Справа № 464/8171/17
пр.№ 2/464/570/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визначення частки у праві спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити його частку у праві спільної сумісної власності на 4/5 квартири № 2 в будинку № 65 на вул.Стрийська у м.Львові у розмірі 1/5 ідеальної частки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 17.05.1996, виданого Квартирно-експлуатаційною частиною району Прикарпатського військового округу згідно з розпорядженням від 08.05.1996 № 3444АДРЕСА_1 в будинку № 65 на вул.Стрийська у м.Львові належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8. Його, ОСОБА_8 прізвище було змінене з «Гариляк» на «Стадник», а в подальшому - із «Стадник» на «Кравченко». 1/5 частка даної квартири набута у власність відповідачем ОСОБА_6 в порядку спадкування після смерті іншого співвласника ОСОБА_7, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКР №567268 від 03.10.2008. Відтак, 1/5 частки квартири належить ОСОБА_6, на праві спільної часткової власності, а 4/5 частки квартири належить - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Маючи намір відчужити належне йому часткове право власності на спірну квартиру, він звернувся до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, а також до нотаріуса, однак у звязку з тим, що частки співвласників квартири не виділені, нотаріус у оформленні документів відмовляє. Таким чином, з метою реалізації своїх майнових прав, просить суд, виходячи із рівності часток в спільній власності, визначити за кожним із співвласників по 1/5 частці вказаної квартири.

Ухвалою судді від 15.01.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено її судовий розгляд.

Представники позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову, вказав, що фактично у спірній квартирі не проживає.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду заяву про визнання позову, яку в судовому засіданні підтримав.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, жодних письмових заяв, клопотань, пояснень не надходило, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 17.05.1996, виданого Квартирно-експлуатаційною частиною району Прикарпатського військового округу згідно з розпорядженням від 08.05.1996 № 3444, на праві спільної сумісної власності належить квартира № 2 на вул.Стрийська, 65 у м.Львові.

Встановлено, що ОСОБА_8 (позивач) змінив прізвище з «Гариляк» на «Стадник», що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії І-СГ №005123, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського району м.Львова 15.02.2000. В подальшому, ОСОБА_9 змінив прізвище з «Стадник» на «Кравченко», що в свою чергу підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-СГ №009013, виданим Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 21.01.2010.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКР №567268, виданим держаним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 03.10.2008 (зареєстровано в реєстрі за №3-2578), нотаріусом посвідчено, що на підстав ст.1261 ЦК України, спадкоємцем до спадкового майна ОСОБА_7, який помер 06.02.2008, є його дружина ОСОБА_6; спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з: 1/5 частки квартири АДРЕСА_2. Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20687965 від 24.10.2008, виданим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

Таким чином, слід презюмувати, що 1/5 частки квартири АДРЕСА_3 належить відповідачці ОСОБА_6, на праві спільної часткової власності, а 4/5 частки цієї ж квартири належить позивачу ОСОБА_5 та відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, з метою реалізації позивачем своїх майнових прав, зокрема, щодо відчуження частки у праві власності на вищевказану квартиру, виникла необхідність у визначені його частки у праві спільної сумісної власності у такій.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Як зазначено у п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, повязані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як встановлено судом, заперечення щодо рівності часток сторін у спільній сумісній власності відсутні, будь-яких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, протилежного судом не встановлено, інших обставин, які б давали підставу для збільшення чи зменшення часток не вбачається, крім того, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визнати за позивачем частку у праві спільної сумісної власності з 4/5 частки квартири АДРЕСА_4 у розмірі 1/5 ідеальної частини квартири.

На підставі ст.ст.15, 16, 368, 370-372 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81-82, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) частку у праві спільної сумісної власності з 4/5 частки квартири №2 в будинку №65 на вул. Стрийська у м.Львові у розмірі 1/5 ідеальної частини квартири №2 у будинку №65 на вул.Стрийській у м.Львові.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 08.06.2018 року.

Суддя Чорна С.З.