Справа № 414/916/18
Провадження № 22ц/782/412/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року Апеляційний суд Луганської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Дронської І.О., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_1,

учасники справи: заявник ОСОБА_2, заінтересована особа - Прокуратура Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Прокуратура Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року заявниця ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила суд встановити факт віднесення періоду її навчання з 01.09.1986 року по 29.06.1988 року у навчальному закладі Чернівецького кооперативного технікуму до вищої юридичної освіти.

В обґрунтування заяви посилається на те, що встановлення даного факту їй необхідно для зарахування до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років та на пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, заявник ОСОБА_2 звернулась із апеляційною скаргою на неї та просить ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року скасувати і передати заяву на новий розгляд до суду першої інстанції, вважаючи дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про відкриття провадження у справі, а саме що спір є цивільно-правовим. Доводами апеляційної скарги є помилковість висновку суду, що із заяви вбачається спір про право, оскільки заявниця під час подання заяви не мала наміру використовувати даний факт для перерахунку надбавки за вислугу років. Для встановлення такого факту заявниці не потрібно звертатися до ПФУ, тому немає жодних правових підстав для права на спір.

Від заінтересованої особи Прокуратури Луганської області надійшов відзив на апеляційну скаргу про обґрунтованість ухвали суду та безпідставність апеляційної скарги.

Заявниця, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявилася, що відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника заінтересованої особи ОСОБА_1, який підтримав відзив на апеляційну скаргу та заперечував проти її задоволення,обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадженні по справі, суд першої інстанції послався на те, що із заяви вбачається спір про право, оскільки встановлення факту, про який просить заявник, а саме - віднесення освіти, одержаної нею у Чернівецькому кооперативному технікумі, до вищої юридичної освіти не є справою окремого провадження. Віднесення освіти до вищої юридичної, тобто зарахування цього періоду навчання заявника, як пільгового періоду, у будь якому разі буде повязано з наступним вирішенням спору про право призначення пенсії за вислугою років та одержання надбавки, проти чого можуть виникнути заперечення органу, що займається таким призначенням і є справою адміністративної юрисдикції.

Такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК).

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В силу ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Предметом заявлених вимог ОСОБА_2 є встановлення факту віднесення одержаної нею освіти в технікумі до вищої юридичної освіти з метою одержання надбавки за вислугу років та призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», про що вона прямо заявляє в своїй заяві (а.с. 1 зв.).

В обґрунтування своїх вимог заявниця надає довідку від 18.04.2018 року за №11/131 вих.-18, видану Прокуратурою Луганської області про вислугу років старшого слідчого в особливо важливих правах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Луганської області раднику юстиції ОСОБА_2, що дає їй право на пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» станом на 18.04.2018 року, згідно якої період навчання у Чернівецькому кооперативному технікумі з 01.09.1986 року по 29.06.1988 року не зараховано до стажу роботи, що дає право на вислугу років (а.с. 32-33).

Наведе свідчить про наявність спору про право на надбавку за вислугу років та на пенсію, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, про що цілком обґрунтовано зроблений висновок судом першої інстанції.

Саме такі висновки про застосування норми права у правовідносинах по справі зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 22 травня 2018 року в постанові у справі № 295/7536/17, провадження № 61-2010св18, і з огляду на вимоги частини 4 статті 263 ЦПК України суд має їх врахувати.

Наведені у апеляційній скарзі доводи заявниці ОСОБА_2 не спростовують висновку суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а посилання скаржника на те, що обставина необхідності встановлення факту має для неї юридичне значення не лише у разі можливості реалізації її права на отримання пільгової пенсії за вислугою років в майбутньому, а й на нарахування їй щомісячної надбавки за вислугу років, де зацікавлена особа саме прокуратура Луганської області; що це нова обставина, яка не була зазначена нею у поданій до суду заяви, не заслуговують на увагу, оскільки заявниця посилається в заяві на обидві ці обставини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених статтею 375ЦПК України підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року

залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 08 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: