Дата документу 05.06.2018
Справа № 320/723/17-ц
Провадження № 2-др/320/140/18
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2018 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Бахаєва І.М.,
за участю секретаря - Фурсової Л.І.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі заяву ОСОБА_3, та її представника за довіреністю ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності,
Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом в якому просила визнати договір купівлі-продажу, укладений між нею та Державним підприємством «ОСОБА_2 ст. Мелітополь» дійсним, та визнати за нею право власності на кафе «Світлячок».
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11 травня 2018 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, визнано дійсним укладений 29 січня 1999 року між ОСОБА_3 та Державним підприємством «ОСОБА_2 ст. Мелітополь» договір купівлі продажу кафе «Світлячок», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. Ломоносова, б.338. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Від позивача ОСОБА_3 та її представника за довіреністю ОСОБА_1, 14.05.2018 до суду надійшла заява про винесення додаткового рішення суду, оскільки при винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат по справі та не було вирішено питання щодо визнання права власності на кафе «Світлячок».

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник державного підприємства „Придніпровська залізниця" в судовому засіданні заперечував проти винесення додаткового рішення, у звязку з тим, що суд вирішив позовні вимоги в межах своєї компетенції.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що 11 травня 2018 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, визнано укладеним 29 січня 1999 року договір купівлі продажу кафе «Світлячок», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. Ломоносова, б.338, між ОСОБА_3 та Державним підприємством «ОСОБА_2 ст. Мелітополь» - дійсним. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У даному рішенні не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витраті по сплаті судового збору.

ОСОБА_3 при подачі позовної заяви до суду першої інстанції 31.01.2017 сплатила судовий збір у сумі 640,00 грн. про що свідчить квитанція №П381/5029518/1./т. 1 а.с.53/.

ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги 21.02.2017 сплатила судовий збір у розмірі 320,00 грн. про що свідчить квитанція №143./т.1 а.с.11/ Отже, позивачем понесені судові витрати на суму 960,00 грн.

Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 480,00 грн.

Вирішуючи питання щодо заявленої вимоги про ухвалення додаткового рішення в частині визнання за позивачем права власності на кафе «Світлячок», то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки таку вимогу було розглянуто при винесені рішення Мелітопольським міськрайонним судом 11.05.2018 та у її задоволенні було відмовлено у звязку з тим, що суд позбавлений права визнати права власності на обєкт доказів існування якого в суді позивачем та його представником не доведено, а покази представника позивача не є достатніми та належними доказами існування обєкта нерухомого майна.

На підставі викладеного суд вважає вимоги позивача та її представника про ухвалення додаткового рішення такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, в задоволенні іншої частини вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 247, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3, та її представника за довіреністю ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», , юридична адреса: 03680, м. Київ, вул.. Тверська, б.5, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, понесені нею витрати по сплаті судового збору у сумі 480/чотириста вісімдесят/ грн.. 00 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ