РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/24/18
Провадження № 2/327/36/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2018 року смт.Розівка
Розівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Антіпової Т.А.,
при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,
за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Розівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
19 січня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Розівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.04.2012 року у розмірі 14 436 грн. 12 коп., з яких тіло кредиту 908 грн. 71 коп., нараховано відсотків за користування кредитом 1 020 грн. 38 коп., нараховано пені 11 343 грн. 41 коп., а також штрафи: (фіксована частина) 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) 663 грн. 62 коп. Також у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 1 762 грн. 00 коп.
В судове засідання представник позивача не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с. 32).
Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив (а.с. 52,57,63,67).
За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211, ст.280 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 02.04.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 шляхом підписання анкети - заяви, уклали договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8).
При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у цій заяві (а.с. 8).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 02.04.2012 року, який по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі змістом ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Нормами статті 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобовязання, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
За змістом частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором (а.с. 19).
Пунктом 2.1.1.5.5, та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди Банку (а.с. 19 зворотна сторона).
Пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобовязання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 15 зворотна сторона).
При порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено Тарифами, тобто в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (п. 2.1.1.7.6) (а.с. 9,19 зворотна сторона).
Позичальник ОСОБА_2 користувався коштами, разом з цим, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-7).
Таким чином, ОСОБА_2 станом на 19.12.2017 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 14 436,12 грн., яка склалась із тіла кредиту 908,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1 020,38 грн., заборгованості за пенею 11 343,41 грн., штрафу (фіксована частина) 500, 00 грн., штрафу (процентна складова) 663, 62 грн.
Водночас, згідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини пятої статті 12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року в справі № 6-100цс14).
Таким чином, враховуючи, що розмір пені 11 343,41 грн. значно перевищує розмір збитків 1 929,09 грн. (заборгованість за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом), суд, діючи до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає необхідним зменшити її розмір до розміру збитків, а саме до 1 929,09 грн.
Крім того, суд доходить висновку і про відсутність підстав для стягнення штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 663,62 грн. (процентна складова), виходячи з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобовязання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0, 1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 15 зворотна сторона).
У той самий час, умовами цього Договору, разом із Тарифами передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6) (а.с. 9, 19 зворотна сторона).
Враховуючи вищевикладене та вимоги статті 549 ЦК України, суд доходить висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).
Таким чином, оскільки пеня і два види штрафу, нараховані в один і той же період, тобто є одним видом цивільно-правової відповідальності, то вимоги позивача про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов, а саме штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) в розмірі 663,62 грн., не підлягають задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «Приватбанк», як на підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_2, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором станом на 02.04.2012 року в сумі 3858,18 грн., де 908,71 грн. тіло кредиту, 1 020,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 929,09 грн. заборгованість за пенею. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_2 в сумі 470 грн. 91 коп., виходячи з розрахунку: (3 858 грн. 18 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 762 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 14 436 грн. 12 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 470 грн. 91 коп.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 549, 551, 610, 612, 626, 627, 629, 631, 634, 1048-1050, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив - Розівським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.А. Антіпова