Справа № 464/3894/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/7250/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Струс Л.Б.,

Суддів : Шандри М.М., Цяцяка Р.П.

Секретар:Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2017 року по справі за скаргою ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управлінняя державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курмана Б.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2017 року скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курмана Б.Г. - задовольнено частково.

Визнано дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курмана Б.Г. по винесенню постанови від 27.04.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві по ВП №498223114 про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу на користь ПАТ «ВБР» - протиправними.

Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курмана Б.Г. про повернення виконавчого документу стягувачеві по ВП №498223114 від 27.04.2017 року - скасувано.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області подавши апеляційну скаргу.

Зазначає, що не погоджується з оскаржуваною ухвалою, оскільки така винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин справи, що мали істотне значення у справі.

Вказує, що державним виконавцем 15.01.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 24.01.2016 року скеровано запити в реєструючі органи для отримання інформації про наявність у боржника майна, проте в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо об`єкта нерухомого майна за боржником не зареєстровано нерухоме майно. Відповідно до повідомлення РСЦ МВС у Л/о за боржниклм зареєстровано транспортний засіб. 24.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, 21.04.2016 було зупинено виконавче провадження на підставі п.4 ч.1 ст.38, 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Проте, вжиті державним виконавцем заходи щодо виявлення вищезгаданого майна боржника виявились безрезультатними. Оскільки транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався поліцією, не було виявленно протягом року з дня оголошення розшуку, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вважає, що державним виконавцем було вжито всіх заходів спрямованих на фактичне виконання рішення суду.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» в повному обсязі.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до суду скаргою на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курмана Б.Г.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, в редакції чинній на час постановлення ухвали, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.09.2013 року стягнуто солідарно з ТзОВ «Виробниче підприємство «Укрзахідавтоспецмаш», ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» 6 494 352 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором.

15.01.2016 року постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження №49823114 на підставі виконавчого листа Сихівського районного суду м.Львова. Боржнику було надано строк до 22 січня 2016 року для добровільного виконання рішення суду.

15.01.2016 року постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_5.

З долучених до матеріалів справи заперечень державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Курмана Б.Г. вбачається, що державним виконавцем скеровано запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану боржника, а саме в РСЦ МВС у Львівській області, ГУ Державної міграційної служби у Львівській області, Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг, територіальне управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Львівській області, ДФС України, національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, адресно-довідкового відділу ГУМВС України у Львіській області. Згідно відповіді ДФС України від 10.02.2016 року інформація стосовно оформлення зовнішньоекономічних операцій за участі фізичної особи ОСОБА_5 за період з 01.01.2013 року по 05.02.2016 року відсутня. Згідно відповіді ГУ Держпраці у Львівській області за боржником майна не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано нерухоме майно.

Згідно повідомлення РСЦ МВС у Львівській області за боржниклм зареєстровано транспортний засіб марки «Mercedes-benz E200», д.н.з. НОМЕР_1.

24.02.2016 року постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області оголошено розшук транспортного засобу марки «Mercedes-benz E200», д.н.з. НОМЕР_1, шо належить боржнику ОСОБА_5.

21.04.2016 року постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області на підставі п.4 ч.1 ст.38, ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №464/7776/13-ц, виданого 28.11.2013 року Сихівським районним судом м.Львова.

27.04.2017 року постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області на підставі п.7 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу, оскільки вжиті державним виконавцем заходи щодо виявлення майна боржника виявилися безрезультатними.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції прийшов до висновку, що державним виконавцем не вжито всіх заходів для виконання покладених на нього обов`язків, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», дії виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

У відповідності до ст.ст. 1, 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Згідно ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; у разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Курман Б.Г. не надав суду жодних доказів, які б свідчили про підставність винесення ним оскаржуваної постанови.

Окрім того, як правильно встановлено судом першої інстанції при направленні виконавчого листа для примусового виконання стягувачем одночасно заявлялись клопотання про проведення державним виконавцем ряду виконавчих дій, зокрема: підготувати та направити запити до ДПС щодо підтвердження інформації про реєстрацію боржника приватним підприємцем, або місця його праці та про наявність його рахунків як ФОП, до Управління земельних ресурсів про надання інформації по земельних ділянках, до Головного управління статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника як засновника будь-якої установи, підприємства чи організації, до відповідного РВ/МВ УМВС України відповідної області з поданням про примусовий привід боржника працівниками поліції (якщо він буде ухилятись від явки), до Управління Пенсійного фонду України про надання інформації щодо отримання боржником пенсії, до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, до державної нотаріальної контори для отримання витягу із спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку, безпосередньо до самого боржника про наявність майна чи коштів, що належать йому, та яке знаходиться у інших осіб, перевірити разом з представником стягувача майновий стан боржника за адресою його проживання, до територіального центру зайнятості щодо перебування боржника на обліку. Крім того, стягувач просив державного виконавця звернутись до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника, про розшук боржника, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Також стягувач просив державного виконавця підготувати відповідно до вимог законодавства та направити запити по відношенню боржника до банків та інших фінансових установ для отримання відомостей про виявлення коштів боржника, що можуть міститися на рахунках і вкладах.

Державним виконавцем відповідні запити та дії, про які просив стягувач, не були виконані.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Курманом Б.Г. не додержано вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 квітня 2017 року з підстав п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому така не може вважатися правомірною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.05.2018 року.

Головуючий

Судді