Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 264/5662/16-ц

провадження № 61-2 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішенняІллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області у складі судді Харитонової Г. Л.

від 01 вересня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Биліни Т. І., Лопатіної М. Ю., Принцевської В. П.,

від 15 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 04 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з тим, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, у нього станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 37 432 грн 67 коп., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 01 вересня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволена частково. Рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 023 грн 97 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 4 384 грн 35 коп. та із заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами - 27 639 грн 62 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що банк звернувся до суду із позовом в межах позовної давності, оскільки порушення прав позивача відбулося 25 жовтня 2013 року (невиконання позичальником зобов'язання щодо сплати щомісячного платежу), а із позовом до суду банк звернувся 07 жовтня 2016 року, тобто в межах трирічного строку, встановленого статтею 257 ЦК України. Оскільки позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, наявні підстави для стягнення з нього на користь банку вказаної заборгованості. При цьому не підлягає стягненню пеня та штрафи, оскільки на час проведення антитерористичної операції забороняється їх нарахування.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк дії картки був встановлений до грудня 2012 року та банк мав права з 1 січня 2013 року на протязі трьох років звернутися до суду із вказаним позовом, проте позов був ним поданий лише 07 жовтня 2016 року, тобто поза межами позовної давності.

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 04 грудня 2009 року останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 4 500 грн на платіжну картку зі сплатою 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушував умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого у нього станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 37 432 грн 67 коп., що складається із: 4 384 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом; 27 639 грн 62 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 150 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн та 1 758 грн 70 коп. - штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно).

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 належним чином не виконав зобов'язань за кредитним договором, який був укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка, з вирахуванням пені, комісії та штрафів, становить 32 023 грн 97 коп., дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позичальника на користь позивача зазначеної заборгованості.

При цьому суд обґрунтовано відхилив заяву відповідача про застосування позовної давності з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічні позиції викладені в постановах Верховного Суду України

від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

За умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Оскільки наступний місячний платіж ОСОБА_4 повинен був внести до 25 жовтня 2013 року, строк дії картки встановлений до червня 2015 року, а із позовом про повернення кредиту в повному обсязі банк звернувся

7 жовтня 2016 року, то висновок суду апеляційної інстанції про звернення банку з позовом у межах позовної давності ґрунтується на правильному застосуванні судом норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги про те, що термін дії картки закінчився у грудні 2012 року спростовуються довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої на підставі укладеного між сторонами договору від 04 грудня 2009 року були видані три кредитні картки: НОМЕР_1, яка дійсна до вересня 2013 року; НОМЕР_2, яка дійсна до травня 2015 року; НОМЕР_3, яка дійсна до червня 2015 року (а. с. 150).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Оскільки рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафів і пені не оскаржується, тому відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК законність ухваленого в цій частині судового рішення колегією суддів не перевіряється.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Донецької області

від 15 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк