Справа № 128/607/17
Провадження № 22-ц/772/1029/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 рокуСправа № 128/607/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2018 року, постановлене суддею Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької районної державної нотаріальної контори, про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.05.1994 року матір позивача ОСОБА_5 подарувала брату позивача ОСОБА_6 житловий будинок №13 по вул. Немирівське шосе в с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області. В свою чергу позивач ОСОБА_3 вказує на те, даний договір, про який йому було не відомо до 2015 року, необхідно визнати недійсним, оскільки на момент укладення договору дарування вказаний будинок його матері не належав. В подальшому після смерті брата позивача ОСОБА_6 відповідачка ОСОБА_4 в судовому порядку оформила право власності на вказаний будинок, чим порушила права позивача, оскільки на його думку він мав право на спадкування 1/2 частин усього спадкового майна після смерті своєї матері ОСОБА_5. За таких обставин ОСОБА_3 просив визнати недійсним вказаний вище договір дарування та визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового майна, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням ОСОБА_3 не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального та матеріального права, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В свою чергу відповідач подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій просить скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Відповідно до п.8 ч.1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 25.04.1994 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 жилий будинок з господарськими будівлями №13 по вул. Немирівське шосе в с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області, що підтверджується договором дарування, про що було зроблено запис у реєстрі вчинення нотаріальних дій №2-1570 та який було зареєстровано в КП «ВООБТІ» 30.05.1994 року за реєстровим номером 324, в реєстровій книзі №2 (т.1,а.с.81-82).

Відповідно до ст.48 ЦК УРСР, який був чинний на момент укладення договору дарування, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

З вказаного договору дарування вбачається, що зазначений будинок належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Писарівської сільської Ради народних депутатів Вінницького району 13.05.1994 року за №319, зареєстрованого Вінницькому ООБТІ 13.05.1994 року за р.№324.

З довідки №14 від 08.02.2017 року виданої архівним відділом Вінницької РДА Вінницької області вбачається, що в архівних документах Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області за 1994 рік вказаного рішення не виявлено (т.1,а.с.97).

Разом з тим, право власності ОСОБА_5 на вказаний будинок, станом на момент укладення договору дарування, доводиться й іншими наявними в матеріалах справи документами.

Так наказом №41 «Племптахорадгоспу «Писарівський» від 15.05.1974 року надано дозвіл ОСОБА_5 на її присадибній земельній ділянці 0,31 га, який було затверджено рішенням виконавчого комітету Писарівської сільської ради депутатів трудящих від 04.06.1974 року (т.1,а.с.83-84).

З довідки виконавчого комітету Писарівської сільської ради №138 від 18.02.2015 року вбачається, що згідно з відомостей по земельно-шнуровій книзі за житловим будинком №13 по вул. Немирівське шосе в с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області рахується земельна ділянка площею 0,31 га (т.1,а.с.96).

За таких обставин судова колегія не приймає доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про те, що вказаними дозволами було надано право ОСОБА_5 на будівництво іншого житлового будинку на іншій земельній ділянці, оскільки площа земельної ділянки збігається із площею земельної ділянки на якому розташований житловий будинок №13 по вул. Немирівське шосе в с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області.

Згідно з записами погосподарської книги по будинковолодінню №13 по вул. Немирівське шосе в с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області головою двору була ОСОБА_5, а з моменту укладення договору дарування від 25.05.1994 року головою двору був ОСОБА_6 (т.1,а.с.15-28).

Вказане також підтверджується довідкою виконкому Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.02.2016 року №83/02-19 з якої вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки громадянка ОСОБА_5 була головою двору, який належав до суспільної групи господарства «робочий», зазначаючи, що юридичних чи інших документів, які б свідчили про право власності ОСОБА_5 на житловий будинок у виконкомі сільської ради немає (т.1,а.с.98).

В апеляційній скарзі позивач посилається на вказану довідку, проте судова колегія вказані доводи до уваги не бере, оскільки відсутність документів на право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_5 у виконкомі Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області не вказує на відсутність правовстановлюючого документу.

Вказане підтверджується й листом №355/02-19 від 23.10.2017 року виконавчого комітету Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області відповідно до якого, що документи за 1994 рік на підставі яких було видано свідоцтво про право приватної власності ОСОБА_5 перебувають на архівному зберіганні в архівному відділі Вінницької РДА (т.1,а.с.185).

Також судом першої інстанції було досліджено інвентарну справу №349 будинку №13 по вул. Немирівське шосе в с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області в якій наявна копія свідоцтва №319 про право приватної власності на будинковолодіння на імя ОСОБА_5 від 13.05.1994 року, видане на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №167 від 23.05.1987 року.

Питання про скасування вказаного свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння ОСОБА_3 не ставить.

Обгартовуючи вимоги, та звертаючись з апеляційною скаргою, позивач вказував на те, що будинок, який був подарований його матірю брату належав їй на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому при відчуженні будинку повинна була бути згода його батька.

Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Набуття у власність матірю позивача будинку під час перебування її у шлюбі, не є беззаперечним доказом, що набуте майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження цієї обставини, не довів цієї обставини позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, що станом на 25.05.1994 року, тобто на момент укладення договору дарування, цілий житловий будинок з господарськими будівлями №13 по вул. Немирівське шосе в с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області належав ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності, є правильним.

Отже висновок суду про відсутність правових підстав для визнання договору дарування недійсним є правильним, з ним погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 її сини позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак свідоцтв про право на спадщину не отримали, що підтверджується копією спадкової справи №407/2012 (т.1,а.с.140-147).

ОСОБА_6, як власник житлового будинку №13 по вул. Немирівське шосе в с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області, вирішив здійснити на присадибній земельній ділянці будівництво нового житлового будинку, а старий будинок під літерою «А», а також старі господарські будівлі, які зазначені в договорі дарування від 25.05.1994 року, були ним знесені, що підтверджується наявною відміткою в технічному паспорті, виготовленому КП «ВООБТІ» 27.03.2015 року.

Разом з тим, ОСОБА_6 розпочав будівництво нового житлового будинку та господарських будівель на присадибній земельній ділянці за адресою : Вінницька область Вінницький район, с. Писарівка, вулиця Немирівське шосе, 13.

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» 27.03.2015 року, наявні наступні будівлі за даною адресою: житловий будинок під літерою «Д» 1997 року будівництва (незавершений будівництвом 39% готовності); веранда під літерою «д» 1997 року будівництва; ганок з козирком 1997 року будівництва; сарай під літерою «Е»1997 року будівництва; сарай під літерою «Ж»1997 року будівництва; погріб під літерою п/Ж (В) 1975 року побудови; ворота з хвірткою № 1 та криниця № 2.

20.05.2014 року ОСОБА_6 помер (т.1,а.с.5).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03.07.2015 року, яке набуло законної сили 12.02.2016 року згідно з ухвалою Апеляційного суду Вінницької області (а.с.72-74, 75-78), визнано за відповідачем ОСОБА_4 право в порядку спадкування за законом після смерті 20.05.2014 року батька ОСОБА_6 на будівельні матеріали, з яких збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №13 по вулиці Немирівське шосе в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, що згідно технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» 27.03.2015 року, складається з: житлового будинку під літерою «Д» (незавершений будівництвом 39% готовності); веранди під літерою «д»; ганку з козирком; сараю під літерою «Е»; сараю під літерою «Ж»; погребу під літерою п/Ж (В); воріт з хвірткою № 1 та криниці № 2; припинено право власності, в звязку зі знищенням (знесенням), на житловий будинок під літерою «А», що розташований за адресою: с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, вулиця Немирівське шосе, будинок № 13, що належав ОСОБА_6, який помер 20 травня 2014 року, згідно договору дарування від 25 травня 1994 року, посвідченого ОСОБА_7, державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2-1570, даний договір дарування був належним чином зареєстрований в КП «ВООБТІ» 30.05.1994 року за реєстровим номером 324, в реєстровій книзі № 2.

Припинене право власності, в звязку зі знищенням (знесенням), на житловий будинок під літерою «А», що розташований за адресою: с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, вулиця Немирівське шосе, будинок №13, що належав ОСОБА_6, який помер 20.05.2014 року, згідно договору дарування від 25.05.1994 року, посвідченого ОСОБА_7, державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі №2-1570, даний договір дарування був належним чином зареєстрований КП «ВООБТІ» 30.05.1994 року за реєстровим номер 324, в реєстровій книзі №2.

Відповідно до ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

За таких обставин, враховуючи крім іншого, висновки суду, викладені вище, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності, в порядку спадкування за ОСОБА_5, на 1/2 частину спадкового майна є необґрунтованими, як вірно вказав суд першої інстанції, оскільки житловий будинок під літерою «А», який до укладення договору дарування від 25.05.1994 року належав матері позивача ОСОБА_5, був знесений, а право власності на нього припинилось за рішенням суду, в той час як на будівельні матеріали, з яких збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №13 по вулиці Немирівське шосе в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області та які успадкувала ОСОБА_4 були побудовані ОСОБА_6, а позивач немає жодної правової підстави для визнання за ним права на 1/2 частку новозбудованого майна.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Отже, рішення суду першої інстанції було ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційний суд вважає, що таке рішення скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

ОСОБА_8