АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року

м. Харків

Справа № 635/3937/17

Провадження №22-ц/790/2143/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря - Дмитренко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року (у складі судді Бобко Т.В.), -

встановив:

У серпні 2017 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, якою просив розстрочити виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року по справі № 635/3937/15 наступним чином: рівними частинами щомісячно строком на 60 місяців та зупинити виконання рішення суду.

В обґрунтування доводів заяви посилався на те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 61232,83 гривні, а також судовий збір у розмірі 612,32 гривні. 12 січня 2017 року головний державний виконавець Харківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області відкрив виконавче провадження № 53233412. Боржник має намір добровільно виплачувати суму заборгованості за договором позики відповідно до рішення суду, однак у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та станом здоров'я, а також необхідністю утримання близьких родичів, він не має можливості виконувати судове рішення у строки, встановлені в постанові про відкриття виконавчого провадження № 53233412. На підтвердження наміру добровільного виконання рішення суду свідчать проведені виплати в рахунок погашення стягнутої заборгованості, а саме 20 червня 2017 року - 1000 гривень, 10 серпня 2017 - 1000 гривень, 10 серпня 2017 року - 2200 гривень, 05 вересня 2017 року - 818,20 гривні. Крім того боржник зазначав, що на цей час він не працює через хворобливий стан здоров'я, у зв'язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі, а також на його повному утримання перебуває мати, яка є пенсіонеркою, тому у разі примусового виконання рішення він та члени його сім'ї будуть знаходитись за межею бідності.

В судовому засіданні суду першої інстанції підтримав заяву, просив суд розстрочити виконання рішення від 06 квітня 2016 року, зазначивши, що він не має можливості сплачувати суму в розмірі більше ніж 1000 гривень щомісячно, а також пояснив, що переніс інсульт, стан його здоров'я в теперішній час є важким, через що він не має можливості працювати та має намір отримати статус інваліда, не має джерела доходу, матеріальну допомогу йому надає його матір, яка отримує пенсію.

Стягувач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення з тих підстав, що заявник намагається ввести суд в оману, стверджуючи про намір добровільної виплати суми заборгованості за договором позики; суми, які були передані боржником нібито в добровільному порядку, є незначними та були сплачені лише після отримання попередження від державного виконавця про арешт майна, яке було описано в ході примусового виконання рішення суду; в присутності стягувача боржник та його дружина неодноразово обіцяли виплатити суму боргу «завтра», «через тиждень», «після отримання карти ПриватБанку» та інше, але зобов'язання не виконували, сім'я боржника має декілька автомобілів та займається підприємницькою діяльністю. Крім того,стягував зазначив, що за час прострочення виконання зобов'язання за договором позики з 07 квітня 2015 року офіційний рівень інфляції склав 48%, через що грошові кошти, надані ОСОБА_1, втратили свою цінність; твердження боржника про те, що на його утриманні знаходиться мати є хибними, оскільки, як він сам зазначає, він не працює та знаходиться на утриманні матері, яка має ще двох працездатних синів, натомість, сам ОСОБА_2 є інвалідом війни третьої групи та потребує грошових коштів.

Представник заінтересованої особи Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з'явився, суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 -ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та його заяву про розстрочення виконання рішення задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що твердження про те, що він є приватним підприємцем та має декілька автомобілів не відповідають дійсності, оскільки через численні хвороби його підприємницька діяльність подає нульові податкові звіти та з матеріалів справи вбачається, що за ним не зареєстровано жодного транспортного засобу.

Крім того, апелянт вказує, що заперечення позивача щодо нібито введення ним суду в оману не можна вважати обґрунтованими та підтвердженими.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотніми повідомленнями до судової повістки.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції, враховуючи загальну тривалість виконавчого провадження, яка становить більше одного року, та процесуальну поведінку боржника у виконавчому провадженні, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 07 жовтня 2014 року в розмірі 25000 гривень, проценти за договором позики в розмірі 7983 гривні 15 копійок, три проценти річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання в розмірі 673 гривні 63 копійки, інфляційні витрати в розмірі 5050 гривень 00 копійок, суму боргу за договором позики від 08 лютого 2015 року в розмірі 15 000 гривень 00 копійок, проценти за договором позики в розмірі 4091 гривню 87 копійок, три проценти річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання в розмірі 404 гривні 18 копійок, інфляційні витрати в розмірі 3030 гривень, а всього загальну суму 61232 гривні 83 копійки.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено; рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року залишено без змін.

12 січня 2017 року головним державним виконавцем Харківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області Аль-Халябі Л.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53233412 на підставі виконавчого документа № 635/3937/15-ц.

Як вбачається з листа начальника Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області Дудки І.М. № 28423 від 17 листопада 2017 року, на виконанні відділу перебуває виконавче провадження № 53233412 за виконавчим листом Харківського районного суду Харківської області по справі № 635/3937/15-ц, виданого 02 листопада 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 61232,88 гривень. 20 червня 2017 року, під час виходу за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Перемоги, буд.108, боржником добровільно сплачено стягувану 1000 гривень. За період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2017 року на рахунок з обліку депозитних сум Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області боржником перераховано 1000 гривень, з яких 818,20 гривень перераховано стягувачу в рахунок погашення боргу. 10 серпня 2017 року, під час виходу за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Перемоги, буд.108, боржником добровільно сплачено стягувачу 3200 гривень. Таким чином, залишок суми заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим листом становить 56214,63 гривні.

Відповідно до частин 1-3 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частин 4-5 статті 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, зі змісту наведеної норми права вбачається, що розстрочка виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках за наявності обставин, що істотно утруднюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання рішення суду ОСОБА_1 посилався на скрутне матеріальне становище та стан здоров'я, а також необхідністю утримання близьких родичів, вказував, що він не має можливості виконувати судове рішення у строки, встановлені в постанові про відкриття виконавчого провадження № 53233412.

ОСОБА_1 надано до суду першої інстанції виписки з медичних карт амбулаторного хворого КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» від 10.10.2016 та 29.09.2017, з яких вбачається, що він має ряд захворювань, в вересні 2016 року переніс інфаркт, станом на 29.09.2017 мав діагноз у тому числі постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет, потребує продовження лікування.

З вищезазначених доказів, безумовно вбачається, що боржник на цей час має ряд тяжких захворювань, але стан його здоров'я сам по собі без сукупності інших обставин, які б свідчили про матеріальний стан боржника, не може бути єдиною підставою для розстрочення виконання рішення суду. Так, ОСОБА_1 не наведено жодних даних та не надано відповідних доказів щодо його майнового стану та майнового стану членів його сім'ї, відсутність інших джерел доходу, майна, за рахунок якого може бути погашена заборгованість за рішенням суду.

Надані боржником рахунки за газ та послуги з газопостачання, з яких вбачається наявність заборгованості за послуги газопостачання за серпень та вересень 2016 року обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції, оскільки жодним чином не можуть свідчити про матеріальний стан боржника станом на теперішній час, оскільки зазначений в них період часу знаходиться за межами виконавчого провадження, яке відкрито 12 січня 2017 року. Крім того, станом на вересень 2016 року божник працював на посаді начальника транспортного відділу Національної юридичної академії, про що вбачається з виписки з медичної картки амбулаторного хворого. Також факт несплати послуг газопостачання сама по собі не може свідчити про скрутне матеріальне становище особи.

Як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року, якою надано дозвіл державному виконавцю Міськрайонної відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м.Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області на примусове проникнення до будинку боржника, при неодноразових виходах державного виконавця за місцем проживання боржника з метою опису майна, останнім було відмовлено державному виконавцю у безперешкодному доступі до приміщень будинку, що свідчить про наявність перешкод з боку боржника у виконанні рішення суду.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Європейський суд з прав людини відзначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко