Справа № 333/7405/17
Провадження №2/333/626/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за первісним позовом: ОСОБА_1, 69104, АДРЕСА_1 до відповідача: ОСОБА_2, 69097 АДРЕСА_2 третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32 третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, 69123, м. Запоріжжя, бул. Будівельників, буд. 19 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за зустрічним позовом: ОСОБА_2, 69097 АДРЕСА_2 до відповідача: ОСОБА_1, 69104, АДРЕСА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 69104, м. Запоріжжя, вул. Ситова, буд. 11

про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказана позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебувала у близьких стосунках з відповідачем в період часу з лютого 2015 року по жовтень 2015 року. Коли ОСОБА_2 дізнався про вагітність ОСОБА_1, відносини між сторонами припинились. Стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відновились ІНФОРМАЦІЯ_1, в день народження дитини - ОСОБА_3, коли відповідач з'явився в пологовий будинок. Сторони у справі почали проживати однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. З середини липня 2016 року відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 остаточно припинились, сторони проживають окремо. Малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З липня 2016 року, після того, як сторони у справі припинили спільне проживання, ОСОБА_2 більше на спілкувався з донькою, перестав виконувати свої батьківські обов'язки щодо утримання та виховання дитини. З цих підстав, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Також, 26.03.2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису. Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що він перебував у близьких стосунках з відповідачем в період часу з лютого 2015 року по жовтень 2015 року. По спливу близько двох місяців після припинення відносин з відповідачем, ОСОБА_2 дізнався про вагітність ОСОБА_1 Зі слів відповідача, позивач є біологічним батьком дитини. Стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відновились ІНФОРМАЦІЯ_1, в день народження дитини - ОСОБА_3, коли позивач з'явився в пологовий будинок. Сторони у справі почали проживати однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. З середини липня 2016 року відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 остаточно припинились, сторони проживають окремо. Після припинення відносин з відповідачем, ОСОБА_2 декілька разів телефонував ОСОБА_1 та цікавився станом здоров'я дитини. Відновлювати відносини з ОСОБА_1 ОСОБА_2 не мав та не має наміру. 08.03.2018 року від свого двоюрідного брата, ОСОБА_4, позивач дізнався про те, що ОСОБА_1, перебуваючи з ним у відносинах, неодноразово проводила час в компанії інших молодих людей. З цих підстав, ОСОБА_2 має сумніви, що він є біологічним батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з чим, з метою захисту своїх прав, ОСОБА_2 змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 26.03.2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим позовні заяви об'єднано в одне провадження (а.с. 87).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в підготовче засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. 11.06.2018 року позивач надала суду заяву, в якій просила суд позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без розгляду, оскільки зазначене питання вирішено шляхом укладання договору про участь у вихованні та утриманні дитини. Позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав на малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності.

Суд, розглянувши заяву позивача про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виходить з наступного.

З матеріалів справи слідує, що 06.06.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за №2183 (а.с. 139).

З огляду на те, що зазначеним договором сторонами врегульовано питання, що стосуються виховання та матеріального забезпечення дитини, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та залишає без розгляду позовні вимоги останньої в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в підготовче засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. 11.06.2018 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої останній визнає позов в частині позбавлення його батьківських прав на малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині. Крім цього, просить суд його зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису залишити без розгляду.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 від 11.06.2018 року про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, враховуючи вимоги п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити вказану заяву. В зв'язку з чим зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису залишається без розгляду судом.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в підготовче засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 До вказаної заяви долучено висновок від 18.05.2018 року № 1138/01-37/05 щодо розв'язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи 2 в підготовче засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Частиною 2 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Судом встановлено, що сторони у справі в період часу з лютого 2015 року по жовтень 2015 року перебували у близьких стосунках.

Відповідно до свідоцтва про народження від 23.06.2016 року серії НОМЕР_3, актовий запис №389, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та фактично проживає з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 08.12.2017 року №№04-26/3-24540, 04-26/3-24541 (а.с. 12-13).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 постанови Пленума Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з пунктом 16 цієї ж постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Із змісту позовних вимог слідує, що з середини липня 2016 року відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 остаточно припинились, після чого відповідач у справі перестав виконувати свої батьківські обов'язки щодо утримання та виховання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарна допомога № 6» Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради від 03.11.2017 року №1472/02-8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в дитячій амбулаторії №9 з народження. З 25.04.2017 року дівчинка перебуває на обліку у лікаря - ортопеда з діагнозом : «Плоско-вальгусна деформація ступнів 1 ступеню». При відвідуванні дитячої амбулаторії та при оглядах дитини вдома, з дівчинкою знаходиться мати (а.с. 22).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до висновку районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради від 15.03.2018 року № 0460/01-22/01, враховуючи відсутність документів, які можуть підтвердити, що батько не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки, не бере участі у вихованні та не з'ясована його думка з приводу порушеного питання, комісією прийнято рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав на малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57-58).

Крім того, згідно з висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 18.05.2018 року №1138/01-37/05 щодо розв'язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи відсутність документів, що підтверджують ухилення батька від виконання обов'язку по утриманню та вихованню доньки, а також заперечення ОСОБА_2 проти позбавлення його батьківських прав, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району дійшов висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 143).

При прийнятті рішення у справі суд виходить з того, що, відповідно до заяви ОСОБА_2 від 11.06.2018 року, останній визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не заперечує проти їх задоволення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 640 грн. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 197, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Первісний позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса проживання: 69097, АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована адреса проваживання: 69104, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2) - 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

Зустрічну позовну заяву - залишити без розгляду.

Повне рішення складено 14.06.2018 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова