Постанова
Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 761/38877/17
Номер провадження 22-ц/796/4798/2018
Головуючий у суді першої інстанції В.О. Волошин
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
08 червня 2018 року місто Київ

Номер справи 761/38877/17

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Поливач Л.Д. (суддя доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Військова частина НОМЕР_1

розглянувши у приміщенні Апеляційного суду міста Києва у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року, постановлену у складі судді Волошина В.О. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва (інформація про час та дату складення повної ухвали відсутня).

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, мотивованим тим, що вона працювала у військовій частині на посаді кравця роти матеріального забезпечення, звільнилася за власним бажанням 01.08.2014 року, про що зроблено запис у трудовій книжці. Заробітну плату за липень 2014 року при звільненні вона не отримала, також не отримала компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік. Стосовно даного питання зверталася із заявою до Генеральної прокуратури, відповіддю від 08.10.2015 року їй було повідомлено, що заяву буде розглянуто у Генеральному штабі Збройних сил України. Згідно відповіді штабу Збройних сил України заробітна плата їй виплачена, заборгованості щодо компенсації за невикористану відпустку немає. Вважає своє право на отримання належних їй при звільненні виплат порушеним, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (по день фактичного розрахунку), з урахуванням індексу інфляції станом на 01.11.2017 року у сумі 185280,12 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні було залишено без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року зазначену позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, відкрити провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у новому складі суду, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду про неусунення недолікив фактичним обставинам справи, що мають значення для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі.

Зазначила, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви порушив норми процесуального права, а саме положення статей 175, 177 ЦПК України, оскільки її звільнено від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви до суду (спір виник з трудових правовідносин), та за законом вона звільнена від обов`язку подачі копій документів доданих до позовної заяви. Вважає, що суд в супереч вимог закону постановив оскаржувану ухвалу, у зв`язку із чим у неї виникає сумнів в неупередженості судді.

Зважаючи на положення п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У відповідності до вимог п.13 ст.7, п 6. ч.1 ст. 353, ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що зазначений спір вже вирішувався у судовому порядку.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні 27.10.2017 року (а.с. 1-5).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні було залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків з дня отримання ухвали позивачем.

Одним з недоліків в ухвалі суд зазначив, що позивачем не подано копії позовної заяви для відповідача, а тому необхідно подати до суду (з урахуванням інших недоліків позовної заяви) копію уточненої позовної заяви відповідно до кількості учасників процесу, а саме для відповідача.

На усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 01.11.2017 року (копію якої отримано позивачем 22.12.2017 року) 26.12.2017 року позивачем було направлено до суду уточнену позовну заяву з додатками (а.с. 11-22), але копію уточненої позовної заяви для відповідача позивач не подавала до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року вказану позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Так, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не виконано вимоги ухвали про усунення недоліків у повному обсязі, а саме не надано копії позовної заяви для відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції як законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно вимог ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, повинен перевірити дотримання позивачем вимог статей 119 і 120 ЦПК України (у редакції до набрання чинності Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) щодо форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України (у редакції до набрання чинності Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали, що і було зроблено судом першої інстанції.

Так, частиною 1 статті 120 ЦПК України (у редакції до набрання чинності Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Частиною другою статті 120 ЦПК України (у редакції до набрання чинності Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) передбачено, що правила цієї статті щодо подання копій документів доданих до апеляційної скарги не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин.

Тобто, позивач повинна була на виконання вимог ухвали про усунення недоліків, серед іншого, подати до суду копію позовної заяви для відповідача, оскільки законодавець звільнив позивачів у позовах, що виникають з трудових правовідносин, лише від обов`язку подавати до суду копії документів, що додаються до позовної заяви, а не від подачі самої копії позовної заяви для інших сторін та третіх осіб.

За таких обставин, суд вірно залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху з цих підстав та у подальшому повернув позовну заяву позивачеві, оскільки вона не виконала вимог ухвали суду від 01.11.2017 року в цій частині, не подала до суду саме копію позовної заяви (а не копії доданих до позовної заяви документів), яку суд зобов`язаний вручити відповідачеві у випадку відкриття провадження у справі.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон № 2147 від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Так, п.11 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, із наведеної норми закону вбачається, що під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі 11.01.2018 року застосуванню підлягали норми ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, а тому і вимоги ухвали суду від 01.11.2017 року щодо усунення зазначених в ній недоліків, підлягали виконанню у порядку визначеному ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Так, вимоги до позовної заяви викладені у статті 175 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року).

Частиною 1 статті 177 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Правила цієї статті щодо подання копій документів (а не копії позовної заяви) не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин.

Відтак хибними є доводи апеляційної скарги у тому, що позивач звільнена від обов`язку подавати до суду копію позовної заяви для відповідача на підставі ч. 2 ст. 177 ЦПК України, а тому такі доводи колегією суддів оцінюються критично, оскільки вони суперечать наведеним вище нормам процесуального права.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги у тому, що суд безпідставно повернув позовну заяву через несплату судового збору, оскільки такого недоліку як несплачений судовий збір в ухвалі від 01.11.2017 року суд не зазначав та підстав повернення позову через несплату судового збору в ухвалі від 11.01.2018 року не вказано.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву дійшов вірного висновку про те, що позивачем станом на 11.01.2018 року не усунуто у повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі від 01.11.2017 року, оскільки позивачем у визначений судом строк не було надано копію позовної заяви для відповідача.

Отже, судом першої інстанції належним чином з`ясовано та надано вірну оцінку вказаним обставинам, залишення судом позовної заяви без руху із зазначеної підстави (ненадання копії позовної заяви) ґрунтується на вимогах закону та ніяким чином не порушує права позивача, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги повністю спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позову заявнику є законним та обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення скарги, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить. Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до невірного розуміння заявником вимог чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 VІІІ, ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд -

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 08 червня 2018 року.

Судді:
Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна