Справа № 2-825/2010 Головуючий у І інстанції Пасіка К.Г.
Провадження № 22-ц/780/2478/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 05.06.2018
УХВАЛА

05 червня 2018 року м. Київ

Справа № 2-825/10-ц

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2

ОСОБА_3,

секретар судового засідання Немудра Ю.П.,

позивач ОСОБА_4 ,

відповідач Васильківська міська рада Київської області,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Васильківтепломережа» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області, у складі судді Пасіки К.Г., від 18 лютого 2010 року,

В С Т А Н О В И В:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 27 вересня 2007 року він придбав з прилюдних торгів нежитлову будівлю громадської вбиральні загальною площею 53,7 кв. м по вул. Шевченка, 6-а у м. Василькові, Київської області, що перебувала у власності територіальної громади цього міста.

Оскільки площі земельної ділянки, на якій розташовано вказану нежитлову будівлю, у договорі купівлі-продажу вказано не було, хоча земельну складову включено при розрахунку вартості будівлі, позивач вважав, що площа цієї земельної ділянки відповідає розміру 0,0488 га, визначеному в договорі оренди земельної ділянки від 23 грудня 2009 року, укладеному ОСОБА_4 як фізичною особою - підприємцем з орендодавцем - Васильківською міською радою Київської області.

ОСОБА_4 зазначав, що саме така площа є необхідною для обслуговування будівлі. Укладенню згаданого договору оренди передувало виготовлення технічної документації, у якій погоджувалася відповідними службами конфігурація та площа земельної ділянки.

Посилаючись на положення статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), позивач вважав, що з набуттям права власності на будівлю за цивільно-правовою угодою - договором купівлі-продажу - він набув одночасно право власності на земельну ділянку, на якій розташовано зазначену будівлю, тому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0488 га по вул. Шевченка, 6-а у м. Василькові, Київської області та визнати недійсним указаний договір оренди цієї земельної ділянки від 23 грудня 2009 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0488 га, що розташована по вул. Шевченка, 6-а у м. Василькові, Київської області. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 23 грудня 2009 року, укладений між фізичною особою ? підприємцем ОСОБА_4 та Васильківською міською радою Київської області.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2011 року роз'яснено рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2010 року. Зазначено, що рішення суду від 18 лютого 2010 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 0,0488 га по вул. Шевченка, 6-а у м. Василькові, Київської області, підлягає виконанню шляхом передачі цієї земельної ділянки, у тому числі для обслуговування вказаного об'єкта нерухомості, у власність ОСОБА_4

Державні та недержавні юридичні особи в силу закону та в межах своїх повноважень зобов'язані на виконання рішення суду вчинити дії щодо складання, розгляду, затвердження тощо документації, спрямованої на оформлення за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 0,0488 га по вул. Шевченка, 6-а у м. Василькові, Київської області, як власнику розташованого на ній нерухомого майна.

В апеляційній скарзі КП «Васильківтепломережа» просило, скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ОСОБА_4 на час ухвалення оскаржуваних судових рішень був фізичною особою - підприємцем, у зв'язку із чим він мав звернутися з позовом до господарського суду.

Також КП «Васильківтепломережа» зазначало, що оскаржуваними рішеннями судів визнано право власності на земельну ділянку, яка належить до об'єктів права комунальної власності, що суперечить вимогам частини першої статті 82, статті 126 ЗК України.

Із кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що існуюча будівля на земельній ділянці займає досить незначну площу, а тому не зрозуміло, на підставі яких розрахунків було визначено площу 0,0488 га для користування та обслуговування вказаної будівлі.

Крім того, за твердженням апелянта, в судовому рішенні не зазначено, а сторонами приховано той факт, що на вказаній земельній ділянці розташовано об'єкт трубопровідного транспорту, який обслуговує житловий фонд міста.

Позивач та відповідач рішення суду не оскаржили.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 травня 2016 року апеляційну скаргу КП «Васильківтепломережа» відхилено, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2010 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 18 квітня 2018 року касаційну скаргу задоволено частково ухвалу Апеляційного суду Київської області скасовано, а справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак до суду не зявилася, що, відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджало розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення КП «Васильківтепломережа» до суду з апеляційною скаргою) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до положень статті 10 ЦПК України 2004 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З положень ст. ст. 57 і 58 ЦПК України 2004 року вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України 2004 року, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження вимог апеляційної скарги щодо вирішення судом питання про права та обов'язки підприємства, КП «Васильківтепломережа» надало до суду рішення Васильківської міської ради Київської області від 06 вересня 2013 року про дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування по існуючим тепловим камерам біля будинків КП «Васильківтепломережа» на території м. Васильків, так і список адрес, за якими надається дозвіл на розробку такого проекту, де , поряд з іншим, зазначено земельну ділянку по вул. Шевченка, 6, технічний паспорт теплових мереж та схеми трубопроводів.

Разом з тим, наведені докази являють собою не завірені належним чином і поганої якості фотокопії документів, з яких неможливо зробити висновок щодо вирішення судом питання про права та обов'язки КП «Васильківтепломережа».

Інших доказів на підтвердження порушення прав підприємства, а також даних щодо розміру, площі та меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на якій виникло це порушення апелянтом по справі не надано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та ( або) обов'язки, встановлено, що судовим рішення питання про їх права, свободи чи інтереси та ( або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

За наведеного, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Васильківтепломережа» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2010 року підлягає закриттю.

Тому, керуючись, ч. 6 ст. 259, ст. ст. 268, 362, 367 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Закрити апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Васильківтепломережа».

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали буде виготовлений не пізніше, як за пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3