ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2807/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, про відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням договору,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6

представник відповідача: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, відповідач) про відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням договору про надання послуг, в сумі 14 500 грн..

Позов обґрунтований такими обставинами. 17.01.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого відповідач зобов'язалася надати позивачу послуги по оформленню технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна після його реконструкції, отримання нового правовстановлюючого документа на цей об'єкт та його державній реєстрації. Відповідачем було належно виконано послуги щодо оформлення технічного паспорта та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, проте послуги щодо здійснення державної реєстрації нерухомого майна було надано неналежним чином. З метою внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, який при здійсненні реєстраційних дій допустив порушення законодавства України, а саме: не повернув оригінал договору дарування нерухомого майна; некоректно вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Внаслідок неналежного надання послуг щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно третьою особою, залученою відповідачем для виконання умов договору, позивача було обмежено у праві повноцінно розпоряджатись нерухомим майном, внаслідок чого вона змушена була самостійно відновлювати свої права. З метою повернення оригіналу правовстановлюючого документа та виправлення помилки у записі про право власності позивач уклала з ТОВ «Юридична компанія «Правовий Альянс (Київ)» договір про надання юридичних послуг від 19.05.2017. Отже внаслідок неналежного надання послуг відповідачем позивачу завдано реальних збитків у розмірі вартості юридичних послуг в сумі 14 500 грн. Належним чином виконуючи зобов'язання за договором, відповідач могла самостійно та за власний рахунок здійснити усі дії, що були вчинені позивачем та залученою нею юридичною компанією з метою повернення оригіналу правовстановлюючого документа та виправлення помилки в реєстраційному записі, однак таких дій вона не вчинила.

У заявах по суті справи відповідач виклала заперечення на позов, у яких послалась на такі обставини.

За умовами договору відповідач зобов'язалася надати позивачу послуги щодо отримання технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, отримання нового правовстановлюючого документа на об'єкт нерухомого майна та його реєстрацію. Вказані послуги надані відповідачем у повному обсязі: було отримано та передано позивачу новий технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; було здійснено у нотаріуса державну реєстрацію прав позивача на об'єкт нерухомого майна та отримано від нотаріуса і передано позивачу Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказаний витяг є новим правовстановлюючим документом на об'єкт нерухомого майна. Відтак договір дарування нерухомого майна від 12.09.2015, який подавався нотаріусу для здійснення реєстраційних дій, за будь-яких обставин не є новим правовстановлюючим документом, а у позивача відсутні правові підстави вимагати від відповідача виконання дій, не передбачених договором. Більш того державна реєстрація нерухомого майна здійснюється виключно уповноваженими особами, а тому на виконання договору відповідач могла лише вчиняти дії щодо подачі необхідних документів суб'єкту державної реєстрації, але не могла і не мала права впливати на професійну діяльність нотаріуса. Зі змісту позовної заяви вбачається, що саме нотаріус допустив порушення законодавства, що призвело до порушення інтересів позивача. Окрім того позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона зверталась до відповідача з проханням та/або вимогою усунення будь-яких недоліків правовстановлюючих документів, а помилка у довіреності в частині адреси відповідача допущена самим позивачем. Оскільки вини відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між її діями і виниклою шкодою немає, позов заявлено до неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 11.12.2017 (протокольною) до участі у справі було залучено як третю особу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича (далі по тексту - нотаріус, державний реєстратор, третя особа).

Нотаріус надав подав свої заперечення проти позову, у яких послався на необґрунтованість тверджень позивача про порушення ним законодавства України. Зазначив, що починаючи з 2016 р., з моменту набрання чинності нової редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не існує процедури видачі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку з його реконструкцією, як це було передбачено до цих змін, а право власності особи на об'єкт нерухомого майна підтверджується відомостями, що містяться в Державному реєстрі прав. За змістом вищевказаного Закону, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі реконструкції об'єкта нерухомого майна попередній правовстановлюючий документ втрачає юридичну силу, оскільки не відображає актуальну інформацію про об'єкт нерухомого майна. Подальше відчуження такого майна відбувається на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Окрім того є необґрунтованими і твердження позивача про обмеження її прав на розпорядження нерухомим майном, оскільки її право власності на це майно не припинялося і з її володіння майно не вибувало.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

17.01.2017 між ОСОБА_2 (замовником) та ОСОБА_3 (виконавцем) було укладено договір про надання послуг № 29/16, предметом якого є надання виконавцем за завданням замовника послуг по оформленню технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, отримання нового правовстановлюючого документа та його реєстрації (а.с. 6-8).

Згідно з умовами, визначеними пунктом 6.1. договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 17.04.2017, але в будь-якому випадку до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Сторони договору погодили, що вартість послуг виконавця становить 128 250 грн. (пункт 3.1).

З пояснень учасників справи вбачається, що об'єктом нерухомого майна, щодо якого укладено договір, є нежиле приміщення АДРЕСА_1.

З метою виконання умов договору 11.02.2017 позивач видала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила відповідача та ще трьох осіб бути її представниками в будь-яких установах чи підприємствах з усіх без винятку питань, пов'язаних з розробкою технічної документації, реконструкції, перебудови, поданням, реєстрацією та отриманням повідомлення про початок виконання будівельних робіт, оформлення та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, проведення технічної інвентаризації, присвоєння поштової адреси, проведення державної реєстрації права власності шляхом внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оформлення свідоцтва про право власності та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна (а.с. 65-66).

На виконання умов договору позивач сплатила відповідачу за два рази грошову суму в розмірі 4500 дол. США, що становить повну вартість обумовлених послуг, що визнається сторонами і підтверджується особистими розписками відповідача (а.с. 8, 9).

Сторони визнають, що послуга по оформленню технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна була надана відповідачем належним чином та у встановлений договором строк.

21.04.2017 відповідач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - державного реєстратора Войтовського В.С. із заявою про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв'язку з проведеною реконструкцією належного позивачу об'єкта нерухомого майна. Для здійснення реєстраційних дій відповідач надала державному реєстратору пакет документів, серед яких був оригінал договору дарування від 12.09.2015, на підставі якого позивач набула право власності на об'єкт нерухомого майна.

Цього ж числа державним реєстратором Войтовським В.С. здійснено реєстрацію змін про об'єкт нерухомого майна (рішення про внесення змін, серія та номер 34884393), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 85568397 (а.с. 10-11).

Судом встановлено, що державний реєстратор, здійснюючи реєстрацію змін про об'єкт нерухомого майна, зазначив підставою виникнення права власності своє ж рішення про внесення змін від 21.04.2017, серія та номер: 34884393. Більш того по завершенню реєстраційних дій державний реєстратор не повернув оригінал договору дарування, а разом з іншими документами передав його до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації), який забезпечує ведення реєстраційних справ у паперовій формі.

Вважаючи вищенаведені дії державного реєстратора неправомірними, 19.05.2017 позивач уклала з ТОВ «Юридична компанія «Правовий Альянс (Київ)» договір про надання юридичних послуг № 170/2017 КФ (а.с. 33-37).

Згідно з умовами, визначеними пунктом 2 цього договору, ТОВ «Юридична компанія «Правовий Альянс (Київ)» (виконавець) надає ОСОБА_2 (клієнту) послуги щодо перевірки на предмет відповідності вимогам чинного законодавства дій державного реєстратора, наданню усних та письмових консультацій щодо внесення змін до запису про право власності та повернення вилученого нотаріусом оригіналу договору дарування, здійсненню підготовки скарг, заяв та звернень з цих питань тощо.

Відповідно до пункту 4.3. цього договору вартість юридичних послуг становить 14 500 грн.

Вказану суму позивач сплатила на рахунок ТОВ «Юридична компанія «Правовий Альянс (Київ)» 11.09.2017 (а.с. 39, 40).

Впродовж травня-липня 2017 р. виконавець надавав клієнту обумовлені договором юридичні послуги, що підтверджується скаргами та заявами щодо неправомірних дій державного реєстратора Войтовського В.С., які подавались до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Міністерства юстиції України, Департаменту з питань реєстрації КМДА, а також відповідями на вказані скарги та заяви (а.с. 12-15, 16, 17, 18-22, 23, 24, 25-26, 27).

В результаті вжитих юридичною компанією заходів державний реєстратор Войтовський В.С. витребував від Департаменту з питань реєстрації КМДА та повернув позивачу оригінал договору дарування, а 09.08.2017 на підставі заяви представника позивача ОСОБА_5 вніс зміни до розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» зазначивши підставою виникнення права власності первинний правовстановлюючий документ - договір дарування від 12.09.2015, та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (а.с. 28).

Ураховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані в укладеному сторонами договорі, при вирішенні цього позову суд керується положеннями цивільного законодавства, які регулюють зобов'язальні та договірні відносини, а також нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» № 1952-VI від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-VI), який встановлює умови та порядок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з нормами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовою підставою вимог позивач зазначає положення частини 2 статті 902 та частини 1 статті 906 ЦК України, згідно з якими виконавець увстановлених договором випадках має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору, а збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Право на відшкодування збитків, які були заподіяні порушенням зобов'язання, передбачене і нормами статей 611, 612 цього Кодексу.

Згідно з умовами, визначеними пунктом 5.3. договору про надання послуг № 29/16, сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов'язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов'язання.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону № 1952-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державним реєстратором є нотаріус (пункт 2 частини 1 статті 10 Закону № 1952-VI).

За приписом статті 11Закону № 1952-VI державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 2 статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз положень укладеного сторонами договору про надання послуг в сукупності з вищенаведеними нормами Закону № 1952-VI дає підстави для висновку, що під зобов'язаннями виконавця по одержанню нового правовстановлюючого документа на належний позивачу об'єкт нерухомого майна та його реєстрації слід розуміти лише зобов'язання по поданню державному реєстратору повного пакету документів, які слугують підставою для проведення державної реєстрації зміни відомостей про належний позивачу об'єкт нерухомого майна.

Доводи позивача про те, що відповідач повинна нести відповідальність за неналежне вчинення реєстраційних дій державним реєстратором, не ґрунтуються на законі, оскільки по-перше в договорі такої умови немає, а по-друге в силу статусу державного реєстратора як спеціального суб'єкта, що здійснює владні управлінські функції, фізична особа в будь-якому не може відповідати за неналежне виконання ним своїх функцій.

Отже зважаючи на те, що відповідачем було подано державному реєстратору усі необхідні для вчинення реєстраційної дії документи, а умови укладеного сторонами договору про надання послуг не передбачають вчинення виконавцем будь-яких дій щодо оскарження дій чи бездіяльності державного реєстратора, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином виконала умови договору про надання послуг, а відтак причинно-наслідкового зв'язку між її діями і виниклими збитками немає.

За таких обставин правових підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодування понесених позивачем збитків суд не вбачає і відмовляє у позові у зв'язку з його необґрунтованістю.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням договору, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Повне судове рішення складене 18 травня 2018 року.