Провадження №2/521/1142/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Плавича І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, третя особа - Друга Одеська державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні вказаного складу суду наразі знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, третя особа - Друга Одеська державна нотаріальна контора.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача вказувала, що на підставі відповідних правовстановлюючих документів, власником квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_5.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 померла, після чого відкрилась спадщина у вигляді вказаного майна.

Сторона позивача свідчила, що з 1990 року ОСОБА_5 тяжко хворіла та потребувала постійного догляду і допомоги, яку надавав син померлої - ОСОБА_2, в той час як відповідач по справі ОСОБА_3 - онук померлої, життям та здоров'ям бабусі не цікавився взагалі, не відвідував і не допомагав їй

Виходячи з викладеного, позивач вбачає, що відповідач має бути усунений від права на спадкування, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з'явився, але від представника особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з'явився, але від представника особи надійшла заява, в якій сторона заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила суд в задоволенні позову відмовити, просила розглянути справу у відсутність сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши відповідний позов, письмові докази, які були надані суду та забезпеченні в процесі розгляду справи, допитавши свідків, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову - виходячи з наступного.

Під час розгляду справи і на підставі наявних в останній доказів судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17 лютого 2017 року, актовий запис №2009 від 17 лютого 2017 року.

Позивач свідчить, що після смерті особи відкрилась спадщина до майна померлої, зокрема, у вигляді квартири АДРЕСА_1, що належала померлій ОСОБА_5 на праві власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, з огляду на ст. 1258 ч.ч.1,2 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Як закріплене в ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із матеріалами справи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 28 серпня 1970 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, була донькою ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6, виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 02 листопада 2004 року, актовий запис №9729 від 02 листопада 2017 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів м. Одеси 12 вересня 1996 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3, батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно із ст. 1266 ч. 1 ЦПК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Суд встановив, що позивач по справі ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, а відповідач ОСОБА_3 - спадкоємцем щодо майна померлої ОСОБА_5 за правом представлення, що підтверджується наданими суду документами про родинні відносини з донькою померлої ОСОБА_5 з померлою ОСОБА_6, факт існування яких між вказаними особами у суду сумнівів не викликає.

Відповідно до спадкової справи №112/2017 щодо майна ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6, до Другої Одеської державної нотаріальної контори звернулись із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_8 від 27 вересня 2010 року, посвідченого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, ОСОБА_5 була власником об'єкта нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Технічний паспорт від 24 вересня 2009 року щодо квартири АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_5

Сторона позивача посилалась, що ОСОБА_5 була хворою та потребувала постійного догляду та лікування, що підтверджується витягом з рішення ЛКК №689/3 від 03 березня 2015 року та довідкою до акта огляду МСЕК від 26 грудня 2011 року серії 10 ААА. Крім того, відповідно до виписки БСМП від 30 жовтня 1990 року ОСОБА_5 після потрапляння у ДТП отримала перелом тіла із зміщенням. Втім, внук померлої начебто ухилявся від надання бабусі необхідної допомоги, не відвідував її, у зв'язку з чим до моменту смерті ОСОБА_5 доглядав за нею позивач ОСОБА_2

Аналізуючи правову позицію ОСОБА_2, судом досліджено зміст ст. 1224 ч.ч.3,5,6 ЦК України, за якими не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Суд встановив, що ОСОБА_5 померла у віці ІНФОРМАЦІЯ_6, мала інвалідність першої групи «А» у зв'язку із загальним захворюванням, та дійсно потребувала постійного догляду.

Сторона позивача просила усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6, посилаючись на те, що ОСОБА_3 жодного разу не надав допомоги своїй бабусі, натомість створював додаткові проблеми та завдавав психологічного болю своїми витівками та образами у адресу померлої.

Як регламентовано ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, як чітко зобов'язує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, суд доходить висновку, що викладені у позовній заяві ОСОБА_2 обставини щодо негативної характеристики відповідача є суб'єктивними, доказів на підтвердження того, що відповідач взагалі не приділяв уваги та не надавав допомоги померлій ОСОБА_5 стороною позивача не представлено.

Відповідно до акту від 15 вересня 2017 року, засвідченого начальником дільниці №7 КП ЖКС «Фонтанський», ОСОБА_5, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 з 1990 року по день своєї смерті: до 17 лютого 2017 року, відвідував її внук ОСОБА_3, який постійно надавав необхідну їй допомогу, від виконання обов'язку щодо утримання не ухилявся, купував продукти, необхідні ліки, допомагав покійній виходити на вулицю, оскільки вона пересувалась на інвалідному візку.

Судом звернуто увагу, що згідно з характеристикою від 02 липня 1989 року, засвідченою в.о. голови ОСН КМ «Сахарний», виданою ОСОБА_3, останній характеризується з позитивного боку, у побуті завжди ввічливий, тактовний, доброзичливий та порядний. До кримінальної та адміністративної відповідальності під час мешкання за адресою: АДРЕСА_2, не притягувався.

У судовому засідання були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, які свідчили, що ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_6, потребувала постійного надання допомоги та постійного догляду у соціально-побутових питаннях.

Як вбачається із документів, на підставі яких ОСОБА_5 було взято на облік у територіальному центрі для надання соціальних послуг Департаменту труда та соціальної політики Одеської міської ради, ОСОБА_5 заявляла про себе, як про одиноку людину, взагалі жодного разу не згадуючи про своїх родичів, ані про сина ОСОБА_2, ані про онука ОСОБА_3

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина, який потребує соціального обслуговування, від 31 січня 2012 року ОСОБА_5 підлягала обслуговуванню у відділенні соціальної допомоги на платній основі.

Згідно з актами про виконані роботи з надання послуг №№ 19,54, 89, 109, 137, 162, 178, 213 за 2012 рік; №480 за 2013 рік; №21 за 2014 рік; №№25, 38 за 2016 рік, засвідченими співробітниками відділу соціальної допомоги територіального центру обслуговування Приморського району м. Одеси на платній основі ОСОБА_5 було надано за відповідними договорами соціально-побутові послуги.

З огляду на те, що сторони по справі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2, а ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_6, мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, враховуючи показання свідків, надавши правову оцінку матеріалам справи, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 періодично надавали допомогу ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_6, у вирішенні соціально-побутових питань.

Вищенаведене спростовує заявлені позивачем вимоги щодо усунення ОСОБА_3 від спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_5 та зазначені у позові обставини щодо невиконання обов'язку допомагати та доглядати за померлою, яка була у безпорадному стані та потребувала постійного догляду.

Ураховуючи викладене та з огляду на встановлені судом фактичні обставини, суд не може погодитись із обґрунтованістю позовних вимог ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6, та відмовляє в задоволенні цих вимог, оскільки відсутні докази на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин. При цьому в зв'язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони позивача з відповідача присудженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, третя особа - Друга Одеська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 67) - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: /підпис