Справа № 188/153/18
Провадження № 2/188/170/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ніколаєвої І.К.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство « Страхова компанія « МЕГА- ГАРАНТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті скоєної дорожньо-транспортної пригоди ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство « Страхова компанія « МЕГА- ГАРАНТ» з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті скоєної дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову він зазначив, що 18.11.2017 року о 13 годині 00 хвилин в смт. Петропавлівка вул. Миру 79 (двір дому), відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем Фольксвагон Транспортер д.н. НОМЕР_1 перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з рухомим автомобілем НОМЕР_2. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

По даному правопорушенню складено протокол серії БД № 453138 від 18.11.2017

року.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області 29.11.2017 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_3, визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень на користь держави. Порушник в судове засідання не з'явився, але в письмовій заяві повідомив суд, що він повністю визнає себе винним у скоєному ним ДТП.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_4, є власником автомобіля НОМЕР_5 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 794526 виданого Павлоградським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. 19.07.2011 року, який був пошкоджений через дорожньо-транспортну пригоду,яка сталася з вини відповідача.

До цього часу до нього не звертались представники страхової компанії відповідача для визначення розміру відшкодування причинених матеріальних збитків. Позивач ставить під сумнів, що відповідач уклав угоду з якою-небудь страховою компанією на випадок події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди (тобто йому). На вимогу позивача, відповідач не надав йому потрібної документації згідно чинного законодавства.

З метою визначення матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_6, визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивач звернувся особисто до приватного підприємця ОСОБА_4, який є судовим експертом авто товарознавцем, що має фахову вищу технічну освіту та досвід роботи експертом з 2000 року, стаж роботи за фахом 40 років, Свідоцтво Міністерства Юстиції України №350 від 16.11.2012 року з правом проведення автотоварознавчих експертиз за фахом 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, нанесеного власникові транспортного засобу».

Відповідно до висновку «001-1/18 експертного автотоварознавчого дослідження від 6.01.2018 року вартість відновлювального ремонту та матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля ОСОБА_5 д.н. НОМЕР_7 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.11.2017 року, складає 12 023,86 (дванадцять тисяч двадцять три грн. 86 коп.) гривень.

За послуги спеціаліста автотоварознавця для встановлення відновлювальної вартості належного позивачеві транспортного засобу він сплатив на користь приватного підприємця ОСОБА_6 1500 (одна тисяча п'ятсот грн.) гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 06.01.2018 року.

Окрім того, в результаті неправомірних дій відповідача, позивачеві було причинено непоправиму моральну шкоду, яка виражається у його душевних стражданнях. Останнім часом у позивача проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому внаслідок шкоди транспортному засобу, який належить йому, страждає не лише він, а й його близькі та знайомі люди.

Позивач зазначив також, що його непокоять постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях життя.

Позивач працює лікарем в КЗ «Першотравенській ЦМЛ «ДОР», що знаходиться за 18 км від його домівки в іншому місті, він змушений їздити на роботу громадянським або попутним транспортом, що призводить до збільшення часу до 1-2 години замість 0,5 години в один бік індивідуальним автомобілем, особливо в зимовий час. Через те, що його авто пошкоджене з винни відповідача, вказані незручності ведуть до важких матеріальних витрат.

Позивач змушений постійно приймати заспокійливі ліки, нервові навантаження додатково впливають на його загальний стан здоров'я, адже він є інвалідом III групи в зв'язку з діагнозом цукровий діабет І типу, і в його стані будь-які нервові збудження приводять до різкого збільшення глюкози в крові, що тягне за собою низку негативних наслідків для здоров'я.

Відповідач до цього часу спричинену ним шкоду не відшкодував і тому позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

На підставі ст.ст. ст. ст. 15,16,22, 23, 1166-1167,1187, 1192 ЦК України та керуючись ст. ст. 4, 5,19, 175,184 ЦПК України, позивач прохає задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 16 523,86 (шістнадцять тисяч п'ятсот двадцять три грн. 86 коп.) гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 (десять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, прохає його задовольнити та пояснив, що через ДТП, яке сталося 18.11.2017 року його автомобіль НОМЕР_8 зазнав механічних ушкоджень. Винним у скоєному ДТП визнаний відповідач постановою суду від 29.11.2017 року. Відповідач до цього часу не відшкодував спричинену ним матеріальну та моральну шкоду і йому, як власнику автомобіля який зазнав ушкоджень у ДТП. Позивач обґрунтував спричинену йому моральну шкоду, пояснив в чому полягають його моральні страждання, вважає позовні вимоги обґрунтовані, прохає їх задовольнити у повному обсязі.

З запереченнями відповідача не погодився і уточнив, що до страхової компанії він не звертався, а обрав саме такий спосіб захисту порушеного права як звернення до суду з даним позовом, що не заборонено нормами закону. Страхова компанія відповідача, до цього часу, до нього не зверталась, ніяких виплат, як потерпіла сторона, від ні від відповідача, ні від страхової компанії не отримував.

Відповідач, будучи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяву про перенесення слухання справи в суд не направив. 05.03.2018 року відповідач направив до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що він не згодний з позовом . На думку відповідача позивач мав звертатися за визначенням спричиненої шкоди ДТП ні до приватного експерта, а лише до страхової компанії "Мега-Гарант". Сума збитків, визначена приватним експертом, на думку відповідача повинна бути підтверджена квитанціями та накладною понесених витрат на суму 12023,86 гривень. Відповідач допускає, що цю суму може відшкодувати не він, як винна особа у ДТП, а зазначена страхова компанія.

Відповідач також ставить під сумнів наявність моральної шкоди у позивача, яку він переносить через пошкодження особистого майна та зазначає, що у позивача є інший транспортний засіб який він використовує у робочий час і тому ніякої моральної шкоди він не переносить. Ставить під сумнів наявність у позивача групи інвалідності та зазначає, що він не яким чином не має відносин до постійних неврозів позивача і на його думку позивач вводить суд в оману. Сам факт своєї винності у скоєнні вказаного ДТП в якому був пошкоджений автомобіль позивача, відповідач не заперечує.

За клопотанням відповідача, суд ухвалою від 22.04.2018 року залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору страхову компанію - ПАТ "Страхова компанія "Мега-Гарант", яка жодного разу не направила свого представника в судове засідання, будучі повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями ( а.с.43,48).

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної та адміністративної справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з оглядом на наступні обставини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у цивільно правових правовідносинах. Між сторонами по справі відсутні договірні відносини, спір виник між ними через завдання шкоди майну потерпілого (позивачу) джерелом підвищеної небезпеки, завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, тому породило виникнення позадоговірного деліктного зобов'язання.

Цивільно-правові відносини - врегульовані нормами цивільного права майнові та особисті немайнові відносини, учасники яких виступають юридична рівними носіями прав та обов'язків.

Відповідно до статей 1, 2 Цивільного кодексу України зазначені відносини виникають у: державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою; громадян із державними, кооперативними та іншими громадськими організаціями; громадян між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач є власником автомобіля НОМЕР_2., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 794526 ( а.с.9).

18.11.2017 року 0 13 годині 00 хвилин в смт. Петропавлівка вул. Миру 79 (двір дому) ОСОБА_3, керуючи автомобілем Фольксвагон транспортер д.н. АЕ 1880НН, перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з рухаючимся автомобілем НОМЕР_9, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у ДТП визнаний відповідач та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що підтверджується копію постанови від 29.11.2017 року ( а.с.10) а також матеріалами адміністративної справи № 188/1631/17 вивченими в судовому засіданні. Постанова суду оскаржена не була і на даний час чинна.

Частина 4. ст. 82 ЦПК України вказує, що Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сам факт обставин ДТП та визнання винним відповідача, сторони не оспорюють.

У добровільному порядку спричинена шкода майну позивача відповідачем не відшкодована до цього часу. Під матеріальною шкодою, спричиненою через ДТП, позивач розуміє та зазначає розмір вартості відновлюваних робіт по ремонту ушкодженого автомобілю яка визначена висновком № 001-1/18 експертного авто товарознавчого дослідження від 06.01.2018 року (а.с.11-14) і складає у грошовому виразі 12023,86 гривень. Даний висновок ніким не оспорений, він проведений належним чином особою, яка має спеціальні знання експертом ОСОБА_6 що має фахову вищу технічну освіту та досвід роботи експертом з 2000 року , стаж роботи за фахом складає 40 років.

Отже, суд вважає, що сума спричинених матеріальних збитків позивачеві в результаті ДТП, яка відбулася за участю та з вини відповідача, визначена належним чином, розмір визначеної матеріальної шкоди відповідач не оспорює, але на його думку, спричинену ним шкоду потерпілому ( позивачеві) МОЖЛИВО зможе відшкодувати страхова компанія.

Суд вважає не обґрунтованими сумніви відповідача, зазначені ним у відзиві до позову ( а.с. 32), щодо необхідності призначення дослідження експертом ОСОБА_6 та його стверджень про те, що експерт провів дослідження тільки згідно нормативно-довідкової літератури а не по фактичних затратах. Доводи відповідача є помилковими і такими, що не підтверджуються ніякими доказами з боку відповідача та спростовуються наявними доказами у матеріалах справи.

Відповідач жодного разу не з'явився в судові засідання, від нього не надходило клопотань щодо призначення судових експертиз тощо.

Частина 1 стаття 81 ЦПК України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши доведеність вини відповідача у ДТП, яка відбулася 18.11.2017 року, що підтверджується наведеними вище письмовими доказами; встановивши факт спричинення позивачу матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням , під час ДТП, належного йому транспортного засобу SKODA OCTAVIA д.н. НОМЕР_7, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу матеріальної шкоди і в цій частині позовні вимоги підлягає задоволенню в повному розмірі.

За проведення зазначеного дослідження позивач сплатив 1500 гривень, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 06.01.2018 року ( а.с.15) ці витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 тієї ж статті збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. ОСОБА_5, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

ОСОБА_5, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або ВИКОНАННЯ РОБІТ, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

З письмових пояснень відповідача суд вбачає його не згоду з тим, що позивач, маючі страховий поліс, звернувся не до страхової компанії а до нього, як винуватця у ДТП, що на думку відповідача є неправильним.

З цього приводу суд вважає за необхідне пояснити відповідачеві хибність його позиції та зазначити наступне:

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року.

Отже, суд задовольняючи позов частково забезпечує реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування матеріальної та моральної шкоди безпосередньо особою, яка завдала шкоди, відповідачем, на підставах, передбачених законом (статтею 1192 ЦК України).

Вирішуючи питання щодо задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, спричиненої через пошкодження майна, суд керується ч. 1 та п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, яка вказує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завданні збитки у повному обсязі.

Згідно п. 9. постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди " №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру

немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з

урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я

потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих

стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та

зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне

- за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -

спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При

цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та

справедливості.

ст. 41 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод , вказує, що суми моральної шкоди повинні бути справедливими.

Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню тому, що суд вважає розмір моральної шкоди в сумі 10000 гривень є завищеним, при цьому суд керується ступенем доведеності нанесених моральних страждань, відповідністю розміру компенсації заподіяним стражданням позивачеві і прийшов до висновку, що моральна шкода повинна бути задоволена в сумі 4500 гривень. При цьому суд враховує доводи позивача, що він, як власник майна, через його пошкодження, зазнав і продовжує зазнавати моральні та душевні страждання. При цьому суд враховує, що позивач має медичну освіту, працює лікарем в Першотравенській МЛ і не звертався до лікарів за допомогою тому відсутні , як докази, довідки про звернення ним за медичною допомогою до спеціалістів через перенесенні душевні хвилювання та моральні страждання. Також суд враховує, що позивач є інвалідом 3 групи по загальному захворюванню, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 ( а.с. 16) та довідкою МСЄК ( а.с.17).

Доводи відповідача, вказані у письмовому відзиві ( а.с.32) про те, що моральна шкода не спричинена позивачеві взагалі тому, що за кермом автомобіля перебувала його донька, є хибними і такими що не спростовують наявність моральних страждань та душевних хвилювань позивача через пошкодження належного йому на праві власності майна, а саме автомобіля НОМЕР_10.

Також суд враховує поведінку відповідача, який, будучи визнаний винним у пошкодженні майна позивача , не приніс свої вибачення та не намагався до цього часу добровільно відшкодувати спричинену ним шкоду.

В зв'язку з підготовкою позову до судового розгляду позивач витратив 3 000,00 (три тисячі грн. 00 коп.) гривень на правову допомогу, що підтверджується Договором про надання правової допомоги від 08.02.2018 року укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_7 ( а.с.18) . Пунктом 2.2 договору вказано, що розмір гонорару по договору складає 3000 гривень. На виконання вказаного пункту договору позивач,

за складання позовної заяви, сплатив адвокату ОСОБА_7 3000 гривень, що підтверджується квитанцією до договору від 08.02.2018 року ( а.с.19).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд керується ст. 141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 704,80 гривень ( а.с.25) які складаються із сплаченого позивачем судового збору, витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень та 1500 гривень сплачених за послуги спеціаліста авто товарознавця .

Стаття 89 ЦПК України вказує, що виключне право оцінки доказів належить суду який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи ст. ст. 12,22,23, 1166-1167,1187, 1188,1192 ЦК України та керуючись ст. ст. 1,2,4, 82,81,89,141, 263-265,268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство « Страхова компанія « МЕГА-ГАРАНТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті скоєної дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_4, який мешкає вул. Миру 77/8, смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області матеріальну шкоду в сумі 12023,86 гривень вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_2;

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_4, який мешкає вул. Миру 77/8, смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_4, який мешкає вул. Миру 77/8, смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області судові витрати , які складаються з:

- 1500 гривень сплачених за послуги спеціаліста авто товарознавця;

- 3000 гривень сплачених за послуги на правову допомогу;

- 704 гривен 80 копійок сплаченого судового збору .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_8