Ухвала

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 339/388/16-ц

провадження № 61-17987св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради;

представник позивача - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4;

представники відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6;

третя особа - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області у складі судді Сметанюка В. Б. від 9 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Матківського Р. Й., Горблянського Я. Д., Фединяка В. Д., від 21 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулося до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_4 про визнання договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська таким, що укладений.

Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2016 року фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулось до ОСОБА_4, як замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Галицькій, 12а у м. Івано-Франківську, з пропозицією (офертою) укласти договір про пайову участь замовників будівництва у створенні ірозвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, проте відповіді на вказану оферту фінансове управління не отримало.

Направлення даної пропозиції було зумовлено тим, що здійснивши будівництво багатоквартирного житлового будинку за вищевказаною адресою, що підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 30 жовтня 2014 року, ОСОБА_4, як замовник будівництва, не виконала свій обов'язок, передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положенням «Про пайову участь замовників будівництва у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста», затвердженого рішенням Івано-франківської міської ради від 18 жовтня 2013 року № 1231-38, а саме не звернулася із заявою для укладення відповідного договору про пайову участь.

Посилаючись на викладене, фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради просило суд визнати договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська у проекті фінансового управління таким, що укладений з ОСОБА_4

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 9 березня 2017 року позов фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволено. Визнано укладеним договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_4 у проекті фінансового управління. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем будо здійснено усі необхідні дії для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Івано-Франківська, а запропонований для підписання проект договору з додатком містить всі реквізити та істотні умови, необхідні для договорів такого виду, а тому відповідач згідно вимог закону зобов'язана нести витрати у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 9 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_4, як замовник будівництва багатоквартирного житлового будинку, побудувавши його, не виконала вимоги статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо обов'язкового укладання договору про участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, а сплата нею у травні 2005 року на добровільній основі фінансової допомоги територіальній громаді міста не звільняє її від обов'язку укласти такий договір. При цьому апеляційний суд вказав, що правовідносини, які виникли між сторонами, не пов'язані з господарською діяльністю, а виникли із вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», як наслідок господарської діяльності, а тому підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а провадження у справі закрити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували доводів ОСОБА_4 про те, що її діяльність по замовленню будівництва багатоквартирного будинку, а також укладення договорів із суб'єктами господарювання, органами державної влади та органами місцевого самоврядування з метою здійснення такого будівництва підпадає під визначення господарської діяльності у розумінні статті 3 ГК України. ОСОБА_4 є суб'єктом підприємницької діяльності, а правовідносини щодо яких виник спір, є господарсько-правовими і справа не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. Суди не звернули уваги на те, що усі договори та документи, що укладалися чи видавалися в межах здійснення господарської діяльності із замовлення будівництва об'єкта по вул. Галицька, 12а у м. Івано-Франківську, були укладені ОСОБА_4 як особою-підприємцем. Зокрема, такими є договір про сприяння соціально-економічному розвитку міста, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, договір про надання послуг краном.

Крім того, правовідносини щодо будівництва об'єкта виникли у серпні 2005 року, тоді як чинний на той час Закон України «Про планування та забудову територій» не передбачав пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або ВеликоїПалати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи про порушення судами правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу № 339/388/16-ц за позовом фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_4 про визнання договору про пайову участь замовників будівництва у створені і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська таким, що укладений передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк