АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/499/18 Справа № 180/3139/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» за участю третьої особи ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 15 березня 2013 року по 21 квітня 2014 року її квартира була неправомірно відключена від енергопостачання. У судовому порядку дії відповідача щодо відключення її квартири від електропостачання визнані неправомірними. Вважала, що має право на стягнення з відповідача штрафу в розмірі п'ятикратної вартості недовідпущеної електроенергії, згідно п 5.2 угоди на постачання електроенергії.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі структурної одиниці Нікопольського району електричних мереж публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_2 штраф у розмірі пятикратної вартості недовідпущеної електричної енергії в сумі 17 050,55 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договором про користування електричною енергією від 5 жовтня 2007 року з енергопостачальником передбачена відповідальність відповідача у разі тимчасового припинення електропостачання з вини постачальника - у розмірі пятикратної вартості недовідпущеної споживачу електроенергії (п. 5.2 договору).

В апеляційній скарзі «ДТЕК Дніпрообленерго», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.96-99).

Апеляційна скарга мотивована тим, що права позивача не були порушені, оскільки остання не укладала договір електропостачання, тому і не була споживачем вищезазначених послуг. Крім того, строк дії спірного договору закінчився 05 жовтня 2011 року, оскільки укладався строком на три роки та продовжувався на рік, тоді як відключення квартири позивача від енергопостачання мало місце 15 березня 2013 року, тобто не в період дії договірних зобовязань.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, її дочка ОСОБА_5, позивач у справі, та онука ОСОБА_3

05 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ Енергопостачальнакомпанія «Дніпрообленерго», правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» був укладений договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, умовами якого передбачені права та обов'язки сторін.

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року ОСОБА_5 призначена піклувальником над матір'ю ОСОБА_4, яка за станом здоров'я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки, та потребує постійного догляду.

Відключення квартири від енергопостачання мало місце 15 березня 2013 року.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі Правила).

За положенням ст.24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальники несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами договору на користування електричною енергією).

За пунктами 43-44, 46 Правил енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Тобто, така відповідальність наступає в разі наявності укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У пункті 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 визначено, що споживачі електричної енергії юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Пунктом 7 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 передбачено, що для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого обєкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією.

За положеннями статтей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 3 Правил визначено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Як вбачається з п.9.1 договору про користування електричною енергією для побутових споживачів від 5 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ Енергопостачальнакомпанія «Дніпрообленерго», правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.

Тобто сторонами погоджено загальний строк дії договору про користування електричною енергією 4 роки, а відтак дія договору припинилася 05 жовтня 2009 року, однак договірні правовідносини між сторонами припинено не було та вони регулюються відповідними нормативними актами, які діяли після припинення дії договору.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_2 вказувала на те, що відповідачем незаконно проведено відключення від електричних мереж квартири, співвласником якої вона є.

Разом з тим, задовольняючи позов про стягнення штрафу у розмірі п»ятикратної вартості недовідпущеної електричної енергії в сумі 17 050,55 грн., суд першої інстанції не взяв до уваги те, що за положеннями зазначених норм матеріального права, енергопостачальник несе відповідальність перед споживачем, тобто ОСОБА_4, з якою 05 жовтня 2007 року укладено договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, умовами якого в числі іншого п.5.2 передбачена відповідальність енергопостачальника у вигляді штрафу в розмірі п»ятикратної вартості недовідпущеної електроенергії за переривання постачання електроенергії на термін більше однієї доби з вини енергопостачальника.

Отже, ОСОБА_2, не є споживачем в розумінні зазначених положень діючого законодавства, а відтак висновок суду про стягнення штрафу з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі структурної одиниці Нікопольського району електричних мереж публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго, є помилковим.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки не знайшов своє підтвердження за розглядом справи у суді, а тому рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», за участю третьої особи ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення штрафу, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» витрати зі сплати судового збору у розмірі 121,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_6

ОСОБА_7