Справа № 523/929/18
Провадження №2/523/1995/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.01.2018р. звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власницею вказаної квартири. Відповідачем є колишня дружина її сина ОСОБА_3 З 01.01.2017 року вона забрала свої речі, пішла жити за іншою адресою, яка позивачу не відома. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача в квартирі приводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та порушує права позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, адвокат ОСОБА_4 надав клопотання про розгляд справи в його відсутності, в якому не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, викликалася належним чином, поштові повідомлення повернулися з зазначенням «за закінченням терміну зберігання». В силу вимог ч.7 ст.128 та ч.10 ст.130 ЦПК України та неповідомлення відповідачем адреси фактичного місцезнаходження, суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності відповідача.

З письмової згоди представника позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно свідоцтва про право власності від 31.07.2008р., виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, яке посвідчує, що кварира АДРЕСА_1, в цілому дійсно належить ОСОБА_1, на праві приватної власності. (а.с.6).

Згідно довідки від 18.01.2018 р. (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) на житловій площі в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3- син власника, ОСОБА_5-внук, та ОСОБА_2, яка зареєстрована за вищевказаною адресою з 04.04.2014 р. (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації, складеним 19.12.2017р. сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, підписи яких завірені керівником ЖК «Суворовський» Кучинською К.Н., відповідач ОСОБА_2 з січня 2017 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з нормами ч.1 ст.156 ЖК України, члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі понад один рік не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом.

Відповідно до ст.7 Закона України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача факту непроживання відповідача без поважних причин понад один рік, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 втратила право користування житлом, тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273,280, 281,282,284, 354-355, пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його складення та підписання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 08.06.2018 р.

Суддя: