справа № 216/1399/17

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу

Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Крейса О.О.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, третя особа Управління Держгеокадаству у ОСОБА_2 районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

27.03.2017 року та уточнено 20.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, третя особа Управління Держгеокадаству у ОСОБА_2 районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 15.04.2015 року на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до витягу №36322255 від 15.04.2015 року він придбав у власність житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: м. Кривий Ріг, вул.Лінійна, буд. 6. Відповідно до п. 1.4 вказані договору, земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане нерухоме майно не приватизована, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015, виданого 17.02.2015 року Управлінням держземкадастру у Криворізькому району Дніпропетровської області, відповідно до вказаного документу площа земельної ділянки складала 0,0777 га, цільовим призначення земельної ділянки є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд (присадибна ділянка).

На початку 2017 року він вирішив приватизувати земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок і господарчі споруди, однак листом від 28.02.2017 року Управління Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі повідомило, що за даними управління, станом на 31.12.2012 року, земельна ділянка площею 0,0794 га на якій побудований його будинок належить фізичній особі, відомості щодо якої не можуть бути розголошені згідно ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних». Після цього від попереднього власника житлового будинку ОСОБА_5 дізнався що вона отримала будинок у спадщину, до цього у 2005 році вони з чоловіком придбали будинок у ОСОБА_3, про приватизацію спірної земельної ділянка їй нічого невідомо. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,0777 га, яка розташована за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Лінійна, буд.6, на якій розташований належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, який придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до витягу №36322255.

Позивач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася,надала суду заяву про розгляд справи без її участь, просить прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Вказує, що відповідно до діючих норм ст.328, 377, 392 ЦК України, ст.ст.120, 125 ЗК України, у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у передбаченому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на цій земельній ділянці обєкти.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлена про слухання справи на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник третьої особи Управління Держгеокадаству у ОСОБА_2 районі Дніпропетровської областіОСОБА_8 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вирішення питання по суті позову залишає на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями від 15.04.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 2-257, ОСОБА_5 продала ОСОБА_1 будинок з господарськими та побутовими будівлями № 6 по вул.Лінійній в м.Кривому Розі. У п.1.4 вказаного договору визначено, що земельна ділянка на якій розміщений будинок складається з 0,0777 га, з кадастровим номером :08:256:0042 не приватизована а.с.8-9, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 16.03.1999 року, зареєстрованого в ОСОБА_8 записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8902, земельна ділянка площею 0,0794 га, без кадастрового номера, розташована на території ОСОБА_2 міської ради у Центрально-Міському районі, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення підсобного господарства, належить ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Лінійна, 6 а.с.80, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №386915 від 24.12.2009 року, виданий на імя ОСОБА_9, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з кадастровим номером :08:256:0019, площею 0,0794 га скасований на підставі свідоцтва про смерть а.с.79.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Земельна ділянка на якій розташований будинок позивача за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Лінійна, буд.6, згідно договору купівлі-продажу від 15.04.2015 року складає 0,0777 га, із присвоєнням кадастрового номеру :08:256:0042, не відповідає площі земельної ділянки, без наявності кадастрового номера за вищевказаною адресою, яка встановлена державним актом від 16.03.1999 року, становить 0,0794 га та належить ОСОБА_3, таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову позивача.

На підставі ст.328, 377 ЦК України, ст.120 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_2 міської ради, , місцезнаходження: м.Кривий Ріг, пр.Молодіжна, буд.1, ОСОБА_3,місце реєстрації не відоме, третя особа Управління Держгеокадаству у ОСОБА_2 районі Дніпропетровської області, місцезнаходження: м.Кривий Ріг, майдан Праці, буд.1, про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: