Єдиний унікальний номер 219/1148/17 Номер провадження 22-ц/775/799/2018

Єдиний унікальний номер 219/1148/17
Номер провадження 22-ц/775/799/2018 Доповідач Хейло Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Хейло Я.В.,

суддів: Дундар І.О., Жданової В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення необґрунтовано утриманих коштів (справа № 219/1148/17, головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_3М.), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що як працівник отримує заробітну плату на картковий рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» та з її карти за період з 31.03.2015 року по 15.03.2016 року відповідачем було стягнуто 10345,86 грн. Вважає, що стягнення коштів проведено безпідставно, оскільки заборгованості перед Банком у неї не існує, рішення про стягнення коштів з неї на користь банку відсутнє. За таких обставин, позивач вважає, що банком її незаконно було обмежено у доступі до власних коштів та банк не мав права проводити списання коштів з заробітної плати без її згоди. Просила стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтовано утримані за період з 31.03.2015 року по 15.03.2016 року кошти у сумі 10 345 грн. 86 коп.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто на її користь з ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтовано утримані кошти у сумі 500 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2018 року скасувати, ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно утримані кошти в сумі 10345 гривень 86 копійок.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що банк в порушення вимог ст.1074 ЦК України обмежив її доступ до власних коштів, таке списання суперечить як вимогам цивільного законодавства так і Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Сторони у судове засідання не викликалися, оскільки справа розглядається у порядку спрощеного провадження відповідно до вимог ст.274, 369 ЦПК України.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідач 24 квітня 2018 року отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у даній справі, копію апеляційної скарги, письмовий відзив на адресу суду не надіслав.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову 10345,86 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банк мав повноваження на безспірне списання коштів, таке списання було передбачено умовами укладеного між сторонами кредитного договору, якій передбачає право банку у разі наявності заборгованості проводити списання коштів у межах встановленого ліміту карткового рахунку, за винятком обмежень щодо нарахування сум пені та штрафів, які передбачені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2007 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку» у якій висловила свою згоду, що дана заява разом з Памяткою клієнта та Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що вона ознайомилася з вказаними Умовами і Правилами, а також Тарифами банка, які були надані їй у письмовому вигляді. До цієї Заяви додана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, кредитний ліміт 250 гривень. Також вона отримала кредитну карту №366877. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості : щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним договором може відбуватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом так і шляхом списання банком коштів з дебітної карти № 985073 (а.с.40).

Згідно заперечень на позовну заяву від 29.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що на підставі пункту 1.1.3.1.6 і 1.1.3.2.11 Умов і правил надання банківських послуг він має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта з метою погашення кредитної заборгованості клієнта у межах сум, які підлягають сплаті у випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірі встановленому цими договорами (договірне списання) в межах платіжного ліміту карткового рахунку. Кошти, які просить стягнути позивач фактично є не списання , а нарахуванням процентів і штрафів за кредитним договором від 08.11.2007 року (а.с.27-30).

Позивач, 17.01.2011 року також отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» карту для виплати заробітної плати № 903999 (а. с.40,117).

Згідно наданого розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» з картки № 903999 проводилося автоматичне списання грошових коштів з 31.03.2015 року по 15.03.2016 року у сумі 10345,86грн. у рахунок погашення заборгованості за договором від 08.11.2007 року (а.с.4,143-153).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Верховний Суд України у Постанові від 22 березня 2017 року по справі № 6-2320цс16, розглядаючи спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначив, що Умови та тарифи не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач згідно Умов, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Умови і правила надання банківських послуг (далі Умови) (а.с. 31-39), вірність яких оригіналу засвідчена печаткою ПАТ КБ «ПриватБанк», не містять підпису ОСОБА_1 Суд при розгляді цієї справи не встановив обставин, які б могли підтвердити, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 8 листопада 2007 року й що саме на ці Умови вона погодилась.

Крім того,частиною першою статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Відповідно до положень частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з частини другої статті 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставин, за яких банк має здійснити договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявністю договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 стверджує, що не надавала банку згоду на списання грошових коштів з її карткового рахунку № 903999, на який зараховувалася заробітна плата.

Таким чином, висновок суду про те, що позивач надала ПАТ КБ «ПриватБанк» розпорядження на списання коштів з карткового рахунку №903999, на погашення заборгованості за кредитом є таким, що зроблений без урахування змісту зазначений вище норм права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав у відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» для списання грошових коштів з рахунку позивача ОСОБА_1, оскільки позивачем згода на таке списання не надавалась, а рішення з цього приводу не ухвалювалось.

Розрахунок безпідставно утриманих коштів доданий позивачем до позовної заяви (а.с. 4) повністю кореспондується з випискою по картрахунку договору від 08.11.2007 року за період з 01.03.2015 року по 15.03.2016 року, яку надано відповідачем на виконання ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2018 року. Сума безпідставно утриманих коштів відповідачем не оспорюється.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини другої Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позовної заяви) судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-19 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2017 року складає 1 600 гривень.

Відповідно до п/п 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання апеляційної скарги) з апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600 гривень, який розраховується за наступною формулою: (1600 гривень х 0, 4 + (1600 гривень х 0, 4 х 150 %) = 1600 гривень.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно списані кошти з рахунку ОСОБА_1 в сумі 10345 гривень 86 копійок та судовий збір на користь держави у сумі 1600 гривень.

Керуючись статтями 141, 367, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) безпідставно утримані кошти за період з 01.03.2015 року по 15.03.2016 у сумі 10345 (десять тисяч триста сорок пять) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д ) судовий збір на користь держави у сумі 1600 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку відповідно до ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий Судді