частині належності доказів на підтвердження боргу; ТОВ "Кей-Колект" є неналежним позивачем, оскільки не має права здійснювати факторингові операції та отримувати права та обовязки кредитора по відповідному кредитному договору; в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують отримання позичальником 74 500 доларів США; в матеріалах справи є довідка-рахунок заборгованості за кредитним станом 18.02.2013 року з якої вбачається, що позовна заява подана з порушенням термінів позовної давності; справу розглянуто без участі відповідача.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 14.12.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 74500 доларів США, а ОСОБА_2 зобовязалась повернути кошти не пізніше 14.12.2013 р. зі сплатою процентів за користування (а.с.16-19).

14.12.2006 р. на забезпечення кредитного договору з ОСОБА_3 був укладений договір поруки, а 26.02.2009 р. додаткова угода, якою сума кредитного договору визначена в розмірі 54088,64 дол. США., строк зобовязання збільшений до 16.12.2023 р. (а.с.20,21).

ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконувала, що надало право на дострокове повернення кредиту, заборгованість складається з боргу за тілом кредиту 53526,98 доларів США, за відсотками 27374,24 долари США, разом на суму 80901,22 дол.США.

13.02.2013 р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу №2, за яким банк відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, а недотримання цього надає право на дострокове стягнення боргу в повному обсязі.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону.

Факт укладання кредитного договору та договору поруки, додаткового договору підтверджується самими договорами із підписами відповідачів, відтак є встановленим.

На спростування доводів апеляційної скарги позивачем наданий детальний розрахунок боргу (а.с.244-249), справжність якого ОСОБА_2 не спростовано, надані нею квитанції (а.с.201-223) відображені та враховані у розрахунку, відтак вважати недоведеною суму боргу не можна.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з таких правил і без надання первинних бухгалтерських документів підтверджено укладання кредитного договору, та неповернення боргу в розмірі, визначеному умовами договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитні кошти отримані не були, належним чином не підтверджені, при цьому ОСОБА_2 в особі представника представлені квитанції про оплату боргу (а.с.201-223), що свідчить про неоспорення нею умов договору, а також його виконання банком.

Меморіальним ордером від 14.12.2006 р. підтверджується, що ОСОБА_2 отримано 74500 дол. США (а.с.243).

Крім того, з додаткової угоди вбачається (а.с.21), що сума кредиту в 2009 р. була зменшена до 54088,64 дол. США, розрахунок боргу свідчить про те, що вимоги за тілом кредиту за межі цієї суми не виходять.

Договір споживчого кредиту вважається укладеним з часу його підписання, а не отримання коштів, тому з огляду і на такі правила, підставою для скасування рішення наведені доводи бути не можуть.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом ухвалене рішення без застосування строків позовної давності до уваги не приймаються, оскільки навіть за умов пропуску строку по певним платежам суд вправі застосувати строк позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3ст.267 ЦК України).

Заява про застосування строку позовної давності в справі на стадії розгляду справи судом першої інстанції відсутня.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача ТОВ «Кей-Колект» права вимоги підставою для скасування рішення суду бути не можуть, виходячи з наступного.

Договором факторингу від 13.02.2013 р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», а також договором відступлення права вимоги підтверджується, що банк відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.233-242).

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязання, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

ОСОБА_2 не надано доказів виконання зобовязання первісному кредитору, договір факторингу та відступлення вимоги у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, тому виходячи з презумпції правомірності правочину та таких фактичних обставин доводи про відсутність права вимоги у позивача не ґрунтуються на законі.

Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_2, проте такі обставини не є ознакою порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.77,78), неявка в судове засідання, в якому ухвалене рішення, була повторною, вона двічі зверталася із заявою про відкладення розгляду справи, і заява про відкладення розгляду справи була повторною, без надання доказів на підтвердження поважності причин неявки до суду (а.с.67,72).

Таким чином, ОСОБА_2 на власний розсуд обрала спосіб участі у справі, а тому доводи апеляційної скарги про позбавлення її права участі в суді першої інстанції, порушення вимог Конвенції про право на справедливий суд матеріалами справи не підтверджуються.

З огляду на викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 27 листопада 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: