Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 310/6527/17 Головуючий у 1 інстанції: Дністрян О.М.
№ 22-ц/778/1830/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», треті особи Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Головне управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області, про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що є побутовим споживачем природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1. Відповідно до умов договору, укладеного з відповідачем, та Постанови КМУ від 23 березня 2016 року № 203 за послуги з газопостачання вона сплачував 7,1 куб.м. на одну особу (за наявності плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача). Рішенням комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» з 02 листопада 2016 року йому було збільшений фактичний обєм спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу у розмірі 18,3 куб.м. на одну зареєстровану особу. Рішення комісії ґрунтується на акті про порушення від 02 листопада 2016 року, складеного представником оператора ГРМ, в якому нібито зафіксована його відмова від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за рахунок оператора ГРМ. Таким чином, з 02 листопада 2016 року до 01.03.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» здійснило нарахування тарифу, а з ТОВ «Запоріжгаз збут» надходили квитанції щодо сплати ним за послуги спожитого газу, виходячи з граничних розмірів 18,3 куб.м. на одну зареєстровану особу. Крім зазначеного, на його звернення щодо встановлення індивідуального лічильника газу ПАТ «Запоріжгаз» безпідставно відмовлено. ОСОБА_3 М,П., як споживач, від встановлення лічильника газу не відмовлявся, копія акту йому не видавалася, жодного акту він не підписував, жодних перешкод щодо встановлення лічильника газу не чинив, про дату і час засідання комісії його не повідомляли, рішення комісії йому не вручили. З огляду на порушення відповідачем приписів Кодексу ГРМ з боку представників оператора ГРМ та відсутність порушень з його боку, вважає, що визначення вартості за граничними обємами споживання природного газу у відповідності з додатком 15 Кодексу ГРМ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд,скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» щодо визначення йому фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання, зобовязати відповідача здійснити перерахунок вартості спожитого ним природного газу за період з 02 листопада 2016 року до 28 лютого 2017 року за нормою 7,1 куб.м. на одну особу на місяць, а також зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» за свій рахунок до 01 січня 2018 року встановити в його квартирі індивідуальний лічильник газу.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що постачання природного газу мешканцям (споживачам) на території міста Бердянська здійснює субєкт господарювання ПАТ «Запоріжгаз», який відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» кваліфікується як оператор газорозподільної системи (далі оператор ГРМ).

ОСОБА_3 проживає в квартирі № 51 багатоквартирного будинку № 7 по вул. Північна (до перейменування Морозова) м. Бердянську.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобовязані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх обєкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно п. 4 глави 3 розділу VI п.4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення обєму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його обєкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

У відповідності до вказаного в ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було сформовано та направлено Споживачу заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до персоніфікованих даних заяви-приєднання, Споживачеві, як субєкту ринку природного газу було присвоєно персональний ЕІС-код, а облік постачання (розподілу) природного газу на обєкті останнього здійснювався розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 р. «Про норми споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників».

У подальшому позивач протягом 2016 - 2017 років здійснював оплату спожитого природного газу на підставі наданих йому з боку його постачальника ТОВ «Запоріжгаз збут» відповідних рахунків за послуги з газопостачання. Зазначений факт підтверджується Позивачем у позовній заяві.

За вказаним вбачається, що факт оплати Позивачем спожитого природного газу підтверджує споживання газу останнім, а отже є діями, які засвідчують бажання останнього укласти договір розподілу природного газу, що у підсумку є фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору розподілу природного газу) на умовах, що зокрема визначені в персоніфікованих даних відповідної заяви-приєднання.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції разом з тим виходив з того, що позивач не надав доступ до встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу в будинку № 7 по вул. Північній в м. Бердянську за кошти оператора ГРМ.

При цьому суд послався на те, що працівники ПАТ «Запоріжгаз» на виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016-2025 роки, який був затверджений постановою НКРЕКП, 02 листопада 2016 року відвідували позивача, проте мешканці будинку не допустили їх до виконання робіт.

Про факт не допуску працівників ПАТ «Запоріжгаз» до помешкання позивача представниками оператора ГРМ було складено 02 листопада 2016 року Акт № 494 відносно споживача ОСОБА_3., який був підписаний ним особисто.

19 січня 2017 року комісія ПАТ «Запоріжгаз» розглянула акти про порушення Кодексу газорозподільних систем, в т.ч. і Акт № 494, і прийняла рішення про здійснення розрахунку фактичного обєму спожитого природного газу відповідно до Кодексу газорозподільних систем.

Таким чином, суд першої інстанції виходив з того, що факт відмови позивача від встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу доведений належними доказами.

Матеріали справи містять копію акту паро порушення №494 від 2.11.2016 року.

У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» N 2494, 30.09.2015, був затверджений відповідний нормативний акт, який серед іншого у розділі Х1 гл. 5. передбачає порядок оформлення акта про порушення.

За зазначеними нормами, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Акт про порушення після пред'явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов'язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об'єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає:

1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення;

2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення;

3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

З наданого акту про порушення, який міститься у справі (а.с.119), взагалі не вбачається що до участі у його складанні залучалися будь які незаінтересовані особи (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування).

Як зазначив у позові позивач, він жодним чином не відмовлявся від встановлення лічильника, не заперечував доступу до встановлення його, не підписував акт про порушення.

З акту не вбачається у чому полягало порушення, відсутні посилання на обставини і суть порушення.

Зокрема не зазначено який доступ не надав споживач, який способом перешкоджав встановленню лічильника, не зазначено коли було виявлено порушення, тому що у п. 4 зазначеного акту міститься застереження що порушення не усунено на дату складання акту. Як була встановлена особа споживача також з акту не вбачається.

Кім того, у порушення зазначених вимог до змісту акту про порушення, у акті взагалі не зазначено коли буде проведено засідання комісії оператора ГРМ з розгляду цього акту, не зазначено дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення, контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

За сукупності таких обставин судова колегія вважає переконливими доводи позивача про те, що він не відмовлявся від встановлення лічильника а про проведення засідання з розгляду акту про порушення взагалі не був повідомлений.

За таких обставин позов в частині визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19.01.2018 року підлягає задоволенню.

Похідними та такими, що підлягають задоволенню є і вимоги про зобовязання ПАТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити перерахунок вартості спожитого споживачем ОСОБА_3 природного газу у квартирі АДРЕСА_1 перерахунок вартості спожитого ним природного газу за період з 02 листопада 2016 року до 28 лютого 2017 року.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (далі Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі до 1 січня 2018 року. При цьому обовязок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти субєкта господарювання.

Враховуючи вищезазначене, субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані в термін до 01 січня 2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

При цьому, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у ч. 1 ст. 6 Закону, лічильників газу з вини субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (положення ч. 1 ст. 6 Закону).

Відповідно до положень глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі ВОГ) інформації про обєми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між субєктами ринку природного газу.

Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Для визначення обєму спожитого (розподіленого) природного газу по обєкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРМ.

При цьому, відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по обєкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу ГРМ здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) не забезпечений лічильником газу, фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по обєкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу ГРМ), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу ГРМ (станом на 01 листопада 2016 року).

Тож зазначеними положеннями закону визначений порядок встановлення лічильників обліку газу, а тому вимоги позивача щодо зобовязання ПАТ «Запоріжгаз» встановити лічильник не підлягають задоволенню.

Крім зазначеного, задоволення вимог позивача в частині визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення, зумовлює повторне вирішення питання відповідачем про встановлення приладу обліку у спірному приміщенні.

Не можна вважати обґрунтованим посилання у рішенні суду першої інстанції на те, що рішення комісії з розгляду актів про порушення щодо визначення позивачеві норм фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу населенням та факт донарахування обємів спожитого природного газу чи направлення рахунку про його оплату, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивачки будь-яких обовязків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого обєму та, відповідно, не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України.

Так, висновок суду про те, що цей акт не є обовязковим до виконання ненормативним актом, який лише фіксує факти, а отже, певних обовязків на позивача безпосередньо не покладає, а відтак не порушує його права та інтереси не є переконливим.

Адже саме зазначений акт відповідно до Кодексу газорозподільних систем N 2494, 30.09.2015, ( розділ Х1 гл.2) фіксує факти, які відносяться до порушень споживача внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, зокрема факт відмови в доступі до об'єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу побутовому споживачу.

Також судова колегія враховує, що відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

За ч. 2 ст. 5 ЦПК у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на викладене оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року по цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати таким що не відповідає закону та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19.01.2018 року щодо визначення споживачу ОСОБА_4 з 2.11.2016 року норми фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу населенням по квартирі АДРЕСА_2 та зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити перерахунок вартості спожитого споживачем ОСОБА_3 природного газу у квартирі АДРЕСА_1 за період з 02 листопада 2016 року до 28 лютого 2017 року з урахуванням скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19.01.2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 червня 2018 р.

Головуючий:

Судді: