справа № 278/1656/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Журиної А.В., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

Направленим позовом ОСОБА_1 просива суд ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсним кредитний договір № ZRJ0GK00004394, укладений 26 травня 2008 року між ним та ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК";

- визнати недійсним договір іпотеки, укладений 26 травня 2008 року між позивачем та відповідачем.

Позов обґрунтовано наступним. Оспорюваний кредитний договір не містить детального розпису сукупної вартості кредиту, можливі настання валютних ризиків, не встановлено інфляційного застереження тощо. За таких обставин, на думку автора позову, оспорювані договори мають бути визнані судом недійсними.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оцінка доводам позивача про необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження надана судом у окремому судовому рішенні.

Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

26 травня 2008 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (на теперішній час - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZRJ0GK00004394 (а.с.9-11) згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді непоновлювальної лінії у сумі 22 155 доларів США з яких 19 000 доларів США на придбання нерухомості, 570 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 140 доларів США на страхування майна, 95 доларів США на особисте страхування, а також 2 350 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбаченим цим правочином, зі сплатою 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Додатком № 1 до зазначеного кредитного договору є розпис загальної вартості кредиту (а.с.12), додатком № 2 - графік погашення кредиту (а.с.13).

Також, в день укладення оспорюваного кредитного договору, в рахунок забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань за ним, між сторонами був укладений і договір іпотеки (а.с.14-15) за яким ОСОБА_1 передав житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в с. Лука Житомирського району Житомирської області, Вершина хутір № 5.

Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.an&?з;

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Так, оспорюванні кредитний та іпотечний договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов таких правочинів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення даних договорів не заявляв додаткових вимог щодо їх умов та в подальшому виконувала їх умови. Відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки і у додатках до кредитного договору "Загальна вартість кредиту" та "Графік погашення кредиту", які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. За таких фактичних обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову, та, як наслідок, захисту прав позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, --

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Складення повного рішення відповідає даті його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян