Справа № 159/2276/18
Провадження № 2/159/764/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Жукової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської філії Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", виконавчого комітету Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22серпня 2013 року помер її чоловік ОСОБА_2, який мав право забудовника житлового будинку №17 по вул.Перемоги в с.Поповичі Ковельського району Волинської області. Як спадкоємець за законом, вона прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка, звернувшись до нотаріуса у порядку та строки передбачені чинним законодавством з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було заведено спадкову справу №592/2013 та видано свідоцтво про прав на спадщину за законом. Крім цього, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 10 березня 2015 року було визнано, що їй належить право на будівництво житлового будинку №17 по вул.Перемоги в с.Поповичі Ковельського району (право на забудову) в порядку спадкування після померлого 22.08.2013 року ОСОБА_2 09 січня 2018 року вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг Голобської селищної ради з заявою про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно вказаного житлового будинку. Однак, уповноваженим реєстратором було відмовлено їй у проведенні державної реєстрації, оскільки на відповідний обєкт нерухомого майна в реєстрі прав власностінаявний запис №21562837 від 24.01.2008 року, що свідчить про зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_2. Вказує, що даний житловий будинок який належав останньому знесено і на земельній ділянці побудований інший житловий будинок , а відтак вона не має можливості провести державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведене та покликаючись на норми чинного законодавства, позивач просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності та скасування відповідного запису в електронному реєстрі права власності,

захистивши таким чином її право власності на нерухоме майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не зявилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, прохають їх задовольнити.

Представник відповідача Голобської селищної ради Ковельського району та представник Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявилися, подали клопотання про розгляд справи у відсутності їх представників на підставі наявних матеріалів.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України,права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Позивач отримала правовстановлюючий документ на обєкт нерухомого майна, однак вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1ч. 1ст. 2 Закону України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є за своєю суттю визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб'єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта.

Фактично ж, реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому, вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто, не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 19 Закону України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У даному випаду реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно.

Порядок скасування реєстраційного запису про власність визначено «Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до п. 2.6 та п. 2.10 «Порядку» для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає, зокрема, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав.

Одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, а також надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату (частини 1 та 2 статті 47 Конституції України).

Отже, право людини на житло є загальновизнаним. Згідно з Конституцією України це право, як і інші конституційні права, є невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частина 1 статті 24 Конституції України). Воно не може бути скасоване і обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина 2 статті 22, частина 1 статті 64 Основного Закону України).

Чинним законодавством передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2007 року, виданого на підставі рішення №6/3 виконкому Поповичівської сільської ради Ковельського району від 27.06.2007 року будинок №17 по вул. Перемоги в с.Поповичі Ковельського району Волинської області належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №146879, виданого Поповичівською сільською радою Ковельського району Волинської області, ОСОБА_2 помер 22 серпня 2013 року.

Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 24.10.2014 року державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 дружина померлого, прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка, ОСОБА_2, а саме на земельну ділянку розміром 0,25 га в межах згідно з планом, розташованої по вулиці Перемоги,17 в с. Поповичі Ковельського району, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28543685 від 24.10.2014 року, здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер :01:001:0154, розташовану по вулиці Перемоги,17 в с. Поповичі Ковельського району, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 10.03.2015 року визнано за позивачем ОСОБА_1 належність права на будівництво житлового будинку №17 по вул.Перемоги в с.Поповичі Ковельського району Волинської області (право на забудову) в порядку спадкування після померлого 22 серпня 2013 року ОСОБА_2.

Як вбачається з довідки КП "Волинське ОБТІ" від 05.12.2017 року, виданої на імя позивача ОСОБА_1, про те, що житловий будинок №17 загальною площею 62.9 кв.м., житловою 29,4 кв.м., який знаходився по вул.Перемоги в с.Поповичі Ковельського району та належав ОСОБА_2 знесено. Однак, на земельній ділянці побудовано житловий будинок загальною площею 76,2 кв.м., житлова площа 44,6 кв.м., Е-1-гараж, в-сарай.

Крім того, вказана обставина доводиться даними технічного паспорту на будинок №17 по вул.Перемоги в с.Поповичі Ковельського району Волинської області, а саме даний будинок загальною площею 76,2 кв.м. складається з кімнат житловою площею 14,5 кв.м.,18.1 кв.м. та 12,0 кв.м, кухні площею 11,6 м.кв., санвузлом площею 6,7 кв.м., коридорів площею 6,1 кв.м. та 7.2 кв.м.

Разом з тим, як вбачається з рішення №39165554 від 11.01.2018 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 11.01.2018 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на будинок №17 по вул.Перемоги в с.Поповичі Ковельського району Волинської області, оскільки за цією ж адресою в Реєстрі прав на нерухоме майно існує запис про реєстрацію права власності за померлим ОСОБА_2.

Таким чином, аналізуючи в сукупності встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що єдиним шляхом відновлення порушених прав позивача, є скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування відповідного запису в реєстровій книзі в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За вказаних обставин позивач обрав такий спосіб захисту свого майнового права, який не суперечить нормам ст. 16 ЦК України.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 залишити за останньою судовий збір.

На підставі ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141,206,247, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. на підставі ст.ст. 16, 321, 334 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок №17 за адресою: Волинська область, Ковельський району, с.Поповичі вул.Перемоги, проведену Волинським обласним бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 грудня 2007 року, виданого на підставі рішення №6/3 від 27 червня 2007 року Поповичівської сільської ради Ковельського району Волинської області та скасувати запис від 24.01.2008 року в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 21562837.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: В.О.Лесик