Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 753/9210/15-ц

провадження № 61-4074св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивач - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік»,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - обслуговуючий кооператив «Підземний гараж»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Левенця Б. Б., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» (далі - ОСББ «Сердолік») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа - обслуговуючий кооператив «Підземний гараж», про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником машиномісця АДРЕСА_1.

ОСББ «Сердолік» розпочало обслуговувати паркінг з 01 липня 2012 року.

У період з 01 липня 2012 року по 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 на утримання машиномісця в підземному паркінгу щомісячно виставлялися рахунки на оплату наданих послуг у розмірі по 160 грн, а з 01 лютого 2015 року - 165 грн. Проте ОСОБА_1 їх не сплачувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 5 300 грн 08 коп. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 450 грн 43 коп.

Ураховуючи викладене, ОСББ «Сердолік» просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість по оплаті за утримання паркінгу у розмірі 5 300 грн 08 коп. та 3 % річних у розмірі 450 грн 43 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року у складі судді Сухомлінова С. М. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підземний паркінг на 198 машиномісць не перебуває на балансі ОСББ «Сердолік» та у позивача відсутня документація на автопаркінг.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСББ «Сердолік» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Сердолік» заборгованість з утримання машиномісця у підземному паркінгу у розмірі 5 300 грн 08 коп., 3 % річних у розмірі 450 грн 43 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року встановлено, що підземний паркінг на 198 машиномісць перебуває на балансі ОСББ «Сердолік». Відповідно до статті 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСББ «Сердолік» не є балансоутримувачем підземного паркінгу та не надало суду належних і допустимих доказів наявності договірних відносин між сторонами.

У лютому 2017 року ОСББ «Сердолік» подало до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити оскаржуване судове рішення без змін, оскільки воно прийнято при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26 січня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 липня 2009 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи - ОСББ «Сердолік», за місцем знаходження: будинок АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Згідно з авізо від 22 травня 2012 року № 1 КП «Житло-сервіс» передало на баланс ОСББ «Сердолік» житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Відповідно до акта приймання-передачі житлового комплексу з балансу КП «Житло-сервіс» на баланс ОСББ «Сердолік» до житлового комплексу входить підземний паркінг загальною площею 7 920,70 кв. м, який налічує 198 машиномісць (а. с. 116-118).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року встановлено, що підземний паркінг на 198 машиномісць перебуває на балансі ОСББ «Сердолік» (а. с. 135-138).

Відповідно до рішення загальних зборів членів ОСББ «Сердолік», яке оформлене протоколом від 06 липня 2012 року, затверджено розмір витрат на утримання одного машиномісця - 160 грн на місяць. Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Сердолік», яке оформлене протоколом від 21 грудня 2014 року, затверджено розмір витрат на утримання одного машиномісця підземного паркінгу - 165 грн на місяць.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників.

Згідно зі статтею 15 цього Закону співвласник зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідач є співвласником підземного паркінгу. Машиномісце НОМЕР_1, яке належить ОСОБА_1, не є відокремленим, а знаходиться у підземному паркінгу на 198 машиномісць, який має місця загального користування та на утримання якого (охорона, прибирання, водопостачання, електропостачання) позивачем сплачуються кошти суб'єктам господарювання, які ці послуги надають. Відповідач є споживачем цих послуг, окремих договорів від власного імені на надання таких послуг вона не укладала та за ці послуги з липня 2012 року коштів нікому не сплачувала.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При розгляді цієї справи судом апеляційної інстанції було враховано, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року встановлено, що підземний паркінг на 198 машиномісць перебуває на балансі ОСББ «Сердолік». Тому доводи касаційної скарги про те, що ОСББ «Сердолік» не є балансоутримувачем підземного паркінгу, є безпідставними.

Що стосується доводів касаційної скарги про відсутність зобов'язань відповідача перед ОСББ «Сердолік» та обслуговуючим коопертивом «Підземний гараж», оскільки «договір про надання послуг з утримання паркунгу або машиномісця» з відповідачем не укладався і вона не отримувала від позивача квитанцій, рахунків чи будь-яких інших документів як підстави для сплати за надані їй послуги, то зазначені доводи є необґрунтованими. Відповідач до передачі на баланс позивачу підземного паркінгу сплачувала кошти за утримання машиномісця ОК «Підземний гараж» без укладення договору та визнавала свої зобов'язання з оплати послуг за утримання машиномісця. Надання послуг з утримання машиномісця після передачі підземного паркінгу на баланс позивача не припинилося, а тому відсутність договірних відносин між сторонами не є підставою для звільнення власника машиномісця від зобов'язань нести витрати по його обслуговуванню.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року. Ураховуючи, що касаційне провадження у справі закінчено, виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк