Справа № 163/550/18
Провадження № 2/163/222/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Любомль

Любомльський районний суд Волинської області у складі головуючої - судді Гайдук А.Л., розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження у приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и в :

26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що за рішенням Любомльського районного суду від 19.06.2008 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 20 грн. Такий розмір аліментів вважає на даний час не достатнім для належного забезпечення матеріального рівня життя дитини та її розвитку, що, поміж іншого, зумовлене інфляційними процесами за останні роки, які призвели до знецінення грошових коштів, а також законодавчим визначенням мінімального розміру аліментів, який зростає пропорційно прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки отримує дохід від тимчасових заробітків. Посилаючись на Закон України «Про державний бюджет на 2018 рік», яким визначено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років на рівні 1860 грн., вважає, що необхідною та достатньою сумою аліментів на дитину буде 1200 грн., тому просила суд збільшити розмір аліментів саме на вказану суму, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 500 грн.

Ухвалою від 02.05.2018 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у звязку із чим відповідачу ОСОБА_2 було визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення стверджено, що копію ухвали суду від 02.05.2018 року та примірник позовної заяви з додатками відповідач отримав 14.05.2018 року.

У визначений судом пятнадцятиденний строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, тому розгляд справи судом здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19.06.2008 року у справі №2-210-08 встановлено, що судом вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 20 (двадцяти) гривень щомісячно, починаючи з 23 травня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6).

Зі змісту зазначеного судового рішення вбачається, що при його ухваленні суд виходив із заявлених позивачем позовних вимог.

Довідкою Любомльського районного відділу державної виконавчої служби від 01.02.2018 року за №72/03-15.19/8 стверджено, що у період з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року відповідач аліментів на дитину за виконавчим листом №2-210-2008 не сплачував (а.с.7).

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З часу ухвалення Любомльським районним судом рішення від 19.06.2008 року цивільне законодавство в частині аліментних зобовязань батьків по утриманню неповнолітніх дітей зазнало суттєвих змін.

Так, відповідно до ст.182 СК України в редакції Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, відповідно визначити суму його доходів неможливо, однак дана обставина не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітню дитину, батьком якої він є.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, привязкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом.

За змістом ст.1 Закону України від 15.07.1999 року № 966-XIV "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Таке визначення поняття прожиткового мінімуму відповідно до статті 46 Конституції України закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Дочці сторін ОСОБА_3 виповнилось повних 12 років.

Згідно Закону України від 07.12.2017 року №2246-VІІІ «Про державний бюджет на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року - 2027 грн.

Наведене обґрунтовано вказує на те, що стягуваний на даний час з відповідача розмір аліментів на дитину не відповідає чинному законодавству та є явно таким, що не спроможний забезпечити її достатній і належний рівень гармонійного розвитку.

Статтею 192 СК України в редакції Закону України від 17.05.2016 року №1370-VІІІ передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та може бути змінений, як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення.

За змістом ст.192 СК України, до інших випадків, передбачених цим Кодексом, які можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів, у даному випадку є саме внесення змін до ст.182 СК України щодо визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, яка на цьому рівні може слугувати самостійною підставою для зміни розміру присуджених аліментів, а саме їх збільшення до мінімального розміру незалежно від матеріального або сімейного стану відповідача.

Щодо визначеного позивачем розміру аліментів на дитину у 1200 грн., то виходячи з принципу рівності батьківського обовязку утримувати дітей до їх повноліття та визначеного на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, а також того, що відповідач є працездатною особою віком 35 років, з огляду на відсутність обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що обєктивним і справедливим розміром аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, буде сума у 1000 грн., що забезпечить виконання вимог ст.182 СК України щодо гармонійного розвитку дитини на необхідному та достатньому рівні.

Саме такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і вимогам законодавства щодо рівності батьківського обов'язку по утриманню дитини.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 20 гривень на тверду грошову суму в розмірі 1000 гривень.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За умовами ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2018 року між адвокатом ОСОБА_4 та позивачем по справі ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат ОСОБА_4 на умовах платності зобов'язалась надавати ОСОБА_1 правову допомогу у цивільній справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 9). Відповідно до квитанції від 26 березня 2018 року, позивач сплатила адвокату винагороду (гонорар) в сумі 500 гривень за надання правової допомоги у даній цивільній справі (а.с. 12).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано акт прийому передачі виконаних робіт від 26.03.2018 року, з якого вбачається, що адвокатом за договором про надання правової допомоги були виконані послуги зі складання позову. Розмір витрат на оплату послуг адвоката за вказаний об'єм робіт становить 500 гривень.

Надані позивачем документи відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги адвоката у даній справі. Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 500 гривень.

В силу вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача також слід присудити понесені останньою судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 264, 265, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19.06.2008 року у справі №2-210-08, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі в загальній сумі 1204 (одна тисяча двісті чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Імя позивача ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Імя відповідача ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук