Справа № 277/301/18
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

іменем України

"08" червня 2018 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Прищепи Т.П.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в залі суду смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом. В позові вказав, що з квітня 1995 року по 27.07.2002 року фактично проживав однією сімєю з тіткою ОСОБА_3, яка померла 27.07.2002 року та з її чоловіком, дядьком ОСОБА_4, який помер 22.01.1999 року.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла йому право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності приватно-колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» на земельну ділянку площею 5,00 га.

Однак, серед спадкового майна ОСОБА_3, є майно яке не охоплене змістом заповіту, а саме право на земельну частку (пай) площею 5,00 га., яке надано її чоловіку - ОСОБА_4 Зазначену земельну ділянку ОСОБА_3 прийняла у спадок, але не встигла оформити спадкових прав та померла.

На думку позивача він є таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки постійно протягом понад п'ять років і на час смерті проживав з покійною однією сім'єю. Проте, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оформити свої права на нього він не може, оскільки їх з спадкодавцем не поєднують родинні відносини, а тому просить суд визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом по смерті ОСОБА_3. Інших спадкоємців не має.

Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача направив до суду заяву та просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву та просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги заявлені позивачем визнав у повному обсязі та не заперечив задоволенню позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до наступного.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Судом встановлено, що 27.07.2002 року в с. Вікторівка, Ємільчинського району Житомирської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 199818 (а.с. 13). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельні частки (паї) (а.с. 10, 11). За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла позивачу право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності приватно-колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» на земельну ділянку площею 5,00 га. (а.с. 15). Крім того, серед спадкового майна ОСОБА_3, є майно яке не охоплене змістом заповіту, а саме право на земельну частку (пай) площею 5,00 га., яке надано її чоловіку - ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1223, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом почергово одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо (абз. 2 п. 21).

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

З довідки № 104 виданої 22.02.2018 року виконкомом Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1990 року по даний час фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16). Згідно акту встановлення факту сумісного проживання від 22.02.2018 року складеного комісією у складі сільського голови Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області ОСОБА_5, секретаря Зеленицької сільської ради ОСОБА_6, депутатів сільської ради ОСОБА_7, ОСОБА_8, сусідки ОСОБА_9 встановлено, що в житловому будинку за адресою: с. Вікторівка, вул. Баращівська, буд. 16 дійсно проживали однією сім'єю сумісно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його дружина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 з племінником ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який здійснював догляд за престарілими особами до дня їх смерті (а.с. 17).

Довідкою Степанівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради № 389 від 27.04.2018 року підтверджується, що у подружжя ОСОБА_2 власних дітей не було, тобто інших спадкоємців немає (а.с. 29).

Рішення повинно відповідати вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З-за таких обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.1216,1223,1258,1264 ЦК України, ст.ст. 12,13,42,76,258,259,263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_2 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 27 липня 2002 року в с. Вікторівка, Ємільчинського району Житомирської області.

Копію рішення суду направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд Житомирської області.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_10