Справа № 344/7358/16-ц
Провадження № 22-ц/779/599/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну прізвища дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2018 року в складі судді Татарінової О.А., ухвалене в м. Івано-Франківськ, повний текст якого складено 12 березня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну прізвища дитини.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 квітня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2015 року його визнано батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказував, що після народження сина ОСОБА_5, його мати ОСОБА_6 при отриманні свідоцтва про народження дитини та його реєстрації у графі запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вказала своє прізвище «Романів».

Посилаючись на те, що систематичний обовязок доводити походження свого сина через наявність у них різних прізвищ спричиняє йому та сину дискомфорт та порушує його батьківські права, просив змінити прізвище малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з «Романів» на «Петльований».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_2 посилається на неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що зміна прізвища дитини сприятиме інтересам останньої, зокрема її нормальному самоусвідомленню. Також судом не надано жодної правової оцінки діям відповідача, як матері, яка жодного разу не надала йому можливості побачитися зі своїм сином не зважаючи на наявність судового рішення, яким визначено порядок та спосіб участі у вихованні сина. Крім того, ОСОБА_3 при вирішенні справи про встановлення батьківства протидіяла цьому, в тому числі, протидіяла у проведенні ДНК-експертизи, що підтверджується застосуванням до неї примусового приводу за допомогою правоохоронних органів.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявності психологічного тиску на дитину відповідачем, що підтверджується у показах сина, який вказував неодноразово на те, що він для нього не є батьком, а татом він називає чужого чоловіка. Враховуючи той факт, що восьмирічна дитина постійно проживає із матірю та повністю залежить від неї як у фінансовому так і моральному відношенні, факт психологічного тиску на дитину є очевидним, а це створює субєктивну думку для нього, яка не може братися за основу чи за істину.

У звязку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 8 розд. XII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Апелянт в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином був повідомлений, а тому, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 квітня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

09 жовтня 2015 року відділом ДРАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження ОСОБА_4, 04 жовтня 2009р., де у графі матір зазначено ОСОБА_3, а у графі батько зазначено - ОСОБА_2

12 вересня 2015 року та 08 березня 2016 року ОСОБА_2 направляв ОСОБА_3 листи із проханням зявитись до відділу ДРАЦС для подання спільної заяви про зміну прізвища дитини.

В судовому засіданні суду першої інстанції була вислухана думка дитини ОСОБА_4, який заперечив проти зміни прізвища.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, яка набуття чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом зєднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.5 ст.148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обовязків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на вік дитини, умови проживання та обставини, що склалися, підстав для зміни прізвища не встановлено і таке не відповідатиме інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням, оскільки виходячи зі змісту норми ч.5 ст.148 ЦПК та з огляду на фактичні обставини у справі, підстави для зміни прізвища ОСОБА_4 відсутні.

Судом зокрема, встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, прізвище дитини вказано у Свідоцтві зі слів матері, згоди щодо зміни прізвища дитини сторони не дійшли. ОСОБА_4 з народження проживає з матірю, ідентифікує себе за таким прізвищем і ним користується в побуті та в соціумі. Тому зважаючи на це, та на те, що опитана судом дитина заперечила щодо зміни свого прізвища, суд підставно відмовив у позові, оскільки таке не відповідатиме інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги про психологічний тиск на дитину відповідачем на увагу не заслуговують, оскільки такі обставини не доведено.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи на увагу не заслуговують і висновків суду не спростовують.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 04 червня 2018 року.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_8