Провадження № 2/761/5564/2018
У Х В А Л А

08 травня 2018 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Мальцев Д.О. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Байрамова Т.Р. про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

04.05.2018 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої позивач, посилаючись на неправомірні дії державного виконавця щодо незаконного нарахування нібито існуючої заборгованості в розмірі 121 578,00 грн. та потрійного стягнення з Ощадбанку грошових коштів, просить суд зняти арешт, накладений на грошові кошти позивача, як боржника у виконавчому провадженні №36748419.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, підставою для звернення позивача до суду з цим позовом стало те, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного юстиції у м.Києві Байрмовим Т.Р. від 03.04.2018 року було накладено арешт на грошові кошти позивача в рамках виконавчого провадження №36748419 з примусового виконання виконавчого листа №2-1162/10 від 20.03.2013 року, виданого Ленінським районним судом м.Севастополя про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі ? усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину.

В свою чергу, як роз'яснено в п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, зокрема в п.5 вищенаведеної постанови роз'яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України («Судовий контроль за виконанням судових рішень»), а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Іншими словами, боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Водночас, у разі пред'явлення до суду такого позову в порядку в цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства), а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

Зважаючи на вищевикладене, оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого було накладено спірний арешт, а його вимоги не пов'язані зі спором про право на арештоване майно, суд приходить до висновку, що відповідно дії державного виконавця та їх наслідки не вирішуються в порядку позовного провадження, а мають бути вирішені шляхом подачі до суду скарги на дії (бездіяльність) органів державного виконавчої служби.

Також, вважаю за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд, зокрема, цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Тобто, враховуючи вказані положення законодавства, а також те, що, як вбачаться, рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, було ухвалено Ленінським районним судом м.Севастополя, позивачу необхідно звертатися з відповідною скаргою до Апеляційного суду м. Києва для визначення підсудності такої справи одному з місцевих загальних судів міста Києва.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, проаналізувавши зміст скарги та вивчивши додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 353-355, 447, 448 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У відкриті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Байрамова Т.Р. про зняття арешту з майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: