Справа № 183/5807/17
№ 2/183/922/18
29 березня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Демяненка Р.К.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди,-
14.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі за текстом ФОП ОСОБА_2І.), в якому з урахуванням уточненого позову просить суд:
- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальних збитків грошову суму у розмірі 4612,00 грн., 3% річних в сумі 224,00 грн., пеню - 2078,95 грн., інфляційне збільшення в розмірі 1084,88 грн., а всього 7 999,83 грн., а також стягнути з відповідача 50 000,00 грн. завданої моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 25.07.2016 року між нею, як замовником, та ФОП ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1, код КВЕД 46.19 - діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, як виконавцем, було укладено договір на виготовлення та передачу ПВХ конструкцій (вікон) по розцінкам виконавця, загальною площею 2,583кв.м, колір білий, профіль ПВХ-RОТТЛ, на суму 4612,00 грн. В цей же день, позивач сплатила відповідачу передоплату в сумі 1612,00 грн., про що зазначено в самому договорі. Через деякий час ОСОБА_2 повідомила позивача про необхідність сплатити ще 70% від загальної суми вартості, на що позивач надала свою згоду. На другий день за місцем проживання позивача приїхав незнайомий їй чоловік, надав паспорт на імї ОСОБА_3, якому ОСОБА_1 передала гроші в сумі 1600,00 грн., а він надав позивачеві квитанцію про сплату грошей. На протязі року вікна ніхто не привіз, позивач неодноразово телефонувала відповідачу, яка в свою чергу, обіцяла привезти вікна або повернути гроші.
Далі, 17 липня 2017 року позивачу зателефонувала ОСОБА_2 і повідомила, що необхідно сплатити ще 1400,00 грн., і вікна будуть привезені. Після того, додому позивача приїхала незнайома жінка, яка надала паспорт на імя ОСОБА_4, позивач викликала співробітників поліції, які перевірили її документ та в їх присутності остання передала ОСОБА_4 гроші в сумі 1400,00 грн., про що ОСОБА_4 зробила відмітку в договорі та поставила печатку. Тобто на той день позивачем було сплачено, згідно договору всю суму, у розмірі 4612,00 грн., однак вироби, визначені договором, позивачеві поставлені не були. Позивач наполягає на розірванні договору, стягненні грошової суми у розмірі 4612 грн., з урахуванням 3% річних, пені та інфляційного збільшення, а усього за розрахунком позивача станом на 26 лютого 2018 року сума матеріальної шкоди становить 7 999,83 грн.
Крім того, позивач зазначає, що внаслідок порушення її прав протиправною поведінкою відповідача, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем своїх зобовязань за договором, позивач змушена відстоювати свої права в судовому порядку, звертатися до правоохоронних органів, управління у справах захисту прав споживачів, а тому, посилаючись на вимоги ст. 23 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача спричинену їй моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Ухвалою суду від 15 листопада 2017 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, уточнений позов підтримала, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявилася, вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справи в судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
На першій сторінці Договору міститься рукописний напис: борг до доставки повністю оплачений 14.06.2017 року та відбиток печатки Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, код НОМЕР_1.
Так, Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. із наступними змінами і доповненнями, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги /п.3/, а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п.22).
Статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» забезпечено право споживача на належну якість продукції, а саме: продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію; продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції; вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров'я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативними документами тощо.
У відповідності до п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.
Згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
За частиною четвертою цієї ж статті, за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Згідно з ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк, - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що в порушення умов договору, відповідач взятих на себе зобовязань у зазначений договором строк та до часу розгляду даної справи не виконала, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання договору та стягнення грошової суми у розмірі 4612 грн., з урахуванням 3% річних та індексу інфляції підлягає задоволенню.
До правовідносин, що виникли між сторонами, в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України.
Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком суми спричинених збитків з урахуванням 3% річних та індексу інфляції та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розраховану нею суму боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції.
Пунктом 4.3. Договору передбачено у разі невиконання п. 3.2., виконавець зобовязаний сплати неустойку у розмірі 0,1% від вартості цього Договору за кожен робочий день прострочення.
У відповідності до ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розраховану нею суму боргу з урахуванням пені.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд з урахуванням вимог ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1167, ст. 23 ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди, суд бере до уваги посилання позивача на те, що для захисту свого порушеного права, вона змушена була вживати додаткових зусиль, а тому зазначений розмір спричиненої моральної шкоди, буде достатнім у даній спірній ситуації.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., оскільки у відповідності до ч.3 ст. 22 Закону України «Про судовий збір» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 4612 грн., 3% річних у розмірі 224 грн., інфляційні витрати у розмірі 1084,88 грн., пеню у розмірі 2078,95 грн., а всього 7999,83 грн. (сім тисяч девятсот девяносто девять грн., 83 коп.).
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі грн.).
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.