АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Київ

Справа №757/30165/17-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 06 червня 2018 року

Повний текст постанови складено 08 червня 2018 року

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

сторони: позивач Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк»

відповідачі ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника Голови Правління Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва, постановленої 01 березня 2018 року суддею Цокол Л.І. в приміщенні Печерського районного суду м. Києва, час і дата складання повного тексту ухвали невідомі, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №757/30165/17-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/3930/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У травні 2017 року ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до Печерського районного суду з позовною заявою про визнання договору оренди квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_5 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір НОМЕР_2, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати ОСОБА_4 кредит у розмірі 130 000 дол. США, а ОСОБА_4 зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитним договором та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

В забезпечення виконання всіх зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором було укладено договір іпотеки НОМЕР_1 від 03 серпня.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. зареєстрований в реєстрі №4422, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку Банку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З відкритих джерел, а саме з Єдиного реєстру адвокатів України (відповідно до ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України), стало відомо, що квартира 61, АДРЕСА_1, що є власністю ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», є адресою робочого місця адвоката ОСОБА_5

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотеко держателя є недійсним.

Відповідно до п. 1.7.4 Договору іпотеки без письмового погодження Іпотекодержателя, Іпотекодавець не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу Предмета іпотеки. Якщо інше не передбачено належним чином оформленою письмовою згодою Іпотекодержателя, Іпотекодавець не має права передавати Предмет іпотеки в спільну діяльність, найм, оренду, лізинг, інші види користування.

У зв'язку з чим просив визнати договір оренди квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року провадження у справі за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним - закрито.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, Заступником Голови Правління ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду та прийняти постанову, якою справу направити для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, на підставі припущень та не застосовано закони, які підлягали застосуванню.

Зокрема вказує про те, що мотивація рішення суду базується виключно на поясненнях відповідача адвоката ОСОБА_5, який одночасно є представником відповідача ОСОБА_4

Апелянт зазначає, що при вирішенні цивільної справи учасником справи - адвокатом ОСОБА_10, який є одночасно представником ОСОБА_4 порушено процесуальні обов'язки, визначені ст. 43 ЦПК України, у зв'язку з чим було введено суд в оману щодо фактичних обставин справи.

Підтвердженням цього є технічний звукозапис судового засідання від 13 вересня 2017 року, де ОСОБА_5 підтвердив, що орендує у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (з 09:19 хвилини звукозапису судового засідання від 13.09.2017р.), уклав договір оренди з ОСОБА_4 (з 13:12 хвилини звукозапису судового засідання від 13.09.2017р.). Крім того, ОСОБА_5 погодився надати договір оренди виключно при розгляді справи по суті (з 11:35 хвилини звукозапису судового засідання від 13.09.2017р.)

Натомість в судовому засіданні 01 березня 2018 року, що підтверджується технічним звукозаписом судового засідання та протоколом судового засідання (а.с. 143-144), ОСОБА_5 пояснив, що він не є стороною договору оренди, стороною договору оренди (зі слів лише ОСОБА_5.) є ТОВ Адвокатська компанія «Авад Груп». При цьому, знов таки, доказів на підтвердження своїх слів ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_4 не надали.

Якби ОСОБА_5 в порядку та строки встановлені судом протокольною ухвалою суду від 13 вересня 2017 року про витребування доказів надав існуючий договір оренди, який укладений його довірителем (ОСОБА_4), повідомив би в належний спосіб про суб'єктний склад договору оренди, тоді б ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» подав до суду клопотання про заміну ОСОБА_5 на належного відповідача ТОВ Адвокатська компанія «Авад Груп».

На зазначені порушення суд першої інстанції не звернув уваги, за невиконання вимоги суду (протокольна ухвала суду від 13.09.2017 а.с. 119-120) щодо надання договору оренди заходи процесуального примусу не застосував. Виходячи лише зі слів ОСОБА_5, в порушення ст. 76-81, 84, 89 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність предмета спору та вважав цю обставину доведеною, що в свою чергу є підставою згідно ст. 379 ЦПК України для скасування ухвали суду.

З огляду на це, підстава витребовування у ОСОБА_10, та ОСОБА_4 договору оренди квартири АДРЕСА_1 не відпала. Ці обставини безпосередньо впливають на предмет спору, склад учасників справи, у зв'язку з чим ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» просить витребувати договір оренди у ОСОБА_10, та ОСОБА_4.

Крім цього в порушення ст. 19, 274 ЦПК України, не зважаючи на заперечення представника ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», суд встановив, що справу можна розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, що не передбачає проведення попереднього судового засідання.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до порушень норм процесуального права, що в свою чергу є підставою, згідно ст. 376, 379 ЦПК України, для скасування ухвали Печерського районного суду від 01 березня 2018 року та направлення справи до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляцій скаргу адвокат ОСОБА_10, який також представляє інтереси ОСОБА_4 зазначає, що договору оренди квартири між ним ОСОБА_4 ніколи не існувало, що існує договір оренди між ОСОБА_4 та юридичною особою ТОВ Адвокатська компанія «Авад Груп», що підтверджується відомостями публічного державного реєстру.

Також ОСОБА_5 зазначає, що представники ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» подали ще один аналогічний позов, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року відкрито провадження у справі №757/46144/17-ц за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 про визнання правочину (Договір оренди) недійсним (суддя Москаленко К. О.)

Засідання у цій справі призначено на 29 травня 2018 року.

Таким чином, ОСОБА_5 вважає, що представники ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» зловживають процесуальними правами, відповідно до ст. 44 ЦПК України.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засідання представник позивача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» - ВасильчиковІ.В підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції..

Відповідач ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що у справі відсутній предмет спору, оскільки, позивачем не було надано підтвердження укладення спірного договору оренди між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_5.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий є правильним та відповідає норма цивільного процесуального законодавства.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Як убачається з матеріалів справи, ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, предметом якого є договір оренди житлового приміщення.

Як встановлено в судому засіданні під час розгляду справи у суді першої інстанції, договір оренди квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_5 не укладався, а тому суд дійшов правильного висновку про відсутність предмету спору.

Доводи апеляційної скарги щодо на ненадання адвокатом ОСОБА_5 на вимогу суду існуючий договір оренди, який укладений його довірителем ОСОБА_4, що позбавило банк можливості змінити ОСОБА_5 на належного відповідача ТОВ Адвокатська компанія «Авад Груп», є необгрутованим та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно звукозапису судового засіданні від 13 вересня 2017 року, протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника банку та витребувано у ОСОБА_5 договір оренди житлового приміщення, укладеного ним із ОСОБА_4, зобов'язавши ОСОБА_5 надати документ в наступне судове засідання.

01 березня 2018 року під час судового засідання, судом встановлено, що договору оренди житлового приміщення між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 не існує, клопотання про витребування у ОСОБА_5, як представника ОСОБА_4 договору оренди укладеного неї з ТОВ Адвокатська компанія «Авад Груп» представником Банку не заявлялося.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 6 цієї ж статті встановлено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 279 ЦПК України, встановлено особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, зокрема, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Доводи апеляційної скарги представника Банку про порушення судом порядку розгляду справи є безпідставними, оскільки під час судового засідання 01 березня 2018 року, судом було надано обґрунтування підстав розгляду справи за правилами спрощеного провадження та роз'яснено сторонам, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження та не позбавляє сторони заявляти клопотання та надавати докази у справі.

Тому, посилання в апеляційній скарзі представника банку про те, що судом не враховано його заперечення проти розгляду справи в такому порядку, спростовуються матеріалами справи та не впливають на законність оскаржуваної ухвали в цій частині.

Враховуючи, що при постановлені ухвали про закриття провадження у справі судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника Голови Правління Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» ОСОБА_6- залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м, Києва від 01 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна