АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Чернівці справа № 715/2586/13-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів Височанської Н.К. та Владичана А.І.,

секретар: Костюк Л.С.,

стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

боржник: ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення його до виконання відмовлено (а.с.13).

ПАТ КБ «ПриватБанк» на вказану ухвалу подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення його до виконання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ДВС не було надано суду належних та допустимих доказів щодо направлення виконавчого листа ПАТ КБ «ПриватБанк» та доказів отримання його банком, згідно вимог ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження». З урахуванням цього вважає, що виконавчий лист було втрачено органами ДВС. При цьому, ПАТ КБ «ПриватБанк» не було належним чином повідомлене про повернення виконавчого листа, що і стало підставою для пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання з незалежних від банку причин.

Зазначає, що оскільки виконавчий лист було втрачено та він не знаходиться ні у стягувача, ні у відділі державної виконавчої служби, то це унеможливлює виконання рішення суду та порушує майнові права ПАТ КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вимоги до судового рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, яким воно не відповідає.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд виходив із того, що виконавчий лист №715/2586/13-ц був повернутий стягувачу 25.12.2014 року, а строк пред'явлення листа до виконання був встановлений до 24 січня 2015 року, стягувач міг повторно пред'явити виконавчий лист до виконання, але своїм правом не скористався.

Про те, такі висновки суду першої інстанції суперечать матеріалам справи та не відповідають дійсним обставин справи.

Так, заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2013 року було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 28 414,31 грн. та судових витрат у розмірі 284,14 грн. (а.с.35 т.1).

На виконання вказаного рішення судом 25 лютого 2014 року було видано виконавчий лист №715/2586/13-ц зі строком звернення до виконання до 24 січня 2015 року (а.с.2-3 т.2), що відповідало п.2 ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 діючому на той час Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - «Закон»).

Як вбачається з інформації Глибоцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області від 05.06.2018 року, зазначений виконавчий лист 30.12.2014 року було направлено для виконання у відділ ДВС ГУЮ м. Харкова, що підтверджується витягом з реєстру виконавчого провадження 42582242 від цього ж числа та було пов'язано із закінченням виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону, оскільки боржник та отримані ним доходи знаходились у м. Харкові.

Про те, витяг із журналу вихідної кореспонденції Глибоцького районного відділу ДВС від 30.12.2014 року не підтверджує направлення цього виконавчого листа рекомендованим листом та отримання його адресатом, як того вимагав встановлений законом порядок.

Вказані обставини в сукупності переконують у відсутності у стягувача виконавчого документа та підтверджують доводи його втрати внаслідок незалежних від нього причин.

Таким чином, висновки суду першої інстанції на підставі інформації Глибоцького районного відділу ДВС від 23.02.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу є помилковими, що стало наслідком безпідставної відмови у задоволенні заяви банка.

Відповідно до п.3 та п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення заяви апеляційний суд керується наступним.

В силу ч.1 ст.129? Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, на державі лежить прямий обов'язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

В силу ч.1 ст.6 зазначеної Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Про те, закріплене в цій статті право на справедливий суд було би неповним, якщо би воно обмежувалося лише справедливим судовим рішення без гарантій його виконання та без якого таке право було б ілюзорним.

Державою у конституційний спосіб шляхом ухвалення судового рішення іменем України було захищено право позивача, за рахунок якого в майбутньому гарантується його виконання. Нехтування цими гарантіями недопустимо в інтересах суспільства і держави, а в розумінні ст.6 Конвенції поряд з інтересом відповідача у справі виправдовує переслідувану мету позивача на справедливий доступ до суду в завершальній стадії захищеного права.

В силу п.17.4 Розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

За нормами ч.6 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З урахуванням наведених норм та встановлених вище обставин колегія суддів погоджується з наведеними банком поважністю причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання та його втрати, що є підставою для захисту права заявника в обраний ним спосіб.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Поновити строк пред'явлення виконавчого документа № 715/2586/13-ц, виданого 25.02.2014 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області, та видати його дублікат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді Н.К. Височанська

А.І Владичан