Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1972/17
Провадження № 2/542/80/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Янко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на спадкове майно, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 29.12.2017 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, посилалась на наступні обставини: 22.06.2005 року померла його мати ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: 1/3 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Першотравнева, 12.

При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

Просив визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с.Дмитренки, вул.Першотравнева, 12, як за спадкоємцем за законом після померлої 22.06.2005 року матері ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с.48).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність та визнання позовних вимог (а.с.54).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із довідки Мачухівської сільської ради №698/02-25 від 14.03.2018 року будинковолодіння за адресою: вул.Першотравнева, 12 в с.Дмитренки Новосанжарського району Полтавської області, згідно погосподарської книги №7, особовий рахунок №308 станом на 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 1990 рік були: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_1 син (а.с. 44).

Статтею 18 ЗУ «Про власність», яка діяла на той час, визначено, що у власності осіб, що ведуть селянське (фермерське) господарство, може бути майно, зазначене в статті 13 цього Закону. Майно цих осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено письмовою угодою між ними.

Діючою на той час статтею 123 ЦК УРСР 1963 року визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року, роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Таким чином суд приходить до висновку, що кожен з проживаючих та зареєстрованих осіб мав у своїй власності по 1/3 частині спірного домоволодіння.

Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР №0037148, виданого Полузірським сіль ЗАГС Новосанжарського району, ОСОБА_2 є матірю позивача ОСОБА_1 (а.с.11).

ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №000454, виданим Полузірською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с.12), померла 22.06.2005 року.

Згідно Інфоромаційної довідки зі Спадкового реєстру №51230587 від 15.03.2018 року після померлої 22.06.2005 року ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась (а.с.41, 42).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки Полузірської сільської ради Новсанжарського району Полтавської області №682 від 05.12.2017 року, на момент смерті ОСОБА_2 22.06.2005 року в господарстві за адресою: с.Дмитренки, вул.Першотравнева, 12, Новосанжарського району Полтавської області проживала з чоловіком ОСОБА_3. Останній прийняв спадщину після смерті дружини шляхом спільного проживання на день смерті 04.12.2011 року. ОСОБА_1 зареєстрований і постійно проживає за даною адресою (а.с.8).

04.12.2011 року помер голова колгоспного двору ОСОБА_3.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2017 року, спадкоємцем майна ОСОБА_3, який помер 04.12.2011 року, а саме 1/3 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с.Дмитренки, вул.Першотравнева, 12, яка належала померлому відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 лютого 2006 року, зареєстрованого в колективному підприємстві Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстрову книгу№1 під №18, є його син ОСОБА_1 позивач у справі (а.с. 9).

Право на спадкування одержують відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємці за законом першої черги, яким є позивач в силу ст.1261 ЦК України.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що знаходиться за адресою: с.Дмитренки, вул.Першотравнева, буд.12, Новосанжарського району Полтавської області.

27.11.2017 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаного житлового будинку, не надано правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок (а.с.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 набув право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування після померлої матері, якій належала частка в майні колгоспного двору.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Таким чином, є законні підстави для визнання права власності позивача на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов.

На підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов, який знаходиться у с.Дмитренки, вул.Першотравнева, 12, Новосанжарського району, Полтавської області, як за спадкоємцем за законом після померлої 22.06.2005 року матері ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_5