АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1256/17 Номер провадження 22-ц/786/1155/18Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Хаперського Антона Анатолійовича, представника ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 01 березня 2018 року у справі за позовом адвоката Хаперського Антона Анатолійовича, представника ОСОБА_3, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Останній бастіон», ОСОБА_4, Редакції газети «Останній бастіон» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації недостовірною та спростування недостовірної інформації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року адвокат Хаперський А.А., представник ОСОБА_3, звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену на сторінках суспільно політичної газети «Останній бастіон» № НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_5 року в рубриці «Від редактора» на 7-й сторінці у публікації ОСОБА_4 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме:

- «Голова Полтавської облради - взагалі хіт сезону. То йому вчувається, що йому хтось погрожує, то якісь голоси підказують щось йому. Я розумію, хлопець з села, тракторист, піднощик патронів, чи то грошей. Яскравий приклад люмпенів при владі»;

-«Завдяки популярності посередника Філя в деяких київських кабінетах, ОСОБА_3 стає головою обласної ради. І що перше він робить? Правильно, банально вимиває зі своїм посередником гроші «Полтавафарму» на свою водичку «Ельзу», зловживаючи владою та службовим становищем»;

- «Ситуацію на «Полтававодоканалі», комунальному підприємстві, підпорядкованому ОСОБА_3, ми подаємо на шпальтах газети. Цікаво, що він знає загальну кількість луганських та донецьких генеральних та перших заступників першого заступника головного заступника генерального директора водоканалу, яких він понапризначав, свідомо ігноруючи депутатський корпус та законодавство України»,

та зобов'язати відповідачів - ТОВ «Останній Бастіон", Редакцію газети «Останній Бастіон», ОСОБА_4 спростувати протягом одного місяця з дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, в тому ж обсязі та в той же спосіб, як її було поширено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується, інформацію, поширену на сторінках Суспільно-політичної газети «Останній Бастіон» НОМЕР_1) за ІНФОРМАЦІЯ_5 року в рубриці «Від редактора», на 7 й сторінці у публікації ОСОБА_4 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме:

- «Голова Полтавської облради - взагалі хіт сезону. То йому вчувається, що йому хтось погрожує, то якісь голоси підказують щось йому. Я розумію, хлопець з села, тракторист, піднощик патронів, чи то грошей. Яскравий приклад люмпенів при владі»;

-«Завдяки популярності посередника Філя в деяких київських кабінетах, ОСОБА_3 стає головою обласної ради. І що перше він робить? Правильно, банально вимиває зі своїм посередником гроші «Полтавафарму» на свою водичку «Ельзу», зловживаючи владою та службовим становищем»;

-«Ситуацію на «Полтававодоканалі», комунальному підприємстві, підпорядкованому ОСОБА_3, ми подаємо на шпальтах газети. Цікаво, що він знає загальну кількість луганських та донецьких генеральних та перших заступників першого заступника головного заступника генерального директора водоканалу, яких він понапризначав, свідомо ігноруючи депутатський корпус та законодавство України». Поряд з цим, просив стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування зазначеного позову вказував на наявність у вищевказаних твердженнях недостовірної та образливої інформації про нього, яка принижує не лише його честь та гідність, а й ділову репутацію та є наслідком особистих неприязних стосунків та упередженого ставлення до нього.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 01 березня 2018 року у задоволенні позову Хаперського А.А., представника ОСОБА_3, відмовлено.

В апеляційній скарзі Хаперський А.А., представник ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції не містить аргументації та належного обґрунтування того, чому оспорювана інформація є оціночним судженням, а не твердженням про факти.

На переконання представника позивача такі висловлювання як «Завдяки популярності посередника Філя в деяких київських кабінетах, ОСОБА_3 стає головою обласної ради», «зловживаючи владою та службовим становищем» та «свідомо ігноруючи депутатський корпус та законодавство України» очевидно є прямим твердженням того, що позивач вчинив конкретні корупційні правопорушення. Проте, у справі наявні докази, які спростовують такі факти.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Панченко О.О., представник ОСОБА_4, ТОВ «Останній бастіон», навела свої контрдоводи проти аргументів апеляційної скарги, стверджуючи, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. З посиланням на чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, практику ЄСПЛ у подібних конкретних справах стверджується, що висловлювання у статті редактора, щодо яких виник спір, слід оцінювати у контексті усієї статті та соціально-політичної ситуації у державі.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням третього пленарного засідання першої сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради від 04 грудня 2015 року позивача обрано головою Полтавської обласної ради сьомого скликання (а.с.74).

Згідно копії довідки МВС України серії ИІК № 0533871 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець смт. Решетилівка Полтавської області, на території України станом на 03.04.2017 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.70).

Згідно рішення пленарного засідання чотирнадцятої сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради № 377 від 06 березня 2017 року за підписом голови обласної ради в особі ОСОБА_3 призначено на умовах трудового контракту: ОСОБА_6 на посаду головного лікаря Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради строком на 5 років та ОСОБА_7 на посаду генерального директора комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» строком на 5 років, як таких, що пройшли конкурсний відбір. Доручено голові обласної ради укласти від імені обласної ради трудові контракти з керівниками (а.с.73).

Як вбачається із вирізки з суспільно політичної газети «Останні Бастіон» НОМЕР_1) за ІНФОРМАЦІЯ_5 - місяць 2017 року у рубриці «Від редактора», на 7-й сторінці під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», розміщено публікацію редактора ОСОБА_4, в якій зокрема було зазначено відносно голови Полтавської обласної ради - ОСОБА_3, текст наступного змісту:

- «Голова Полтавської облради - взагалі хіт сезону. То йому вчувається, що йому хтось погрожує, то якісь голоси підказують щось йому. Я розумію, хлопець з села, тракторист, піднощик патронів, чи то грошей. Яскравий приклад люмпенів при владі»;

-«Завдяки популярності посередника Філя в деяких київських кабінетах, ОСОБА_3 стає головою обласної ради. І що перше він робить? Правильно, банально вимиває зі своїм посередником гроші «Полтавафарму» на свою водичку «Ельзу», зловживаючи владою та службовим становищем»;

-«Ситуацію на «Полтававодоканалі», комунальному підприємстві, підпорядкованому ОСОБА_3 , ми подаємо на шпальтах газети. Цікаво, що він знає загальну кількість луганських та донецьких генеральних та перших заступників першого заступника головного заступника генерального директора водоканалу, яких він понапризначав, свідомо ігноруючи депутатський корпус та законодавство України». (а.с.9-12).

Факт публікації наведеної статті у суспільно політичній газеті «Останній Бастіон» НОМЕР_1) за ІНФОРМАЦІЯ_5 - місяць 2017 року газеті, її авторство (ОСОБА_4.) учасниками справи не заперечуються.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин (особисті немайнові права, що забезпечують соціальне буття фізичної особи - глава 22 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач є публічною особою, яка обіймає державну посаду та, відповідно, відіграє роль у суспільному житті, тому надання оцінки у формі суджень, міркувань, думок є нормою публічної діяльності і дані норми є загальноприйнятими та такими, що закріплені у декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, а тому публікація ОСОБА_4 на сторінках Суспільно політичної газети «Останній Бастіон» НОМЕР_1) у рубриці «Від редактора» відносно голови Полтавської обласної ради ОСОБА_3 є оціночними судженнями, які не є предметом судового захисту, оскільки по своїй природі є думками, переконаннями, надання критичної оцінки певних фактів і недоліків, які є висловлюванням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, та які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, що свідчить про безпідставність та надуманість позовних вимог ОСОБА_3 та його представника.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з таких міркувань.

Згідно ст. 47-1 ЗУ «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири.

Відповідно до п. 15 Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Сталою практикою ЄСПЛ (справи «Лінгенс проти Австрії», «Українська Прес-Груп проти України», «Хендісайд проти Сполученого Королівства», «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» визначені такі критерії (підходи) для правильного вирішення спорів цього виду.

Загальний - втручання у здійснення свободи вираження поглядів є правомірним за наявності трьох взаємопов'язаних умов:

втручання має бути встановлене законом;

втручання має забезпечити один (одну) або кілька інтересів або цінностей, а саме: національну безпеку, територіальну цілісність, громадську безпеку, охорону порядку або запобігання злочинам, охорону здоров'я або моралі, захист репутації або прав інших осіб, запобігання розголошенню конфіденційної інформації, підтримання авторитету і безсторонності суду;

втручання є необхідним у демократичному суспільстві.

Спеціальні (свобода преси):

поряд з інформацією чи даними, які підлягають перевірці, стаття 10 Конвенції захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість котрих не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження, зокрема ті, що стосуються політичної сфери, певного гострого громадського інтересу, користуються особливим захистом - це передумова плюралізму поглядів, конче важливого для демократичного суспільства;

преса має особливий статус щодо користування передбаченими ст.10 Конвенції свободами - свобода преси дає громадськості одну з найкращих можливостей дізнатися про наміри і позицію політичних лідерів, сформувати про них свою думку; на пресу покладено місію передавати інформацію та ідеї, що становлять громадський інтерес;

є надмірною, невиправданою у демократичному суспільстві вимога доводити правдивість опублікованих чуток і тверджень щодо питань, які становлять загальносуспільний інтерес;

стаття 10 Конвенції захищає не тільки інформацію або ідеї, які сприймаються позитивно або вважаються необразливими чи незначущими, а й ті що ображають, шокують чи непокоять; погляди, висловлені в сильних виразах чи з перебільшенням, також користуються захистом, ступінь якого залежить від контексту і мети критики; журналістська свобода включає також можливість вдаватися до перебільшень або навіть провокувати;

межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Отже, ключовими питаннями, які підлягають дослідженню у цій справі, є з'ясування характеру поширеної інформації: чи є вона твердженням про факти або ж оціночним судженням автора; якою є мета опублікованої інформації, чи пов'язана публікація інформації з певним значущим громадським (суспільним) інтересом та чи дотримана межа допустимої критики.

Загальновідомим є факт, що, починаючи з 2014 року, у нашій країні відбуваються складні системні соціально-політичні зміни (перетворення), які не можуть не турбувати (непокоїти) кожного свідомого громадянина. В такій ситуації чітка і ефективна робота (у межах правового поля) органів державної влади та місцевого самоврядування у цілому, а також дії, вчинки, погляди, висловлювання, тощо службових і посадових осіб цих органів є предметом гострого громадського інтересу. Позивач ОСОБА_3 займає посаду голови Полтавської обласної ради, тобто є публічною особою, межа критики та ступінь уваги до якого з боку суспільства є більш ширшими.

Висловлювання (редактора ОСОБА_4.), які є предметом дослідження у цій справі, містяться у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4»…., у якій автор розмірковує над суспільно-політичними процесами у нашій країні, звертається до історичних подій, аналізує ситуацію у країні у цілому та на місцевому рівні (Полтавська область і м.Полтава) і висловлює своє бачення того, що відбувається як в Україні, так і у м.Полтаві, дає оцінку діям і вчинкам політичних діячів як загальнодержавного рівня, так і місцевого рівня. І безперечним є те, що стаття має характер критики (гострої) як подій (процесів), так і конкретних осіб (публічних). Очевидним є також те, що автор у своїй статті порушує питання, які становлять значущий суспільний інтерес.

Отже, поза розумним сумнівом оспорювану інформацію не можна оцінювати поза контекстом усієї статті.

Проаналізувавши оспорювану інформацію у контексті всієї статті, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ця інформація є оціночними судженнями автора, його власною оцінкою особи голови Полтавської обласної ради та його діяльності. Так, ці судження і припущення висловлені у гострій негативній, певною мірою провокативній формі, проте, на переконання суду, автор не перетнув межі допустимої критики, не допустив відвертих, поза межами загальноприйнятних етичних норм, образливих чи принизливих слів або висловлювань.

Заперечуючи проти висновків суду першої інстанції, адвокат Хаперський А.А. в апеляційній скарзі посилається на довідки про відсутність судимостей та про відсутність порушених кримінальних проваджень відносно ОСОБА_3, на дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, згідно яких ОСОБА_3 не займається підприємницькою діяльністю, а рішення відповідних уповноважених органів про обрання ОСОБА_3 головою Полтавської обласної ради, про призначення ОСОБА_7 на посаду генерального директора КП «Полтававодоканал».

Наведені докази, які досліджувалися судом першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у статті відсутні твердження про наявність у позивача судимостей, кримінальних проваджень відносно нього, про те, що він офіційно займається підприємницькою діяльністю. Що стосується питання про призначення керівника КП «Полтававодоканал», то у автора були обґрунтовані підстави висловити свій сумнів (припущення) про законність такого призначення у зв'язку з тим, що на той час у провадженні судів перебували справи, у межах яких досліджувалася законність призначення ОСОБА_7 на посаду генерального директора КП «Полтававодоканал».

Зважаючи на наведене, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції при вирішенні цього спору виконав вимоги ст.89, ст.264 ЦПК України та у відповідності до приписів зазначених норм дав належну оцінку встановленим обставин і дослідженим доказам, у рішенні обґрунтував належним чином свої висновки по суті спору.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Хаперського Антона Анатолійовича, представника ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 01 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 31.05.2018 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов