Справа № 156/1060/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/577/18 Категорія: 34 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Осіпука В. В.,

суддів Федонюк С.Ю., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом. Покликався на те, що 17 листопада 2013 року під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія легкового автомобіля «ВАЗ» 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_4 та порушила п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху, було пошкоджено його автомобіль НОМЕР_2. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ» 2105 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім того позивач вказував, що 17 листопада 2013 року за даним фактом слідчим відділенням Іваничівського РВ УМВС було порушено кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ст. 286 ч. 1 КК України, яке пізніше 10 серпня 2015 року було закрито у зв'язку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення.

Також позивач ОСОБА_1 зазначав, що через два дні після ДТП він разом із родичем власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, звернулися до його страховика з письмовою заявою у відділення ПАТ «СГ «ТАС», що знаходиться в смт. Іваничі, Волинської області, у якій повідомили: про настання страхового випадку і про особу потерпілого та про особу, якій було завдано матеріальну шкоду; вказали місце знаходження пошкоджених транспортних засобів і залишили свої анкетні дані, які вимагав страховик.

Після закриття кримінального провадження, він 19 жовтня 2015 року особисто подавав відповідачу письмову заяву, у якій просив відшкодувати йому заподіяну матеріальну шкоду як власнику пошкодженого під час ДТП транспортного засобу. Однак, йому у виплаті страхового відшкодування було відмовлено у звязку із тим, що він самостійно, на час звернення, вже відремонтував свій пошкоджений транспортний засіб автомобіль.

Враховуючи наведене позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» майнову шкоду в сумі 54800 грн. і відшкодувати йому понесені судові витрати.

27 лютого 2018 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «СГ «ТАС», вважаючи вимоги у ній викладені безпідставними, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_1, у строк передбачений законом, не повідомив страховика про ДТП, а на час звернення до відповідача із заявою для отримання страхового відшкодування самостійно відремонтував пошкоджений автомобіль без його огляду представником страховика. За таких обставин суд вважав, що позивач не довів своїх позовних вимог.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що їх дія спрямована на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів у випадку настання дорожньо-транспортної пригоди страхового випадку за участю особи, відповідальність якої застрахована страховиком.

Встановлено, що 17 листопада 2013 року, на автодорозі смт. Іваничі - м. Горохів на перехресті з другорядною дорогою на с. Трубки Іваничівського району Волинської області водій автомобіля марки «ВАЗ» 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6, здійснюючи поворот у напрямку смт. Іваничі, не надала перевагу в русі автомобілю НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі в напрямку м. Горохів та допустила зіткнення. У наслідок ДТП пасажир автомобіля марки «ВАЗ» 2105 ОСОБА_5 був травмований. Автомобілі, що зазнали механічних пошкоджень, були доставлені на штрафмайданчик для збереження як речові докази на час слідства.

Згідно постанови прокурора прокуратури Іваничівського району Волинської області від 10 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а кримінальне провадження щодо неї закрито у звязку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення у формі приватного обвинувачення (а. с. 12 13).

Станом на час ДТП, цивільно-правова відповідальність наземного транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і за кермом його перебувала ОСОБА_5 (ОСОБА_4 В.), його власником ОСОБА_5 була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» сума страхового відшкодування за заподіяння матеріальної шкоди була визначена у розмірі 50000 грн. та встановлена нульова франшиза (а. с. 14).

13 листопада 2015 року страхувальник ОСОБА_5 надав письмове повідомлення страховику ПАТ «СГ «ТАС» про дорожньо-транспортну пригоду, у якому вказав дані потерпілого ОСОБА_1, якому було завдано матеріальну шкоду, та місце знаходження його пошкодженого автомобіля «Фіат-Скудо» (а. с. 26-27, 162-166).

Згідно з висновком № 218 судової автотоварознавчої експертизи від 09 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Фіат-Скудо» становила 177789 грн. 18 коп., а розмір матеріальних збитків, нанесених його власнику, складав 86085 грн. 72 коп. (а. с. 128 145).

Відповідно до товарного чеку, виданого приватним підприємцем ОСОБА_7 10 жовтня 2015 року, ним було здійснено ремонт автомобіля позивача ОСОБА_1 за 54800 грн. (а. с. 24 25).

Крім того встановлено, що 19 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звертався як потерпілий, чиє майно було пошкоджено під час ДТП, до відповідача ПАТ «СГ «ТАС» із заявою для отримання страхового відшкодування, однак у цьому йому було відмовлено із-за порушення порядку збереження пошкодженого майна до його огляду експертом-оцінювачем, що унеможливило підрахунок матеріального збитку (а. с. 5 8, 17).

За змістом статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний: повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Як зазначалось раніше, при розгляді справи було встановлено, що 19 листопада 2013 року страхувальник ОСОБА_5 своєчасно повідомив страховика ПАТ «СГ «ТАС» про настання страхового випадку.

Та обставина, що позивач ОСОБА_1 як потерпіла особа з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся лише після проведення ремонту пошкодженого під час ДТП автомобіля, не свідчить про порушення ним вимог Закону України «Про страхування», оскільки зазначені вимоги закону щодо повідомлення про страховий випадок були виконані страхувальником.

Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1., пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобовязаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та /або до місця знаходження пошкодженого майна для визначення причин погашення страхового випадку та розміру збитків.

Проте, в порушення вимог вищезазначеного Закону, ПАТ «СГ «ТАС» свого представника для проведення огляду пошкодженого автомобіля позивачем після отримання повідомлення про страховий випадок від страхувальника ОСОБА_5 не направило, у звязку із чим калькуляція відновлювального ремонту не була складена з вини страховика.

Крім того варто зазначити, що транспортний засіб потерпілого ОСОБА_1 тривалий час після повідомлення про настання страхового випадку перебував на штрафному майданчику і був доступним для огляду (в пошкодженому стані) працівниками страхової компанії та складання ними відповідного протоколу.

Таким чином, на думку суду, ПАТ «СГ «ТАС» мало можливість переконатися, що подія, яка являється предметом судового спору, є страховим випадком та зобовязано було виплатити потерпілому страхове відшкодування у передбаченому полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 50000 грн.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що оскільки судом першої інстанції було допущено невідповідність зроблених висновків обставинам справи, і як наслідок неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого за подання позову та апеляційної скарги судового збору в розмірі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року в даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в користь ОСОБА_1 50000 (пятдесят тисяч) грн. - страхове відшкодування за заподіяння майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в користь ОСОБА_1 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді