Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/307/18
Провадження № 2/542/484/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Янко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Руденківської сільської обєднаної територіальної громади, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 16.03.2018 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку, посилалась на наступні обставини: 25.05.2016 року помер її батько ОСОБА_3, 18.02.2014 року померла її мати ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: 1/3 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Малі Солонці, вул. Сімї Запорожців, буд.33.

При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться в селі Малі Солонці, вулиця Сімї Запорожців, 33, Новосанжарського району Полтавської області та на 1/3 частину вказаного житлового будинку, як за спадкоємицею за законом першого ступеню споріднення після померлої 18 лютого 2014 року матері ОСОБА_4.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с.42).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність (а.с.50).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що проти позову не заперечує (а.с.34).

Ухвалою суду від 12.06.2018 року виключено з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у даній цивільній справі - ОСОБА_5.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із довідки Драбинівської сільської ради №02-19/19 від 17.01.2018 року будинковолодіння в селі Малі Солонці Новосанжарського району Полтавської області по вул.Сімї Запорожців, 33, згідно погосподарської книги №3, особовий рахунок №211 станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору. Голова колгоспного двору ОСОБА_3, члени колгоспного двору: ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_6 дочка (а.с. 9).

Статтею 18 ЗУ «Про власність», яка діяла на той час, визначено, що у власності осіб, що ведуть селянське (фермерське) господарство, може бути майно, зазначене в статті 13 цього Закону. Майно цих осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено письмовою угодою між ними.

Діючою на той час статтею 123 ЦК УРСР 1963 року визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року, роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Таким чином суд приходить до висновку, що кожен з проживаючих та зареєстрованих осіб мав у своїй власності по 1/3 частині спірного домоволодіння.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ №293189, виданого Кустолівським с/б ЗАГС Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками позивачки (а.с.7), яка змінила прізвище на «Карнаух» у звязку з укладенням шлюбу (а.с.8).

ОСОБА_4 згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №262112, виданим Кустолівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с.5), померла 18.02.2014 року.

Згідно Інфоромаційної довідки зі Спадкового реєстру №51670375 від 23.04.2018 року після померлої 18.02.2014 року ОСОБА_4 заведена спадкова справа №191/2014 від 09 липня 2014 року (а.с.35, 36). Подана заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1, а також надійшла заява про відмову від прийняття спадщини від ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2. 29.01.2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_1 на приватизовану земельну ділянку площею 4,5801 га.

Право на спадкування одержують відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємці за законом першої черги, яким є позивач в силу ст.1261 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки Драбинівської сільської ради Новсанжарського району Полтавської області №02-19/124 від 24.05.2018 року, на день смерті ОСОБА_4 18.02.2014 року була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 та сином ОСОБА_7 (а.с.43).

25.05.2016 року помер голова колгоспного двору ОСОБА_3, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-КЕ №326386 (а.с.4).

Після померлого 25.05.2016 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа №179/2016 від 15.08.2016 року. Подана заява про прийняття спадщини від ОСОБА_2, ОСОБА_5, а також надійшла заява про відмову від прийняття спадщини від ОСОБА_1 (а.с.16).

18.11.2017 року помер ОСОБА_5, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-КЕ №367451 (а.с.44).

Згідно письмової заяви ОСОБА_2 він не заперечує проти позову ОСОБА_1 (а.с.34).

Позивач звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що знаходиться за адресою: с.Малі Солонці, вул. Сімї Запорожців, 33, Новосанжарського району Полтавської області.

16.01.2018 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаного житлового будинку, не надано правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності ОСОБА_4 на спірний житловий будинок (а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 набула право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування після померлої матері, якій належала частка в майні колгоспного двору.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Таким чином, є законні підстави для визнання права власності позивача на 1/3 частину житлового будинку та на 1/3 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування після померлої матері, якій належала частка в майні колгоспного двору.

На підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Руденківської сільської обєднаної територіальної громади, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності:

- на 1/3 частину житлового будинку, з відповідною частиною господарських побудов, що знаходиться в селі Малі Солонці, вулиця Сімї Запорожців, 33, Новосанжарського району Полтавської області,

- на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов, який знаходиться в селі Малі Солонці, вулиця Сімї Запорожців, 33, Новосанжарського району Полтавської області, як за спадкоємицею за законом першого ступеню споріднення після померлої 18 лютого 2014 року матері ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_9