У Х В А Л А

"06" червня 2018 р.

м. Київ

справа № 755/7787/18

провадження № 2/755/4075/18

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали позовної заяви Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 24 травня 2018 року позовну заяву Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Зазначену ухвалу суду отримано позивачем 30 травня 2018 року, про що свідчить інформація про направлення ухвали суду електронною поштою на офіційну електронну адресу позивача, зазначену ним в позовній заяві.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та у рішенні від 30 травня 2013 року» Наталія Михайленко проти України» зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

05.06.2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява (вх. №31680) на виконання ухвали суду від 24.05.2015 року від імені представника позивача ОСОБА_3

Разом з тим, долучені до вказаної заяви документи також не свідчать про належне виконання ухвали суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та третьої статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно ч. 1, 3 ст. 62 Цивільного процесуального кодексу України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 р. за № 736/27181 (далі-Правила), ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи).

Згідно підпункту 1 пункту 1 Розділу ІІ Правил, право на створення, підписання, погодження, затвердження документів визначається актами законодавства, положеннями (статутами) установ, положеннями про структурні підрозділи і посадовими інструкціями.

Згідно підпункту 7 пункту 3 Розділу ІІ цих Правил у посадових інструкціях визначаються повноваження щодо засвідчення документів та їх копій.

Пунктом 10 Розділу ІІ названих Правил передбачено, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи. Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку. Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Водночас, копію доданої до позовної заяви довіреності в.о. голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 не засвідчено керівником у порядку, визначеному Правилами від 18 червня 2015 р., а засвідчено самим представником ОСОБА_3, що не є належним засвідченням копії довіреності Товариства, та про зазначену обставину було вказано ухвалою суду від 15 травня 2018 року.

Таким чином, додана до позовної заяви копія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження ОСОБА_3, отже, ОСОБА_3 в розумінні статей 58, 62 ЦПК України є неналежним представником у даній справі. При цьому представником не долучено до позовної заяви Установчих документів Банку, які б містили положення про наявність повноважень у представника Банку на власноручне посвідчення копії довіреності, виданої Керівником Банку.

Такої позиції притримується Верховний Суд в ухвалах від 05.01.2018 р. у справі К/9901/5655/17 819/492/17, від 05.01.2018 р. у справі К/9901/224/18804/2619/17, від 05.01.2018 р. у справі К/9901/4159/17826/6708/15, від 05.02.2018 р. у справі К/9901/90/18818/1031/17.

Згідно частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 1, ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або посадове становище якої не вказано.

Таким чином, позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви належним чином посвідчену довіреність відносно представника, яким підписано досліджувану позовну заяву, що також є підставою для повернення заяви позивачу.

Крім того, позивачем на виконання ухвали суду від 24 травня 2018 року мав бути наданий суду розрахунок кредитної заборгованості боржника, підписаний представником Банку, бухгалтером Банку та скріплений печаткою Банку, однак позивачем повторно надіслано до суду розрахунок заборгованості відповідача, не засвідчений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач у встановлений судом строк не виконає всі перелічені в статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали суду.

Суддя: В.І. Галаган