єдиний унікальний номер справи 531/482/18
номер провадження 2/531/486/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі судді Лизенко І.В., розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищеназваним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі №265 від 09.07.2014 в сумі 8458,81 грн., з яких строкова заборгованість по кредиту становить 6746 грн., прострочена заборгованість по кредиту 1607,30 грн., пеня за простроченим кредитом 75,72 грн., пеня за простроченими процентами 29,79 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено договір №3 від 18.03.2013, зміни до якого вносились додатковими угодами, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 49000 грн. на довгострокові цілі, строком на 7 років. На час отримання кредиту позичальник був працівником банку. Зобовязання за даним кредитним договором позивачем були виконані у повному обсязі. Повернення кредиту відповідачем мало здійснюватись за рахунок щомісячних відрахувань із його доходу в сумі 584 грн. та оплати за користування ним в період з березня 2013 року по грудень 2015 року; у січні 2016 року шляхом внесення платежів готівкою до каси банку до 20 числа місяця в такій же сумі; з лютого 2016 шляхом щомісячного внесеннядо 20 числа місяця платежів у розмірі 295 грн. та оплати за користування кредитом, а в останній місяць 256 грн., готівкою до каси банку (п. 3.1 договору). Додатковими угодами до договору №3 та №215 сторони визначили, що у разі звільнення позичальника із Національного банку за власним бажанням, він повинен перераховувати до каси банку щомісячну суму повернення кредиту, оплату за користування ним та пеню - до 20 числа кожного наступного місяця. Договором була передбачена сплата відсотків, проте з 22.06.2016 нарахування процентів для позичальника було скасоване на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - у звязку зі вступом на військову службу. Позичальник своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 18.03.2018 утворилася заборгованість, яка становить 8458,81 грн. і складається зі строкової заборгованості за кредитом 6746 грн., простроченої заборгованості за кредитом 1607,30 грн., пені за простроченим кредитом 75,72 грн., пені за простроченими процентами 29,79 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

18.03.2013 між ОСОБА_1 (позичальник) та Національним банком (кредитодавець) було укладено договір №3 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі (а.с. 9), на підставі якого ОСОБА_1 отримав 49000 грн. (а.с. 19) строком користування на 7 років (п. 1.1 договору) на умовах повернення щомісячними платежами (п. 3.1 договору), зі сплатою за користування кредитом, в період роботи позичальника в банку, 8% річних (п. 3.2 договору), а також пені у випадку несвоєчасного виконання зобовязань з повернення кредиту та оплати відсотків 0,05% від суми прострочення (п. 5.1 договору) (а.с. 9-11).

10.10.2013 сторонами укладено додатковий договір №1 до договору №3 від 18.03.2013, яким внесено зміни до реквізитів та адрес сторін; 15.07.2014 - №2, яким змінено остаточну дату повернення кредиту на 29.02.2020; 16.10.2015 №3, яким змінено порядок повернення кредиту, а також адреси та реквізити сторін; 28.01.2016 - №215, яким змінено порядок повернення кредиту (а.с.12-18).

Таким чином, відповідно до визначених сторонами умов договору, позичальник повинен був щомісячними платежами повернути суму кредиту до 29.02.2020, сплати відсотки за користування таким і у разі виникнення прострочених платежів, сплати пеню, що нараховується на такі платежі.

Розрахунок простроченої заборгованості та виписка по рахунку ОСОБА_1 свідчить про неналежне виконання ним умов договору, в результаті чого станом на 26.03.2018 існує борг 8458,81 грн., де строкова заборгованість за кредитом становить 6746 грн., прострочена заборгованість за кредитом 1607,30 грн. пеня за простроченим кредитом 75,72 грн., пеня за простроченими процентами 29,79 грн. (а.с. 27, 28-35). Розрахунок пені за простроченими процентами свідчить, що пеня нараховувалась до 21.06.2016 (а.с. 27), а в подальшому нарахування процентів було припинено на підставі заяви позичальника про проходження ним служби в ЗСУ (а.с. 36, 37, 38-39, 40-42).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач нарахував заборгованість відповідачу в межах узгоджених сторонами умов договору та відповідно до Закону, тому така заборгованість, що в сумі становить 8458,81 грн., може бути стягнута з відповідача на користь банку.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1762 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, ст.1069 ЦК України, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 277-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Національного банку України (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) заборгованість за договором про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі в сумі 8458 (вісім тисяч чотириста пятдесят вісім) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка, з яких строкова заборгованість за кредитом становить 6746 (шість тисяч сімсот сорок шість) гривень, прострочена заборгованість за кредитом 1607 (одна тисяча шістсот сім) гривень 30 (тридцять) копійок, пеня за простроченим кредитом 75 (сімдесят пять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки, пеня за простроченими процентами 29 (двадцять девять) гривень 79 (сімдесят девять) копійок.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Національного банку України (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) витрати на сплату судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Карлівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Лизенко