22.05.2018 Єдиний унікальний номер 205/2053/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/2978/2018
Номер провадження: 2/205/466/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2013 року. Від шлюбних стосунків мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що з початку 2017 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 661, та після розірвання шлюбу визначити місце проживання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із його матір'ю, ОСОБА_1, за місцем її фактичного проживання.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.22). У такій заяві названа сторона зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач до початку розгляду справи по суті також подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (.с.21). У такій заяві названа сторона зазначає про повне визнання позову, та просить здійснити розгляд справи за його відсутності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і ухвалює за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 06 вересня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис за № 661, та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (а. с.7).

Судом також встановлено, що сторони від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 03.11.2015 року (а.с. 8).

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається з ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачено ч.4 вказаної статті.

Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Відповідно до приписів до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «ОСОБА_1».

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпечені умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Судом встановлено, що 27 березня 2018 року сторони у простій письмовій формі уклали договір про визначення місця проживання дитини. Згідно волевиявлення сторін після розірвання шлюбу спільна дитина - син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишиться проживати зі своєю матір'ю ОСОБА_1, а батько дитини буде надавати матеріальну допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 щомісячно, що підтверджується Договором про визначення місця проживання дитини. В свою чергу, батько, ОСОБА_2, має право безперешкодно приймати участь у виховані свого сина, спілкуючись з ним та мати право перебувати із сином без будь-яких обмежень у часі та місці спілкування (а.с. 4).

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з Позивачем, а відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі.

Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

З наведеної норми процесуального закону вбачається, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на такого учасника справи покладається обов'язок компенсувати судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору лише у розмірі 50 відсотків, адже інші 50 відсотків компенсуються позивачеві за рахунок державного бюджету.

Враховуючи викладене, слід стягнути із Відповідача на користь Позивача понесені та документально підтверджені Позивачем судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., а також повернути позивачу 50 відсотків, тобто 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору з державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 55, 105, 110-114, Сімейного Кодексу України, ст. ст. 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Підлужжя, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Дніпропетровська, РНОКПП: НОМЕР_2) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що був зареєстрований 06 вересня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 661.

3. Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1, прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «ОСОБА_1».

4. Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1.

5. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Дніпропетровська, РНОКПП: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Підлужжя, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1) судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

6. Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Новокодацькому районі м. Дніпра повернути ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Підлужжя, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1) з державного бюджету судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн 40 коп. згідно квитанції № 21514772-1 від 07.02.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан