Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 279/876/13-ц

провадження № 61-9807св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 05 вересня 2016 року у складі судді Матюшенко І. В.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та, уточнивши позов, просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23 лютого 2007 року № МК-20-07 в розмірі 41 846,59 дол. США (еквівалент 334 208,31 грн) звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 27,90 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу зазначеної квартири.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 грудня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23 лютого 2007 року у розмірі 334 208,31 грн звернуто стягнення на ? частину квартири АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Надано ПАТ КБ «ПриватБанк» право здійснювати всі інші дії, вчинення яких необхідно для укладення договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_3 будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23 лютого 2007 року № МК-20-07 в розмірі 41 846,59 дол. США (еквівалент 334 208,31 грн), у тому числі: 20 303,40 дол. США - заборгованість за кредитом; 14 473,12 дол. США - заборгованість за відсотками; 7 070,07 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 34,00 грн - заборгованість за внесення змін в ЕГРОДИ, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 27,90 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу з початковою ціною предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення підготовчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» по 1 609,50 грн судового збору з кожного.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 серпня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху.

02 вересня 2016 року ОСОБА_4 подала заяву про звільнення від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 05 вересня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 не виконала вимог ухвали апеляційного суду про сплату судового збору, а підстави для звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору немає.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, скасувати ухвалу апеляційного суду та передати питання про відкриття провадження за заявою до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що вона як споживач фінансових послуг банку має право на звільнення від сплати судового збору за звернення із заявою саме на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 364 ЦПК України 2004 року заяви про перегляд рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції. До заяви додаються її копії відповідно до кількості осіб, які брали участь у справі, а також документ про сплату судового збору.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Суд установив, що ОСОБА_4 у серпні 2016 року звернулася до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами та просила суд звільнити її від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 серпня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху з підстав несплати судового збору.

На виконання ухвали ОСОБА_4 подала заяву, у якій повторно просила звільнити її від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 05 вересня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Разом з тим у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 (боржник) та ОСОБА_4 (співвласник предмета іпотеки) про звернення стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_4 не є споживачем фінансових послуг банку.

Визнаючи неподаною та повертаючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд помилково виходив з того, що спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, є Закон України «Про судовий збір», тому саме цей Закон підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Однак такі висновки апеляційного суду не впливають на результат розгляду заяви ОСОБА_4 про звільнення її від сплати судового збору за заявою про перегляд рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами, оскільки немає підстав для її задоволення.

Апеляційний суд визнаючи неподаною та повертаючи заяву особі, яка її подала вимог статей 121, 364-1 ЦПК України 2004 року не порушив та обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4 не виконала ухвалу апеляційного суду про сплату судового збору.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 05 вересня 2016року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик