Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 183/7497/15

провадження № 61-13757св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року у складі судді Майної Г. Є. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Кочкової Н. О., Григорченка Е. І., Повєткіна В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_5, працюючи на посаді керуючого відділенням Дніпропетровської філії ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у м. Перещепино Дніпропетровської області, знала про вчинені своїми підлеглими кримінальні правопорушення: прийняття коштів від вкладників без проведення цих операцій через ПК СБОН, однак всупереч своїх обов'язків не вжила заходів з виявлення та припинення цих дій. Зазначеними діями відповідач спричинила ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬБАНК» матеріальну шкоду, оскільки Банк сплатив вкладникам, які постраждали, 164 016,80 грн.

У зв'язку з незаконними діями відповідача стосовно неї було порушено кримінальну справу, за результатами судового розгляду якої 20 листопада 2014 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області постановив ухвалу, якою ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі частини першої статті 367 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цим судовим рішенням встановлено обставини протиправного діяння відповідача та кваліфіковано її дії за частиною першою статті 367 КК України.

Позивач також зазначав, що пред'являв цивільний позов у згаданому кримінальному провадженні про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди, який було залишено без розгляду, а тому відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України має право звернутися з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Як на правову підставу своїх вимог ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» посилалося на частину першу статті 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; статтю 1191 ЦК України, відповідно до якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом; а також пункт 3 частини статті 134 КЗпП України, якою передбачено матеріальну відповідальність працівників у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь майнову шкоду в розмірі 164 016,80 грн та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Заочне рішення мотивовано тим, що ОСОБА_5 не належить до органів управління позивача як юридичної особи, а завдану шкоду позивач пов'язує з виконанням нею службових обов'язків, як найманим працівником, тому правила статей 1166, 1191 ЦК України застосуванню не підлягають, і з підстав регресу пред'явлений позов не може бути задоволений. Регресне зобов'язання виникає тільки тоді, коли особа виконує чужий обов'язок, а оскільки юридична особа відповідає за дії свого представника, то виплачуючи вклади ОСОБА_6, ОСОБА_7 та його спадкоємцям, позивач виконав власний обов'язок з договору, що виключає таку підставу як регрес (стаття 1191 ЦК України).

У рішенні також зазначено, що посилаючись на необхідність застосування до спірних правовідносин положень пункту 3 частини першої статті 134 КЗпП України, позивач виклав обставини прийняття службовцями банку від населення вкладів без відображення цих операцій в бухгалтерському обліку, що спричинило недостачу грошових коштів у Банку після виконання зобов'язань з договорів, укладених з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 В ході кримінального провадження ці обставини підтвердження не знайшли, а ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року ОСОБА_5 звільнена від кримінальної відповідальності на підставі частини першої статті 367 КК України.

Водночас суд першої інстанції, посилаючись на статтю 31 ЦПК України, вказав, що право змінювати підстави позову належить виключно позивачу, а тому суд не може обґрунтовувати застосування до спірних правовідносин пункту 3 частини першої статті 134 КЗпП України встановленими у кримінальному провадженні обставинами порушень бухгалтерського обліку для задоволення позову, що не позбавляє позивача звернутися до суду з позовом про той же предмет, але з інших підстав.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу представника ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» - Максименка В. О. задоволено частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року змінено у частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Не погоджуючись із правовими підставами для відмови в задоволенні позову ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», викладеними в рішенні суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що правовідносини про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків (спірні правовідносини) регулюються положеннями статей 130 - 134 КЗпП України; положення статей 1166, 1191 ЦК України не підлягають застосуванню до таких правовідносин.

Зазначено, що статтею 233КЗпП України встановлено річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування, який не є строком позовної давності та може бути застосований без заяви сторони справи. Вказано, що шкода заподіяна позивачу у квітні, листопаді 2008 року та у період з 22 липня 2009 року по 25 серпня 2009 року. 28 вересня 2011 року, 29 вересня 2011 року та 10 липня 2012 року позивачем видані розпорядження про повернення коштів клієнтам, з цивільним позовом про відшкодування шкоди у рамках кримінального провадження позивач звернувся 23 жовтня 2013 року, а з даним цивільним позовом - 25 листопада 2015 року, тобто після спливу річного строку для звернення до суду. Причини пропуску такого строку позивач не пояснив та не просив їх поновити.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» необхідно відмовити з підстав пропуску ним строку звернення до суду.

27 травня 2016 року ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що 29 березня 2013 року порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_5, в рамках якої 25 жовтня 2013 року ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» пред'явило позов до неї про стягнення матеріальної шкоди.

У подальшому, після залишення цього позову без розгляду, Банк користуючись наданим частиною сьомою статті 128 КПК України правом, пред'явив його в порядку цивільного судочинства.

Посилаючись на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 01 вересня 2015 року «Узагальнення про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю», позивач стверджував, що для покладення на працівника відповідальності за пунктом 3 частини першої статті 134 КЗпП України судам необхідно встановити не факт притягнення працівника до кримінальної відповідальності, а факт наявності в його діях складу злочину. При цьому повна матеріальна відповідальність на цій підставі настає незалежно від виконуваної роботи або посади, яку обіймає працівник, і від того, чи укладено з ним договір про взяття на себе повної матеріальної відповідальності.

Крім того, зазначав, що постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 14 передбачено, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (пункт 3 частини першої статті 134 КЗпП України), повинні додаватись встановлені у порядку кримінального судочинства докази, які підтверджують вчинення працівником таких діянь; матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода, заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом.

З урахуванням наведених роз'яснень, позивач зазначав, що без отримання вироку (ухвали) суду, яким (якою) встановлено факт вчинення ОСОБА_5 злочину, не міг пред'явити позов до неї у порядку саме цивільного судочинства на підставі пункту 3 частини першої статті 134 КЗпП України. Водночас звертав увагу і на те, що ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, якою встановлено факт скоєння ОСОБА_5 злочину та заподіяння ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» матеріальної шкоди, була постановлена 20 листопада 2014 року та направлена на адресу Банку 10 грудня 2014 року, після набрання нею законної сили. Таким чином, право на звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства виникло у позивача саме 10 грудня 2014 року. З даним позовом Банк звернувся 25 листопада 2015 року, тобто в межах встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України річного строку.

26 серпня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_5 на касаційну скаргу.

Заперечення містять доводи аналогічні тим, якими суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовували свої рішення.

Водночас у запереченнях зазначено, що представник ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», Максименко В. О., не уповноважений подавати касаційну скаргу від імені Банку, оскільки довіреність, на підставі якої Максименко В. О. представляє інтереси позивача, видана попереднім головою правління Банку, а права та обов'язки, що виникли за довіреністю, не можуть бути об'єктом правонаступництва. Така довіреність повинна бути припинена через її недійсність.

У зв'язку з викладеним ОСОБА_5 просила касаційну скаргу ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено та про це свідчать матеріали справи, що ОСОБА_5 з 22 березня 2004 року працювала на посаді керуючого Перещепинським відділенням Дніпропетровської філії акціонерного товариства «Індекс-Банк», з 06 квітня 2004 року - на посаді керуючого відділенням Дніпропетровської філії акціонерного товариства «Індекс-Банк» в м. Перещепине, з 07 грудня 2010 року - на посаді керуючого Другим відділенням публічного акціонерного товариства «ІНДЕКС-БАНК» (далі - АТ «ІНДЕКС-БАНК») в м. Новомосковськ (а. с. 24-31, 32-39, 40, 42).

16 серпня 2007 року у відділенні Дніпропетровського філіалу АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_7 відкрито банківський вклад «Строковий» з банківським рахунком № НОМЕР_1 на суму 37 470,00 грн.

27 листопада 2008 року в зв'язку із закінченням строку зазначений депозитний вклад на суму 37 470,00 грн разом з нарахованими відсотками в розмірі 7 048,78 грн в автоматичному режимі системою СБОН перераховано на поточний рахунок вкладника.

Із цього поточного рахунку відповідно до даних системи СБОН кошти в сумі 44 500,00 грн безготівково перераховано на транзитний рахунок банку, а потім на рахунок іншого вкладника, однак платіжне доручення на перерахування коштів за підписом ОСОБА_7 відсутнє.

У листопаді 2008 року завідувачем касою відділення Дніпропетровського філіалу АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_9 без відома клієнта ОСОБА_7 проведено безготівкове списання грошових коштів з його рахунку на суму 44 500,00 грн.

11 лютого 2008 року у відділенні Дніпропетровського філіалу АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_7 відкрито банківський вклад «Довгостроковий» з банківським рахунком № НОМЕР_1 на суму 25 681,00 грн.

23 квітня 2008 року зазначений вклад достроково закрито та разом із нарахованими відсотками на суму 757,94 грн перераховано в автоматичному режимі на поточний рахунок вкладника без його дозволу. З поточного рахунку вкладника ОСОБА_7 відповідно до даних системи СБОН кошти на суму 26 400,00 грн безготівково перераховані на транзитний рахунок банку, а потім на рахунок іншого вкладника, однак платіжне доручення на перерахування коштів за підписом ОСОБА_7 відсутнє.

Цього ж дня завідувачем касою відділення Дніпропетровського філіалу АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_9 без відома клієнта ОСОБА_7 проведено безготівкове списання грошових коштів з його рахунку на суму 26 400,00 грн.

Таким чином, 23 квітня та у листопаді 2008 року керуюча відділенням Дніпропетровської філії АТ «Індекс-Банк» в м. Перещепине ОСОБА_5, діючи необережно, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати покладені на неї службові обов'язки належним чином, як того вимагають інтереси служби, порушуючи вимоги посадової інструкції, не забезпечила належний контроль за правильністю виконання завідувачем касою цього відділення ОСОБА_9 операцій за розрахунковими рахунками клієнта ОСОБА_7, внаслідок чого з його розрахункових рахунків знято грошові кошти в сумі 44 500,00 грн та 26 400,00 грн.

20 січня 2009 року у відділенні Дніпропетровської філії АТ «Індекс-Банк» в м. Перещепине ОСОБА_6 відкрито банківський вклад «Строковий» строком на 6 місяців на суму 20 790,00 грн з банківським рахунком № НОМЕР_2.

Зазначений депозит разом із сумою нарахованих відсотків по закінченню строку дії в автоматичному режимі було перераховано на поточний рахунок вкладника на суму 22 943,05 грн.

Згідно з даними системи СБОН у період з 22 липня до 25 серпня 2009 року з поточного рахунку ОСОБА_6 знято грошові кошти готівкою на суму 23 775,00 грн. У зазначений період завідувачем касою відділення Дніпропетровської філії АТ «Індекс-Банк» ОСОБА_9 без відома ОСОБА_6 знято з його рахунку грошові кошти в розмірі 23 775,00 грн.

Таким чином, у період з 22 липня до 25 серпня 2009 року керуюча відділенням Дніпропетровської філії АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_5, діючи необережно, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати покладені на неї службові обов'язки належним чином, як того вимагають інтереси служби, належний контроль за щоденним формуванням та відправкою контрольних файлів системи банківського обслуговування населення стосовно операцій за розрахунковим рахунком клієнта ОСОБА_6, внаслідок чого з його розрахункового рахунку 14 жовтня 2010 року знято грошові кошти на загальну суму 11 088,59 грн.

Своїми діями ОСОБА_5 завдала шкоди інтересам юридичної особи - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (а. с. 68-71).

У зв'язку із вчиненням ОСОБА_5 наведених дії стосовно неї було порушено кримінальну справу за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого частиною першої статті 367 КК України, - неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду інтересам юридичної особи (а. с. 68-71).

З 21 березня 2011 року правонаступником акціонерного товариства «Індустріально-Експортний банк» («Індекс-банк») став ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

Згідно з наказом від 12 травня 2011 року №38-к ОСОБА_5 звільнено з посади керуючого Другого відділення ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у м. Новомосковськ з 13 травня 2011 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України (а.с. 41).

Відповідно до розпоряджень ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» від 28 вересня 2011 року № 608-р, від 29 вересня 2011 року № 610-р, від 10 липня 2012 року № 713-р «Щодо повернення коштів клієнтам, які постраждали внаслідок шахрайських дій колишніх співробітників відділення в м. Перещепино та Другого відділення в м. Новомосковськ» ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» вкладнику ОСОБА_6 виплачено 44 109,26 грн на підставі договору від 28 липня 2010 року №/175/2010; вкладнику ОСОБА_7 - 47 571,22 грн на підставі договору від 17 лютого 2010 року № /047/2010; спадкоємцям вкладника ОСОБА_7 - 72 336,32 грн на підставі договору від 17 серпня 2010 року № /192/2010. Всього виплачено 164 016,80 грн (а.с. 7-23).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження закрито. Цивільний позов ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди в сумі 164 016,80 грн залишено без розгляду (а. с. 68-71).

Відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з частиною першою статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною першою статті 212 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу по суті, суди неповно з'ясували фактичні обставини, які мали значення для правильного вирішення спору. Зокрема, судами не з'ясовано, який статус мало ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 367 КК України.

Зазначена обставина має суттєве значення для правильного вирішення спору, оскільки у випадку якщо у згаданому кримінальному провадженні позивач мав статус потерпілого, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні норми цивільного права про відшкодування шкоди, завданої злочином, а не спеціальні норми КЗпП України, як це зробив суд апеляційної інстанції.

Разом із тим, необхідно зазначити, що посилання суду першої інстанції на неправильність правового обґрунтування позову як на підставу для відмови в його задоволенні є неправильними, оскільки за змістом статті 119 ЦПК України 2004 року підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

У випадку помилкового посилання позивача не на ту норму закону, суд, встановивши підстави позову, застосовує норму закону, яка регулює правовідносини сторін, незалежно від згоди на це позивача чи відповідача.

Неправильне зазначення позивачем правової норми на обґрунтування позову та некоректне формулювання позовної вимоги не є визначальним для суду для вирішення спірних правовідносин у справі.

Відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Крім того, положеннями пункту 20 постанови пленуму Верховного Суду України від29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що судам слід мати на увазі, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (пункт 3 статті 134 КЗпП України), повинні додаватись докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» з підстав пропуску встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України річного строку звернення до суду, апеляційний суд не врахував зазначені положення КПК України та рекомендації постанови пленуму Верховного Суду України та не взяв до уваги відсутність у позивача об'єктивної можливості звернутися з позовом до ОСОБА_5 під час розгляду такого позову в рамках кримінального провадження, а також те, що право пред'явлення позову в порядку цивільного судочинства виникло в Банку після постановлення судом ухвали про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

У зв'язку з тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, оскаржувані рішення необхідно скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду необхідно з'ясувати статус ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та в залежності від встановлених обставин вирішити, яка саме норма матеріального права регулює спірні правовідносини та чи підлягає застосуванню до вимог Банку встановлений частиною третьою статті 233 КЗпП України річний строк звернення до суду чи передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк загальної позовної давності.

Разом із тим під час нового судового розгляду справи потрібно встановити початок перебігу таких строків.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

І. М.Фаловська

С. П. Штелик