Справа № 318/646/18 Номер провадження №2/318/440/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Петрова В.В., при секретарі Александрові М.І,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що 30.08.2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області зроблено запис за № 60. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні стосунки з відповідачем не підтримують, на теперішній час проживають окремо. Діти проживає разом з відповідачем. Спорів щодо поділу майна немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Тимчук».

В судове засідання позивач та її представник не зявились, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі 30.08.2008 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, про що зроблено запис за № 60, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-ЖС № 057597 від 30.08.2008 р. (а.с. 11).

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 102860 від 04.10.2008 р. (а.с. 12).

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 219681 від 08.02.2013 р. (а.с. 13).

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 263, 265, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що зареєстрований 30 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, про що зроблено запис за № 60.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище «Тимчук».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів.

Суддя:ОСОБА_5