ЄУН 174/788/17
н/п 2/174/66/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Заіки А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дійсним, треті особи у справі: Товарна біржа «Дніпродзержинська», ОСОБА_6, ОСОБА_7,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дійсними, вказуючи, що 24.04.1998 року між ОСОБА_8, ОСОБА_6, яка діяла від власного імені та від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка діяла за себе та за своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, був укладений договір міни нерухомого майна, у відповідності до умов якого, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 поміняли належну їм чотирикімнатну квартиру загальною площею 62,7 кв.м., жилою площею 47.6 кв.м., яка знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 однокімнатну квартиру загальною площею 29.1 кв.м., жилою площею 14,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: бульвар Миру, буд. 11. кв. 68. м. Вільногірськ, Дніпропетровська область, з доплатою 4000 грн., які були одержані власниками чотирикімнатної квартири до підписання цього Договору.

Вказана у договорі чотирикімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_2 належала ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.04.1998 року, виданого виконавчим комітетом Вільногірської міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № 134 від 14.04.1998 року, зареєстрованого в БТІ м. Вільногірськ, у реєстраційній книзі за № 2-504. Вказана у договорі однокімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_3. м. Вільногірськ Дніпропетровська область належала ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1993 року, виданого Вільногірським ДМК, згідно з розпорядженням № 770 від 29.11.1993 року, зареєстрованого в БТІ м. Верхньодніпровська, у реєстраційній книзі за № 714.

Зазначений договір відповідно до вимог, передбачених Законом України «Про товарну біржу» (в редакції, яка діяла на час укладання угоди) був зареєстрований на товарній біржі Дніпродзержинська» 24.04.1998р., реєстраційний № 001/010-НВ. Право власності на 1/3 частку вказаної однокімнатної квартири було зареєстровано за ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 за кожною, в Бюро технічної інвентаризації м. Вільногірськ, 07.05.1998 року, реєстровий № 714.

Він є чоловіком ОСОБА_8, яка 18.03.2017 року померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством термін, він та ОСОБА_6, звернулись до приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом було повідомлено йому, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, що залишилась після смерті ОСОБА_8, їм з ОСОБА_6 буде відмовлено оскільки договір міни нерухомого майна не посвідчений нотаріально.

З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна по теперішній час, він та ОСОБА_6, ОСОБА_9 здійснюють користування та володіння ним у повному обсязі, сплачуючи усі комунальні платежі. З моменту укладання та реєстрації договору його померла дружина ОСОБА_8, вселившись у спірну квартиру, постійно проживала у ній до дня своєї смерті, тобто фактично володіла та користувалася квартирою, як повноправний власник своєї частки у праві спільної часткової власності на квартиру.

За минулий час ніхто не звертався до суду із позовом про визнання недійсним або дійсним вищезгаданого договору купівлі-продажу, тобто будь - яким чином не оспорював даний договір. На його думку, виниклі спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК УРСР (1963 року), ЦК України, Законом України «Про товарну біржу».

Оскільки сторони спірного договору міни нерухомого майна повністю виконали його умови - обміняли зазначені у ньому квартири, здійснили доплату в сумі 4000грн., договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований в бюро технічної інвентаризації м. Вільногірськ, у передбаченому законом порядку, договір міни з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавався недійсним, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України "Про власність", який діяв на той час, набули право власності на спірну квартиру і правомірно володіли.

Таким чином, при укладанні спірного договору міни між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду міни.

Біржове оформлення сторонами було обране оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному на той час законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірною договору.

За таких обставин є усі підстави для визнання спірного договору дійсним.

Просить визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 24.04.1998 року, укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_6, яка діяла від власного імені та від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, яка діяла за себе та за своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, у відповідності до умов якого, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 міняють належну їм чотирикімнатну квартиру загальною площею 62,7 кв.м., жилою площею 47,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на належну ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, однокімнатну квартиру загальною площею 29,1 кв.м., жилою площею 14,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, укладений на товарній біржі «Дніпродзержинська», № 001/010.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року у справі відкрито провадження, сторонам розяснені їх процесуальні права та обовязки.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі (а.с. 110, 113).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі. (а.с. 109)

Відповідачі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, відзиву на позов не подавали.

Третя особа товарна біржа «Дніпродзержинська» свого представника в судове засідання не направили, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. (а.с. 107)

Треті особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд та закінчення розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. (а.с. 103, 104)

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, в судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 24.04.1998 року між ОСОБА_8, ОСОБА_6, яка діяла від власного імені та від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 з одного боку та ОСОБА_3, яка діяла за себе та за своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з другого боку, був укладений договір міни нерухомого майна, у відповідності до умов якого, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 поміняли належну їм чотирикімнатну квартиру загальною площею 62,7 кв.м., жилою площею 47.6 кв.м., яка знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 та належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.04.98 року виданого виконавчим комітетом Вільногірської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 134 від 14.04.98р. та зареєстрованого в БТІ м.Вільногірськ у реєстровій книзі за № 2-504, на належну ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 однокімнатну квартиру загальною площею 29.1 кв.м., жилою площею 14,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: бульвар Миру, буд. 11. кв. 68. м. Вільногірськ, Дніпропетровська область, та належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.93 р., виданого Вільногірським ДГМК згідно з розпорядженням № 770 від 29.11.93р. та зареєстрованого в БТІ м.Верхньодніпровська в реєстровій книзі за № 714, обмін здійснено з доплатою 4000грн., які були одержані власниками чотирикімнатної квартири до підписання цього договору, цей договір укладено до виконання біржевої угоди, зареєстрованої на товарній біржі «Дніпроджержинська» 24.04.98р. за № 001/010-НВ та згідно ст. 15 Закону України від 10.12.91р. «Про товарну біржу зареєстрований на товарній біржі «Дніпроджержинська» і не підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності на 1/3 частку вказаної однокімнатної квартири було зареєстровано за ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 за кожною, в Бюро технічної інвентаризації м. Вільногірськ, 07.05.1998 року, реєстровий № 714, що підтверджено реєстраційним записом на документі про право власності на зворотній стороні договору (а.с. 15 зворот) та копіями довідок про проходження реєстрації, виданих бюро технічної інвентаризації (а.с. 18)

Згідно копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_6, квартира розташована на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з однієї кімнати, загальна площа квартири становить 29,1 кв.м. (а.с.17-18).

Факт перебування позивача ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 413757, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_12 10.02.1983 року уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 (а.с. 12)

Третя особа по справі ОСОБА_6, є дочкою ОСОБА_13, що підтверджено копією її свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_14 народилась 29.11.1972 року та її матірю є ОСОБА_12 (а.с. 13)

ОСОБА_14 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_13, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-КИ № 271445 згідно якого ОСОБА_14 02.06.1990 року уклала шлюб з ОСОБА_15, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_15 (а.с. 12)

Третя особа у справі ОСОБА_9, є онукою покійної ОСОБА_8, та дочкою ОСОБА_6 та з 13.10.2017 року має прізвище Загзоуг, що підтверджено копією перекладу свідоцтва про одруження (а.с. 105-106)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 733045, ОСОБА_8 померла 18.03.2017 року (а.с. 19)

Після смерті ОСОБА_8 відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60852251, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, який видано 26.06.2017 року приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_16 (а.с. 20)

Згідно копії сторінок паспорту ОСОБА_8, остання з 03.11.2001 року була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 112)

Згідно копії сторінок паспорту ОСОБА_1, останній з 18.04.2003 року зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 111)

Відповідно до ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст.5 ЦК України суд вважає, що оскільки спірні правовідносини виникли у квітні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року та закони, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Крім того, ст.2 зазначеного Закону, основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Отже, товарна біржа - це оптовий, регулярно діючий ринок, де відбувається торгівля сировиною, матеріалами, іншими товарами, допущеними до обігу на біржі, створений для зручності здійснення комерційної діяльності юридичними та фізичними особами, які, в свою чергу, повинні бути обов'язково зареєстрованими відповідною біржею як її учасники.

Статтею 47 ЦК УРСР (1963 р.) була передбачена обов'язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його частини.

Відповідно до ст.241 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше.

Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_8 була співвласником квартири АДРЕСА_7 на підставі договору міни нерухомого майна від 24.04.1998 року, укладеного між ОСОБА_8, ОСОБА_6, яка діяла від власного імені та від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_9 та ОСОБА_3, яка діяла за себе та за своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_10, та ОСОБА_5, який було зареєстровано у встановленому на той час порядку в Бюро технічної інвентаризації м. Вільногірськ, 07.05.1998 року, реєстровий № 714, 18.03.2017 року ОСОБА_8 померла, після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну їй частину вказаної квартири, позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, оскільки перебував з нею у шлюбі, проживав разом з нею, і звернувся у встановлені чинним законодавством строки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки ним не було надано належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, зокрема, договір міни квартири АДРЕСА_8 не був посвідчений нотаріально, що унеможливлює реалізацію прав позивача як спадкоємця.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що зареєстровані на біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до п.1.4 Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству за №56 від 13.12.1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056, які були чинними на час укладення біржової угоди, державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток № 1), за рахунок власників нерухомого майна.

В Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться така державна реєстрація об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних чи фізичних осіб (додаток № 1 до Правил) серед інших у п.6 визначено - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею.

В судовому засіданні встановлено, що біржова угода міни нерухомого майна від 24.04.1998 року, укладеного між сторонами, носила реальний характер, повністю виконана сторонами та зареєстрована у Виробничому обєднанні житлово-комунального господарства Бюро технічної інвентаризації м.Вільногірська 07.05.1998 р., що було передбачено на той час нормами чинного законодавства, зокрема існуючим порядком реєстрації права власності, позивач ОСОБА_1 з 18.04.2003 року, а його покійна дружина ОСОБА_8 з 2001 року зареєстровані в спірній квартирі.

Таким чином, здійснивши державну реєстрацію права власності на квартиру, яку ОСОБА_8, ОСОБА_6, та ОСОБА_9 придбали за договором міни, зареєстрованим на товарній біржі «Дніпроджержинська» 24.04.1998 р. за № 001/010-НВ, держава цим самим визнала їх право власності на спірну квартиру, як таке, що виникло на незаборонених законом підставах і це право з вказаного часу і по теперішній час будь-ким не оспорювалося.

Одночасно, відповідно до ст.241 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше.

Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Згідно з ст. 228 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги призводить до недійсності договору ( статті 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Матеріалами справи підтверджено, що власниця майна ОСОБА_8 померла 18.03.2017 року, тому доводи позивача про те, що на теперішній час втрачена можливість нотаріального посвідчення вищевказаних біржових угод суд вважає обґрунтованими.

Таким чином, оскільки право власності на зазначену квартиру зареєстровано за померлою ОСОБА_8 у встановленому законом порядку, а позивач ОСОБА_1 є її спадкоємцем за законом, однак не може реалізувати своє право на спадщину внаслідок колізії законів, суд виходить з вимог ст. 1 ЦПК України, якою передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено необхідність судового захисту його цивільного права шляхом визнання дійсною біржової угоди міни квартири, співвласником якої являлася його померла дружина ОСОБА_8, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 35 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн., які слід стягнути з відповідачів у рівних частках, тобто по 213,34 грн. з кожного.

На підставі ст.ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України (2003 р.), ст. 47, 128, 153, 228, 241, 242 ЦК УРСР (1963р.), ст. 1, 2, 3, 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 06.02.1993 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству за №56 від 13.12.1995 року та керуючись ст.ст. 1, 12, 81, 133, 141, 178, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 24.04.1998 року, укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_6, яка діяла від власного імені та від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, яка діяла за себе та за своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, у відповідності до умов якого, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 міняють належну їм чотирикімнатну квартиру загальною площею 62,7 кв.м., жилою площею 47,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на належну ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, однокімнатну квартиру загальною площею 29,1 кв.м., жилою площею 14,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, укладений на товарній біржі «Дніпродзержинська», № 001/010.

Стягнути з ОСОБА_3 (24.10.1968 р.н.), ОСОБА_4 (19.03.1987 р.н.) та ОСОБА_5 (01.01.1993 р.н.), які зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_8, який народився в с.Королівка Ємільчинського району Житомирської області, і/н НОМЕР_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6) по 213,34 грн. з кожного для відшкодування понесених позивачем судових витрат в розмірі 640,00 грн. у виді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 червня 2018 року.

Головуючий - суддя: А.А.Борцова