У Х В А Л А

17.05.2018 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

із участю секретаря Росовської О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 07.05.2018 року звернувся до суду з цією заявою, в якій просив визнати виконавчий лист Жмеринського міськрайонного суду від 26.08.2016 року в справі №130/1667/16-ц таким, що виданий помилково. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що вказаний виконавчий документ порушує права заявника на прожитковий мінімум, гарантований йому Конституцією України.

Учасники виконавчого провадження представник стягувача ДСА України, боржник ОСОБА_1, а також державний виконавець Жмеринського міськрайонного відділу ДВС за їх належним повідомленням про час та місце розгляду заяви в судове засідання не з'явились, причин своєї неявки не повідомили, що втім згідно ч.3 ст.432 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом п.п.9 п.1 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України вказана заява боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вивчивши доводи заяви, оглянувши матеріали цивільної справи №130/1667/16-ц, судом встановлено таке.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди за порушення нею ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26.09.2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1, вказане рішення Жмеринського міськрайонного суду від 26.08.2016 року залишено без змін.

18.10.2016 року Жмеринським міськрайонним судом було видано виконавчий лист за вказаним рішенням суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Із набранням чинності нової редакції Закону України "Про виконавче провадження", зокрема в частині зміни переліку осіб, що мають повноваження стягувача у виконавчому провадженні на користь чи в інтересах держави, 20.02.2017 року Жмеринським міськрайонним судом направлено для виконання до Відділу ДВС Жмеринського міськрайонного управління юстиції виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Суд визнає безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо помилкової видачі вказаного виконавчого листа з підстав того, що він обмежує його право на гарантований особі прожитковий мінімум, оскільки з метою захисту цього власного права позивачем ОСОБА_1 заявлялось відповідне клопотання щодо звільнення його від сплати судового збору, яке було задоволено судом частково із відстроченням його сплати до ухвалення судового рішення, а також відстоювалось ним за вимогами апеляційної скарги, за результатами якої судом апеляційної інстанції визначено правомірність стягнення судового збору з позивача, якому відмовлено у задоволенні позову.

Відтак вказана правова оцінка цих обставин виключає помилковість видачі виконавчого листа за рішенням суду, яке у встановленому порядку набуло законної сили, в частині саме розподілу судових витрат, а тому в межах доводів заявника та неповідомлення наразі суду ніким про припинення встановленого судовим рішенням обовязку боржника, про повне або часткове його добровільне виконання боржником чи іншою особою, судом не встановлено підстав визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у звязку з чим заява задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.3, 258-260, 432, п.п.9 п.1 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого 18.10.2016 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області у справі №130/1667/16-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок відмовити.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строків її оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана упродовж п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повний текст ухвали складений 29.05.2018 року.

Суддя Вернік В.М.