№ 207/256/18
№ 2/207/604/18
06 червня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Подобєд О.К.
при секретарі Онищенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянське цивільну справу за позовною заявою Дніпровського державного технологічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу - технологічного коледжу до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, -
26 січня 2018 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувсяДніпровський державний технологічний університет в особі відокремленого структурного підрозділу - технологічного коледжу через директора ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав:
У судовому засіданні було встановлено, що у вересні 2016 року до Технологічного коледжу Дніпровського державного технічного університету вступила на денне навчання на бюджетній основі колишня студентка Дніпродзержинського економічного коледжу ДДТУ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з наказом директора ТК ДДТУ від 05.08.2016 року №99-04/1 ДТК її було зараховано до складу студентів групи ЕУ-16 КР коледжу. Перевіркою інформації з електронної бази даних єдиної державної електронної бази освіти було встановлено, що вказана студентка в період з 01.09.2012 року до 27.06.2013 року навчалась за рахунок коштів державного бюджету в іншому ВНЗ державної форми власності, де отримувала освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст, за іншою спеціальністю та була відрахована з нього. Тобто ОСОБА_1 належала до категорії громадян України, які раніше навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах, не завершили там навчання за відповідним ступенем вищої освіти, і забажали повторно здобути вищу освіту за державним замовленням у державному вищому закладі за тим самим ступенем освіти. Відповідно до наказу ректора ДДТУ від 30.08.2017 року №111-04/1 ДТК ОСОБА_1 було відраховано із складу студентів коледжу за негативними підставами.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про освіту» (із наступними змінами та доповненнями) кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 , ч.2 ст. 8 Закону України «Про освіту» (із наступними змінами та доповненнями) особа реалізує своє право на освіту впродовж життя шляхом формальної, неформальної та інформальної освіти. Держава визнає ці види освіти, створює умови для розвитку суб'єктів освітньої діяльності, що надають відповідні освітні послуги, а також заохочує до здобуття освіти всіх видів. Формальна освіта - це освіта, яка здобувається за освітніми програмами відповідно до визначених законодавством рівнів освіти, галузей знань, спеціальностей (професій) і передбачає досягнення здобувачами освіти визначених стандартами освіти результатів навчання відповідного рівня освіти та здобуття кваліфікацій, що визнаються державою.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про освіту» (із наступними змінами та доповненнями) особа має право здобувати освіту в різних формах або поєднуючи їх. Основними формами здобуття освіти є: інституційна (очна (денна, вечірня), заочна, дистанційна, мережева); індивідуальна (екстернатна, сімейна (домашня), педагогічний патронаж, на робочому місці (на виробництві); дуальна. Очна (денна, вечірня) форма здобуття освіти - це спосіб організації навчання здобувачів освіти, що передбачає їх безпосередню участь в освітньому процесі.
Відповідно до вимог ст. 4 Закону України про «Вищу освіту» громадяни України, які не завершили навчання за кошти державного або місцевого бюджету за певним ступенем освіти, мають право повторно безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти за тим самим ступенем освіти, за умови відшкодування до державного або місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до вимог ст.610ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст.611ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
На підставі ст. 617ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1 600 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст. 3, 8, 9, Закону України «Про освіту» (із наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 526, 610-611, 617, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 76-77, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Дніпровського державного технологічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу - технологічного коледжу до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Головуючий суддя О.К. Подобєд