АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/3452/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Ладиченко С.В.

по цивільній справі №752/11943/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

в с т а н о в и л а :

Учервні 2017 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20грудня 2017 рокупозовні вимоги задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований 28 вересня 2002 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2актовий запис № 254. Проведено розподіл судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2про розірвання шлюбу залишенобез задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. Де ставилосяпитання про його скасування та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду.

Вказуючи при цьому,на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме ст.112 СК України, ст.ст.77, 263 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про судоустрій і статус суддів", апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &q?аї;Про судоустрій і статус суддів&qu V; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідач у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Позивач у судовому засіданні не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України та беручи до уваги те, що сторонине підтримують шлюбних відносин впродовж останніх років, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу вважав , що збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача.

Доводами апеляційної скарги, є те, що суд постановив рішення за відсутності відповідача по справі, який не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вказував на те, що відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило. Виходячи з положень ст.280 ЦПК Українизазначав, що судможе ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За діючими на час розгляду справи нормами цивільно процесуального права, судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Матеріали справи вказують на те, що повідомлення про судове засідання яке мало відбутися 07 листопада 2017 року направлялися на адресу відповідача, проте відомостей про отримання його ОСОБА_2 відсутні. Повідомлення про вручення поштових відправлень повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.18, 19).

Судове повідомлення про розгляд справи 20 грудня 2017 року відповідачем отримано також не було (а.с.26).

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо справу ( питання) розглянуто судом за відсутності будь -якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо таки учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що він вказує в своїй апеляційній скарзі, то ухвалене судом заочне рішення підлягає скасуванню з підстав визначених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК з постановленням нового рішення.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що 28 вересня 2002 року Білгород -Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 254, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1(а.с 4).

Від цього шлюбу мають доньку - ОСОБА_4(а.с.5).

Звертаючись з позовом до суду позивач вказувала на те, що спільне сімейне життя з відповідачем впродовж останніх років погіршувалося через різний склад характеру, протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин.

Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. Вказуючи на те, що подальше збереження сім'ї неможливо, і строк на примирення їм не потрібен, так як після звернення в червні 2017 року її до суду з позовом стосунки між нею та відповідачем погіршилися у зв'язку з чим вона разом з дитиною переїхала за іншим місцем проживання. Зазначаючи при цьому, що вона не обмежує спілкування дитини з батьком, сама також спілкується з відповідачем, однак не вбачає за необхідне надання їм строку для примирення так як не бачить спільного майбутнього з відповідачем у стосунках як чоловіка та дружини ( шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року). Продовжує наполягати на розірванні шлюбу. Вказуючи, що дитина залишається проживати разом з нею, питання поділу майна на час розірвання шлюбу не вирішені.

Відповідач у судовому засіданні не визнав позов, заперечував проти його задоволення. Вказуючи, що не вбачає підстав для розірвання шлюбу, так як вважає тимчасові труднощі, які виникли у їх стосунках як подружжя можуть бути ними усунуті під час дії строку для примирення, який він просив надати їм, як звертаючись до суду першої так і апеляційної інстанції. Зазначаючи також, що суд у своєму рішенні не послався на жоден належний та допустимий доказ в рахунок обґрунтування вимог позивача щодо різності поглядів на сімейне життя та виникнення саме на цьому сварок та суперечок. Більш того, в матеріалах справи відсутні докази тим обставинам, що вони як подружжя не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. Суд формально послався на вказані обставин и в той час як у відповідності до положень ст. 112 СК України повинен був з'ясувати взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини.

Відтак, просив апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У той же час, колегія суддів зазначає про помилковість прохання відповідача в частині необхідності направлення справи за результатами розгляду апеляційної скарги у разі скасування рішення суду першої інстанції до цього ж суду для продовження розгляду. З урахуванням того, що діючими нормами ЦПК України, як на час подачі позову до суду ( червень 2017 року) так і на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції ( згідно до положень редакції закону № 2147 - У111 від 03 жовтня 2017 року) апеляційний суд законодавча не наділений повноваженнями щодо повернення справи до суду першої інстанції в разі скасування рішення суду першої інстанції для продовження його розгляду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків вставлених даним Кодексом.

Так, відповідач звертаючись до суду з апеляційною скаргою вказував про недоведеність обставин, які суд вважав доведеними ( відсутність ведення подружжям спільного господарства та підтримання шлюбних відносин). Не зазначаючи при цьому та не надаючи належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень враховуючи положення ст. 81 ЦПК України. Не були вони надані до суду і в ході апеляційного розгляду справи.

Позивач у ході апеляційного розгляду справи вказувала на необхідність розірвання шлюбу.

У той же час, відповідач наполягаючи на вимозі надання судом строку для примирення не зміг надати пояснень щодо неможливості використання ним часу протягом якого справа перебуває на розгляді в судах ( червень 2017 року - травень 2018 року) для вчинення ним дій щодо фактичного примирення подружжя. Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що підстав для надання учасникам справи строку для примирення нема.

Колегія суддів вважає, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позовної заяви щодо припинення з вересня 2016 року фактичних шлюбних відносин між подружжям. На час розгляду вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Сімя існує лише формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, позовна заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &qu с;Про судоустрій і статус суддів&q?ви;, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017року скасувати та постановити нове судове рішення за яким;

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Володимиром Валерійовичем Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 28.09.2002 року, актовий запис № 254 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640,00гривень судового збору.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: