Справа №150/274/18
Провадження по справі №2/150/118/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Гендзьорі О.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 із зазначеним позовом.

Сторони в підготовче засідання не зявилися, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, виданої 25.04.2018 року строком на три роки та дійсна до25.04.2021 року (а.с. 7), вимоги довірителя ОСОБА_1 підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідач - виконком Бабчинецької сільської ради Чернівецького району, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України (ч.4 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 2 частини 4 статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.

У відповідності до положень п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України дана цивільна справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, тому згідно ухвали від 10.05.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ґрунтуючись на наступних підставах.

Встановлено, що 28.08.2005 року помер батько позивача ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ №025262, видане 07.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницькій області (а.с. 13).

Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 підтверджено копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 Дошлюбне прізвище Гнатюк) ОСОБА_5 серії І-АГ №741898, в якому батьком позивача значиться ОСОБА_3 (а.с. 6).

Із копії свідоцтва про шлюб серії І-АМ №171585, повторно виданого 02.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, вбачається, що позивачем (дівоче прізвище ОСОБА_6) 23.12.1995 року зареєстровано шлюб із ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) №307 площею 2,50 га, розташованої на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, яке виникло у спадкодавця ОСОБА_8 згідно розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації від 13.11.1996 р. №323 «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки (паю) по КСП «Поділля» с. Бабчинці і видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай)».

Відповідно до Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), Указів Президента «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», Закону України «Про встановлення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) ОСОБА_3 отримав право на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області.

Так, спадкодавець ОСОБА_3 за життя працював у КСП «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району та відповідно до вище зазначеного розпорядження Чернівецької РДА від 13.11.1996 року за №323 входить до списку громадян власників земельних сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСВ «Поділля» с. Бабчинці на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 8-9).

ОСОБА_3 отримав сертифікат серії ВН №0354139 на право на земельну частку (пай) колишнього КСВ «Поділля» с. Бабчинці, однак, не встиг оформити право власності на земельну ділянку, оскільки, помер.

Спадкоємцям за заповітом після смерті ОСОБА_3 являється позивач, що стверджується копією заповіту, складеного 11.07.2000 року, належним чином посвідченого секретарем виконкому Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 11).

Однак, ОСОБА_1 не має можливості належним чином оформити спадкові права на земельну ділянку, у звязку із відсутністю державного акту на право власності на земельну ділянку, яка є обєктом спадкування, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, про що свідчить постанова державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 13.11.2017, №1038/02-31 (а.с. 14).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України).

Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У пункті «а» статті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі на умовах, викладених в позовній заяві.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 приходить до висновку про задоволення його позовних вимог.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст.81 Земельного кодексу України, ст., ст.1217, 1218, 1225, 1268 ч.5, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 197, 198, 200, 206 ч.4, 263 - 265, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0354139 згідно розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації від 13.11.1996 р. №323 «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки (паю) по КСП «Поділля» с. Бабчинці і видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай)», яка знаходиться в адміністративних межах Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 2,50 га за №307, право на яку належало ОСОБА_8, який помер 28.08.2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк