У х в а л а

19 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 161/16609/17

провадження № 61-16045ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про стягнення недоплачених сум відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому заявник просив суд стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на його користь 59 197 грн 95 коп. недоплачених сум щомісячних платежів на відшкодування шкоди у період часу з 01 липня 2001 року по 30 квітня 2017 року та 76 090 грн 23 коп. компенсації за порушення термінів її виплати з 01 липня 2001 року по 30 вересня 2017 року. Всього просив стягнути 135 288 грн 18 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на користь позивача 59 197 грн 95 коп. недоплачених сум щомісячних платежів на відшкодування шкоди у період часу з 01 липня 2001 року по 30 квітня 2017 року та 22 221 грн 07 коп. компенсації за порушення термінів її виплати з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року. Всього стягнуто 81 419 грн 02 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

30 березня 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2018 року, у якій заявник посилаючись на порушення судами норм процесуального права та не правильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2018 року належить відмовити на таких підставах.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб із 01 січня 2018 року становить 1 762 грн.

За таких обставин, з урахуванням змісту пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначною є справа, у якій ціна позову не перевищує 176 200 грн.

Ціна позову у даній справі становить 135 288 грн 18 коп., що станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про стягнення недоплачених сум відшкодування шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик