Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 301/2060/16-ц

провадження № 61-26207св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Державна екологічна інспекція у Житомирській області в інтересах держави в особі Вересівської сільської ради,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Куштана Б. П., Джуга С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Державна екологічна інспекція у Житомирській області звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Вересівської сільської ради, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 на користь Вересівської сільської ради 967 741,92 грн у відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок демонтажу бетонних стовпів з хмільників в межах земельної ділянки, яка перебуває в оренді у ТОВ «ВО Агро-Пром-Сервіс», та засміченням навколишнього природнього середовища.

Рішенням Іршавського районного суду від 03 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Вересівської сільської ради 967 741,92 грн заподіяної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року рішення Іршавського районного суду від 03 лютого 2017 року скасовано. Позовну заяву Державної екологічної інспекції у Житомирській області в інтересах держави в особі Вересівської сільської ради до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди залишено без розгляду як подану особою, яка не має повноважень на ведення справи.

У червні 2017 року Державна екологічна інспекція у Житомирській області подала до суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати судове рішення суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що Державна екологічна інспекція у Житомирській області в межах своїх повноважень, зокрема, забезпечує реалізацію державної політики в галузі навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів, в той час як Вересівська сільська рада здійснює державний контроль за використанням та охороною земель на відповідній території.

Факт порушення земельного законодавства має місце на підконтрольній сільській раді території, при ній створено фонд охорони довкілля, на рахунок якого необхідно сплатити кошти за заподіяну шкоду, а тому саме раду визначено позивачем.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній вище справі та витребувано її із суду першої інстанції.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 301/2060/16-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з наступних підстав.

Суд установив, що Державна екологічна інспекція у Житомирській області як орган державної влади звернулась з позовом за захистом прав Вересівської сільської ради посилаючись на частину першу статті 45 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень).

За частиною другою статті 3 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 45 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Скасовуючи рішення районного суду та залишаючи без розгляду позовну заяву Державної екологічної інспекції у Житомирській області, яка діє в інтересах держави в особі Вересівської сільської ради, суд апеляційної інстанції виходив з того, що чинним законодавством, яким визначаються повноваження такого державного органу як Державна екологічна інспекція України чи її структурних підрозділів, не передбачено право на звернення до суду із позовом в інтересах інших осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Аргументи касаційної скарги, що судом не було враховано пункт 6.17 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та статтю 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки даними нормами передбачено повноваження інспекції вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах, а не пред'являти позов в інтересах інших осіб.

Інші аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм процесуального права.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат