Справа № 160/5/18 Головуючий у 1 інстанції: Корнелюк В.С.
Провадження № 22-ц/773/615/18 Категорія: 48 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Грушицького А.І., Здрилюк О.І.,

секретар Концевич Я.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Локачинської районної державної адміністрації Волинської області, Локачинське відділення поліції Горохівького відділу поліції ГУ НП у Волинській області про визначення способів участі батька у вихованні дитини за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 22 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

03.01.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом покликаючись на такі обставини.

18 липня 2013 року між ним та ОСОБА_6 було укладено шлюб. У шлюбі у них народилась одна дитина - донька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

14 березня 2017 року на підставі рішення Локачинського районного суду Волинської області шлюб розірвано.

У звязку з одруженням на даний час прізвище матері дитини «Нижник».

ОСОБА_7 зареєстрована і фактично проживає з матір'ю ОСОБА_2, її батьками та чоловіком за адресою: Волинська область Локачинський район, с. Шельвів, вул. Центральна, будинок №51.

У звязку із створення відповідачем перешкод у побаченні з дитиною, на підставі його заяви Локачинська районна державна адміністрація прийняла розпорядження №94 «Про вирішення спору щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», згідно з яким йому дозволено бачитись з донькою лише двічі на місяць по 4 години.

Дане розпорядження відповідачка не виконує або ж виконує в неналежний спосіб (не допускала його до дитини, вимагала гроші, створювала напружену обстановки при таких зустрічах). У подальшому, 21.05.2017 року, коли він знову приїхав на зустріч до доньки у визначені службою у справах дітей години батько відповідачки - ОСОБА_8 здійснив замах на його життя і пошкодив його транспортний засіб, шляхом умисного та зухвалого наїзду на нього власним автомобілем, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Зважаючи на те, що розпорядження не в повній мірі відображає інтереси його дитини на спілкування як з матір'ю, так і з батьком, він повторно звернувся у дану службу із заявою про збільшення кількості зустрічей з донькою та проведення профілактично - роз'яснювальних бесід з особами, з якими проживає його донька.

Станом на 11.08.2017 року було прийнято нове розпорядження, згідно з яким йому надали можливість 1-ну зустріч в місяць з донькою проводити за межами її місця проживання.

Однак, упродовж останніх чотирьох місяців, відповідач не виконує у повній мірі вимоги нового розпорядження адміністрації.

Хоча й зустрічі з донькою проходять у визначені службою у справах дітей неділі місяця за місцем проживання доньки, проте завжди у присутності відповідачки та її нового чоловіка. Це створює напружену обстановку, а на усі його прохання залишити їх з донькою наодинці, відповідачка необґрунтовано відмовляє.

Присутність відповідача та її чоловіка при таких зустрічах створює атмосферу певного психологічного напруження, вони постійно відволікають дитину і не дають змоги йому з донькою поспілкуватись і погратись. Це формує негативний образ батька, як людини, з якою доньці не можна лишатись наодинці.

За останні чотири місяці відповідачка жодного разу не погодилась на його пропозиції виїхати разом з донькою за межі місця її проживання. Цим самим відповідачка порушує визначений службою у справах дітей спосіб участі його як батька у житті доньки. На його думку, це теж негативно відображається на правах та інтересах доньки, оскільки відповідачка усіма можливими способами обмежує її у можливості пізнання чогось нового та адекватного спілкування з батьком.

08 листопада 2017 року він знову звернувся у службу у справах дітей у зв'язку із невиконанням відповідачкою рішення органу опіки та піклування щодо забезпечення можливості спокійного та регулярного спілкування з донькою, однак, отримав лист від 08.12.2017 року за вих. №237/23/2-17, у якому рекомендовано звернутися в суд.

Просив суд зобов'язати ОСОБА_2 (Волинська обл., Локачинський р-н, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) усунути йому - ОСОБА_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, адреса фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 ідент.№ НОМЕР_1) перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначити способи участі його ОСОБА_5, як батька, у її вихованні, а саме:

- з 18:00 год. п'ятниці до 18:00 год. неділі І тижня місяця поза межами місця проживання дитини без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів із метою забезпечення відвідування донькою ОСОБА_9 місця проживання батька ОСОБА_5 за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вул. Фільваркова, буд. 16.

- зустрічі у II, III, IV неділю місяця з 15:00 год. по 20:00 год. упродовж навчального року за місцем її проживання (Волинська обл., Локачинський район, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів;

- спільний відпочинок з донькою ОСОБА_9 під час літніх канікул у навчальному закладі у кількості 20 календарних днів поза межами її місця проживання без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів для забезпечення донці відпочинку та оздоровлення, забираючи її за адресою проживання ІНФОРМАЦІЯ_4;

- спільний відпочинок з донькою ОСОБА_9 під час новорічно-різдвяних святкових днів у кількості 5 календарних днів поза межами її місця проживання без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів, забираючи її за адресою проживання ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Локачинського районного суду від 24 травня 2018 року позов задоволено частково.

Постановлено зобов'язати ОСОБА_2 (Волинська обл., Локачинський р-н, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) не перешкоджати ОСОБА_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, адреса фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 ідент. № НОМЕР_1) у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначити способи участі ОСОБА_5, як батька, у її вихованні, а саме: зустрічі у І, II, III, IV неділю місяця з 15:00 год. по 20:00 год. упродовж навчального року за місцем її проживання (Волинська обл., Локачинський район, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів, однак за згодою на це дитини; спільний відпочинок з донькою ОСОБА_9 за її згодою та погодженням з ОСОБА_2 місця проведення такого відпочинку, а також кола осіб, з якими такий відпочинок та дозвілля буде проводитись під час літніх канікул у кількості 20 календарних днів, у світлу пору доби, без присутності матері ОСОБА_2, її родичів чи інших сторонніх осіб, однак, в межах с. Шельвів, Локачинського району Волинської області; спільний відпочинок з донькою ОСОБА_9 за її згодою та погодженням з ОСОБА_2 місця проведення такого відпочинку, а також кола осіб, з якими такий відпочинок та дозвілля буде проводитись під час новорічно-різдвяних святкових днів у кількості 5 календарних днів, у світлу пору доби, без присутності матері ОСОБА_2, її родичів чи інших сторонніх осіб, однак, в межах с. Шельвів, Локачинського району Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

У стягненні з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 3000 грн. витрат на правничу допомогу - відмовити за недоведеністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Позивач ОСОБА_5 просить змінити рішення суду в частині визначення способу участі у вихованні дитини.

Зазначає, що постановлене рішення не в повній мірі відповідає його інтересам та інтересам дитини на вільне і безперешкодне спілкування. Судом не враховано положень Сімейного Кодексу щодо рівності прав батьків, неповно зясовано обставини справи, зокрема, тієї обставини, що всі рішення щодо дитини відповідач приймає без погодження з ним, неправильно надано оцінку обставинам справи щодо можливості перебування доньки за межами проживання. Просить задовольнити частково позов, зобовязати відповідача не перешкоджати позивачу у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_9 та визначити способи участі ОСОБА_5 у її вихованні, а саме:

зустрічі у I, III неділю місяця з 15:00 год. по 20:00 год. упродовж навчального року за місцем її проживання (Волинська обл., Локачинський район, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів;

зустрічі у II, IV неділю місяця з 10:00 год. по 19:00 год. упродовж навчального року за місцем її проживання (Волинська обл., Локачинський район, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) або поза ним зі згоди дитини без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів;

- спільний відпочинок з донькою ОСОБА_9 з повідомлення ОСОБА_2 місця відпочинку та кола осіб, з якими буде такий відпочинок проводитись під час літніх канікул у кількості 20 календарних днів без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів чи інших сторонніх осіб

- спільний відпочинок з донькою ОСОБА_9 повідомлення ОСОБА_2 місця відпочинку та кола осіб, з якими буде такий відпочинок проводитись під час під час новорічно-різдвяних святкових днів у кількості 5 календарних днів без присутності матері ОСОБА_2 та її родичів.

В решті рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що вона не створює перешкод позивачу ОСОБА_5 у побаченнях з дитиною, вважає, що суд надав надмірно велику кількість годин для зустрічей. Оскільки позивач з часу розлучення мало часу проводив з дитиною, вважає, що зустрічі можуть проходити лише в її присутності. Указує, що заявлені позовні вимоги не відповідають положенням статті 159 СК України, яка передбачає можливість вирішення даного спору у судовому порядку лише у разі створенням перешкод у спілкуванні з дитиною, однак, такі обставини відсутні.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Судом установлено, що ОСОБА_5 Та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 14 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина залишилась проживати з матір»ю ОСОБА_2, в с. Шельвів Локачинського району, вулиця Центральна, 51, у будинку її батьків.

ОСОБА_5 звернувся до служби у справах дітей Локачинської РДА із заявою про визначення способів його участі у вихованні дитини посилаючись на те, що його колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою.

Локачинська районна державна адміністрація 11 квітня 2017 року прийняла розпорядження №94 «Про вирішення спору щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», згідно з яким йому дозволено бачитись з донькою лише двічі на місяць по 4 години.

Станом на 11.08.2017 року було прийнято нове розпорядження, згідно з яким йому надали можливість 1-ну зустріч в місяць з донькою проводити за межами її місця проживання.

Як на підставу звернення з даним позовом, ОСОБА_5 посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

Питання взаємовідносин між батьками та дитиною також регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема статтями 141,151, 153, 157159, якими передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Мати та батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Виходячи з права того із батьків, який проживає окремо від дитини, на спілкування з нею, а також з необхідності захисту прав та інтересів неповнолітнього при спілкуванні із цим батьком (матірю), суд у своєму рішенні визначає порядок такого спілкування (час, місце, тривалість спілкування тощо), з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Встановивши, що між сторонами склалися конфліктні стосунки, які призводять до нерозуміння ними суті і мети рішення органу опіки та піклування та перешкоджають їм діяти виключно в інтересах малолітньої доньки, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку, тому посилання відповідача на про безпідставність заявленого позову є необгрунтованим. .

Посилання відповідача на малолітній вік дочки ОСОБА_10 не може слугувати підставою для позбавлення батька ОСОБА_5 права на спілкування з нею у визначені судом дні та протягом відведеного часу без присутності матері. При вирішенні спору не встановлено, що таке спілкування зашкодить інтересам дитини, або ж що поведінка батька була жорстокою, або ж не відповідала нормам моралі. До того ж суд визначив, що спілкування з дитиною буде відбуватися за місцем її проживання, тобто, у тих умовах і обстановці, до яких звикла дитина.

Інші доводи та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга позивача ОСОБА_5 не підлягає до задоволення у зв»зку з наступним.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою та другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання алкогольними або наркотичними засобами.

Заявник ОСОБА_11 безпідставно вказує в апеляційній скарзі на те, що суд при ухваленні рішення не врахував приписів наведених вище статтей. Такі доводи ґрунтуються лише на субєктивному тлумаченні обставин справи і не містять посилання на докази, які спростовують висновки суду. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, встановивши, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з їхньою спільною дитиною, обґрунтовано визначив саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітньої доньки, що не суперечить інтересам дитини.

Зокрема, суд врахував, що батько протягом певного часу з дитиною не спілкувався, тому інтересам дитини буде відповідати встановлення місця спілкування батька і доньки за місцем проживання малолітньої ОСОБА_9. При цьому суд дотримався положень статтей 151, 152 СК України, якими гарантовано право батьків на особисте спілкування, та правильно зазначив у рішенні, що спілкування батька і дитини буде відбуватися без присутності інших осіб.

Також судом враховано ту обставину, що дитина більш прихильна до матері, отже, більш комфортним і зручним для дитини буде спілкування з батьком у привичній для дитини обстановці - за місцем її проживання, а не в іншому населеному пункті. Крім цього, у матеріалах справи містяться докази про те, що дитина часто хворіє на простудні захворювання, має інші захворювання, тому рішення суду про спілкування батька з дитиною за місцем її проживання, відповідає інтересам дитини і, водночас, не порушує права батька на безперешкодне спілкування з нею на даному етапі життя (а.с. 71).

Суд вжив заходів для відновлення стосунків між батьком та дочкою шляхом встановлення зустрічей батька з дочкою у житловому приміщенні та в межах населеного пункту, у якому вона проживає.

Оскільки предметом спору у даній справі є визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною, а не визначення місця проживання дитини, наведені заявником ОСОБА_5 аргументи про задовільні житлові умови за місцем його проживання, не мають правового значення для вирішення даної справи.

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи та до незгоди з висновками суду першої інстанції, тому не можуть слугувати підставою для зміни рішення суду в оскарженій позивачем частині.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержавнням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не має.

Керуючись статтями 367, 368, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 22 березня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: