Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018 Справа №607/3968/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Грицака Р.М.,

за участю секретаря Григорусь О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з навчанням,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 державний університет внутрішніх справ (далі ЛьвДУВС) предявив суд позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 20'499,81 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до наказу ЛьвДУВС № 297 від 06 серпня 209 року відповідач був зарахований до цього навчального закладу курсантом першого курсу денної форми навчання. 24 серпня 2009 року між ЛьвДУВС, ГУ МВС України в Тернопільській області та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до пункту 2.3.6 вказаного договору відповідач зобовязався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі. Сама така обставина і наступила відповідно до наказу МВС України у Тернопільській області № 292 о/с від 29 вересня 2015 року, яким відповідача звільнено з ОВС за власним бажанням згідно пункту 64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Згідно з проведеним розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеним відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року, Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ЛьвДУВС у вказаній сумі. У зв'язку з тим, що у добровільному порядку ОСОБА_2 не здійснив зазначеного відшкодування позивач просить позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач повторно у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на наступне:

відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ передбачено порядок підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах офіцерського складу.

Так, зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, слухачами.

З громадянами України курсантами вищого військового навчального закладу (яким виповнилося 18 років), військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання).

Наказом ЛьвДУВС № 334 від 06 серпня 2009 року відповідач ОСОБА_2 був зарахований з серпня 2009 року курсантом першого курсу денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом прав, спеціальністю правознавство, за державним замовленням.

24 серпня 2009 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565 XII «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ЛьвДУВС та ГУ МВС України в Тернопільській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі Договір).

У пункті 2.1.3 Договору позивач зобов'язався забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2.3.5 Договору передбачено, що після закінчення навчання відповідач зобовязується прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначений ГУ МВС України в Тернопільській області, і відпрацювати не менше трьох років.

У відповідності до пункту 2.3.6. Договору у разі відрахування з навчального закладу звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до пункту 3.2 Договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (пункт 4.1 Договору).

У пункті 4.4 Договору визначено, що у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати на утримання їх стягнення здійснюється в судовому порядку.

Наказом начальника Управління МВС України в Тернопільській області № 292 о/с від 29 вересня 2015 року старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, оперуповноваженого сектору розкриття незаконного заволодінь автотранспорту ВКР КМ Тернопільського МВ, звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил за пунктом 64 «Ж» ( за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

На момент виникнення спірних правовідносин, підстави та порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України були врегульовані, а тому і підлягають до застосування у даній справі, чинними на той час Законом України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року, постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313, про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (далі Порядок № 313), а також діючими на даний час Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року (далі Порядок № 964) та Порядком розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженим наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 (далі Порядок № 419/831/240/605/537/219/534).

У відповідності до статті 18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Згідно частини 6 вказаної статті Закону курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

У відповідності до пунктів 3, 4 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат, установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно пункту 5 Порядку № 964, витрати на навчання відшкодовуються в повному обсязі курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, за період навчання, що перевищує цей строк.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення ; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з пунктами 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.6. Порядку розрахунку витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов'язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях. До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Оскільки відповідач після закінчення навчання звільнився з органів внутрішніх справ до сплину перших трьох років, він має відшкодувати позивачу фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі.

Розмір витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у ЛьвДУВС складає 20'499,81 грн., з яких: витрати на грошове забезпечення 9'094,37 грн.; витрати на продовольче забезпечення: 4'588,79 грн.; витрати на речове забезпечення: 2'658,97 грн.; оплата вартості комунальних послуг та спожитих носіїв: 4'157,68 грн. Вказане підтверджується довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням у ЛьвДУВС випускника факультету з підготовки слідчих Лазути Ю.Ю. за період з серпня 2009 по червень 2013 року № 22 від 23 лютого 2016 року.

Належних і допустимих доказів, які б спростовували факт витрачання позивачем коштів у зазначеному розмірі на утримання відповідача у навчальному закладі протягом зазначеного періоду або невідповідності розміру цих витрат вимогам діючих нормативних актів, відповідач не надав.

25 квітня 2016 року, 26 травня 2017 року та 04 жовтня 2017 року позивач надсилав відповідачу претензії № 8/578, 8/190, 8/435, відповідно, згідно з якими йому запропоновано сплатити 20'499,81 грн. витрат на його утримання у ЛьвДУВС.

Однак такого такої сплати відповідачем проведено не було.

Враховуючи наведене вище та те, що витрати, пов'язані з утриманням ОСОБА_2 у вищому навчальному закладі у вказаній сумі ним не відшкодовано, така заборгованість підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

В силу вимог частини 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір, сплачений при предявленні цього позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, ст. 289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ (місцезнаходження: вул. Городоцька, 26, м. Львів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 08571995) витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 20'499 (двадцять тисяч чотириста девяносто девять) грн. 81 коп. та 1'762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області, у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складений та підписаний судом 29 травня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_3