Справа № 522/9024/18
Провадження № 2/522/6568/18
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення учасників заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку у розмірі 27 784, 79 грн., витрат на проведення експертизи у розмірі 1500 грн. та судового збору у розмірі 1057, 20 грн..

Ухвалою суду від 07.06.2017 року провадження у справі було відкрито.

Разом з позовом представником позивача було подано до суду клопотання про забезпечення позову, згідно якої просив накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_3, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1; заборонити будь-яким фізичним та/або юридичним особам здійснювати дії, направлені на відчуження у будь-якій спосіб майно, яке належить відповідачу, а саме вищевказану квартиру.

Подану заяву обґрунтував тим, що у добровільному порядку відповідачі не бажає відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду, посилаючись на відсутність грошових коштів. Посилався на те, що існує реальна ймовірність того, що протягом судового розгляду справи спірне нерухоме майно може бути відчужене та вважає, що існують підстави для забезпечення позову з метою забезпечення належного та повного виконання судового рішення у разі задоволенні позову.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подане клопотання суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

2. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 3 ст. 153 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після предявлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Між тим, заявником у порушення зазначених приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що є можливим відчуження приміщення та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, та в чому саме може полягати таке порушення.

Крім того, суд вбачає, що предметом спору є відшкодування шкоди у розмірі 27 784, 79 грн., витрат на проведення експертизи у розмірі 1500 грн. та судового збору у розмірі 1057, 20 грн..

Між тим, представник позивача просить забезпечити позов у вигляді арешту на квартиру відповідача - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 не стосуються витребування нерухомого майна, а заявлені про стягнення збитків, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази щодо визначення вартості нерухомого майна, на який представник позивача просить накласти арешт, суд позбавлений можливості враховувати і встановити співмірність арешту з розміром позовних вимог.

Крім того не надано суду достовірних та належних доказів на підтвердження своїх посилань щодо намагань відповідача продати нерухоме майно.

При цьому, суд вбачає, що позивач не позбавлений можливості заявити клопотання про витребування відомостей щодо відкритих на імя відповідача відповідних банківських рахунків, з метою подальшого забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти товариства у межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд, з урахування меж забезпечення позову та предявлених вимог, приймаючи до уваги інтереси власника майна, перевіривши безпосередній зв'язок об'єктів забезпечення з предметом спору, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 49, 81, 89, 151-153, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Дата складання повну тексту ухвали суду 12.06.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі