Справа № 161/3440/18
Провадження № 2-о/161/94/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У Х В А Л А

про залишення без розгляду

06 червня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Управління охорони здоров'я Луцької міської ради, заінтересована особа ОСОБА_1 про звільнення від обов'язків опікуна,

в с т а н о в и в :

Начальник управління охорони здоров'я Луцької міської ради ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про звільнення від обов'язків опікуна.

Представник заявника ОСОБА_3 ( юрист, головний спеціаліст, яка представляла інтереси Управління охорони здоров'я Луцької міської ради на підставі довіреності від 11.04. 2018 року № 17-18/230) повторно, а саме 15 травня 2018 року та 06 червня 2018 року не зявилась в судове засідання і від неї не надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Про розгляд справи 15 травня 2018 року представник заявника ОСОБА_3 була повідомлена під розписку, повідомлення про судове засідання 06 червня 2018 року направлялось заявнику на адресу вказану в заяві, однак повідомлення повернулось на адресу суду з відміткою « За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно вимог ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Заявник, який подав позовну заяву, в судове засідання не зявлявся без поважних причин та не цікавився станом провадження в даній справі.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також з метою забезпечити виконання завдань цивільного судочинства, дотримання засад і принципів міжнародного права, вважаю, що заяву Управління охорони здоров'я Луцької міської ради, заінтересована особа ОСОБА_1 про звільнення від обов'язків опікуна слід залишити без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву Управління охорони здоров'я Луцької міської ради, заінтересована особа ОСОБА_1 про звільнення від обов'язків опікуна залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 07 червня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_4