Справа № 2/225/605/2018
Провадження № 225/1623/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Соляник А.В.,

за участю

секретаря Пузиревської Ю.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області у м. Торецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 адміністрації м.Торецьк Донецької області про встановлення факту проживання однією сімєю,-

В С Т А Н О В И В:

12.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 адміністрації м.Торецьк Донецької області про встановлення факту проживання однією сімєю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2006 року вона разом з ОСОБА_4, померлим 08.11.2017 року, постійно мешкала як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2003 року її цивільний чоловік купив квартиру №23 в житловому будинку №19 по вулиці Лісній, м.Дзержинська (нині Торецьк) Донецької області. З 2006 року заявник та померлий ОСОБА_4 прийняли рішення мешкати однією родиною. При цьому були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, використовували спільні кошти, поліпшували стан житлового приміщення, в якому проживали разом. Крім цього, вона супроводжувала свого цивільного чоловіка в складних життєвих обставинах, а саме в період його тривалого лікування в закладах охорони здоровя. 08.11.2017 року ОСОБА_4 помер, після смерті заявник здійснювала його поховання. Окрім неї в померлого нікого з близьких родичів немає. З метою отримання спадщини, яка відкрилась після померлого та складається з квартири №23 в житловому будинку №19 по вул.Лісній в м.Дзержинську (нині Торецьк), вона звернулась до державної нотаріальної контори м.Торецька. Заяву натаріусом було прийнято та водночас повідомлено про неможливість в подальшому отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з тим, що не встановлено факт проживання однією сімєю. На сьогоднішній день вона продовжує проживати в зазначеній квартирі. Добросовісно та безперервно володіє та користується нерухомим майном, доглядає та утримує приміщення. Своєчасно сплачує усі комунальні послуги.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити вимоги з підстав, викладених в заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 адміністрації м.Торецьк в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу слухати без його участі, не заперечував проти задоволення вимог.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що є сусідко позивача, десь років 12 тому ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1, через деякий час він почав спільно проживати в зазначеній квартирі з позивачкою, як чоловік та жінка. Вони разом вели спільне господарство, мали спільні кошти. Коли ОСОБА_4 захворів, ОСОБА_1 займалась його лікуванням, та доглядала за ним. Коли ОСОБА_4 помер, поховала його ОСОБА_1. Дітей ОСОБА_4 не мав. Офіційно шлюб ніколи не укладав.

Свідок ОСОБА_6, яка також є сусідкою позивача, суду пояснила, що вона мешкає в будинку №19 по вул. Лісна вже 10 років. З того часу вона знає позивача ОСОБА_1, яка весь час проживала разом з ОСОБА_4 до смерті останнього. Коли ОСОБА_4 помер, ОСОБА_1 займалась його похованням. Померлий за життя дітей не мав, чи є будь-які родичі у померлого вона не знає. Коли ОСОБА_4 захворів, за ним доглядала лише позивач.

Свідок ОСОБА_7 яка також є сусідкою позивача, а також працює разом з ОСОБА_1,в судовому засіданні надала пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_6

Суд, вислухавши заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цьогоКодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2003 року ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_2 (нині Торецьк) (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть, серія ІІ-НО №006172, виданого 10.11.2017 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 помер 08 листопада 2017 року, актовий запис № 744 (а.с.6).

Як вбачається з договору замовлення ОСОБА_1 організовувала та сплачувала послуги, повязані з похованням ОСОБА_4 (а.с. 10).

Актами домового комітету а також поясненнями свідків в судовому засіданні підтверджується той факт, що ОСОБА_1 з 2006 року дійсно проживала з ОСОБА_4 по день смерті останнього, в квартирі АДРЕСА_3, як чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали добрі стосунки. Також підтверждується, той факт, що ОСОБА_1 продовжує мешкати у вказаній квартирі, яку заявник утримує в задовільному стані, боргів за спожиті комунальні послуги не має.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що з 2006 року по день смерті 08.11.2017 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 сумісно проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Лісна 19/23, вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, мали добрі стосунки.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 263, 315 ЦПК України, ст.ст.3, 21, 36, 74 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на протязі останніх пяти років до моменту смерті ОСОБА_4 миколи Васильовича, померлого 08 листопада 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: