АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача

ТОВ «Телерадіокомпанія

«Студія 1+1» ВарічевоїЛ.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», подану на підставі довіреності адвокатом Варічевою ЛарисоюСергіївною, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати недостовірною та такою, що принижує його честь та гідність і негативно впливає на його ділову репутацію, інформацію поширену ОСОБА_6 в прямому ефірі ІНФОРМАЦІЯ_4 о 20 год. 20 хв. - 20 год. 25 хв. в програмі «Телевізійна служба новин» ТОВ «ТРК «Студія 1+1», та після цього поширену ТОВ «ТРК «Студія 1+1» на російськомовній версії веб-сайту програми «Телевізійна служба новин» ТРК «Студія «1+1» [Електронний ресурс. / Режим доступу: http://ru.tsn.ua/video/vldeo-novini/mihail-saakashvili-odobryaet-provedennuyu-silovikami-operaciyu-zaderzhaniya-korbana.html] та на україномовній версії веб-сайту програми «Телевізійна служба новин» ТРК «Студія «1+1» [Електронний ресурс. / Режим доступу :http://tsn.ua/video/video-novini/miheyil-saakashvili-shvalyuye-provedenu-silovikami-operaciyu-iz-zatrimannya-korbana.html], яку викладено відносно нього у таких фрагментах:

O «кто- нибудь, из десятки миллионов украинцев сомневаются в том, что эти люди реально грабят Украину последние несколько десятилетий? Кто-нибудь сомневается в том, что они положили в карман госпредприятия, они занимались рейдерством, они крали миллиарды-миллиарды не гривен - долларов государственных денег? Кто-нибудь сомневается в том, что &lК;...&?у; это реально представители организованной криминальной группировки...?»;

O «Организованные группировки бандитские ОСОБА_13, но одновременно это касается правительства...касается правительства Украины. &?р;...&?ь; Мы должны заняться связями и Премьер-министром и его связями, мы должны заняться, например господином ОСОБА_5,&la;...≥ в этой стране и в этих гос. учреждениях много воров;»;

O «то, что эти люди грабили Украину, какая прокуратура нужна? Вы что не знаете, что это так? Как, откуда у них свои миллиарды? Еще раз говорю - надо заниматься &?у;...&?и; и ОСОБА_5. &?о;...&ga; То, что они называют себя политиками, это не означает, что они не должны платить податков &?к;...&?т;это не дает им право ... ээ.. опустошать, опустошать украинскую казну на миллиарды- миллиарды долларов! Только в прошлом году сто пять миллиардов гривен украдено с гос предприятий - это минимально, то что мы знаем... я очень много конкретных ... я очень много конкретных фактов приводил - как крались деньги через авиацию, через банк... &?р;...&? ;»;

- зобов'язати ОСОБА_6 спростувати недостовірну інформацію шляхом зачитування ним тексту спростування в ефірі найближчого вечірнього випуску новин в програмі «Телевізійна служба новин» TOB «ТРК «Студія 1+1», але не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, без редагування тексту повідомлення та/або будь-якого коментаря до нього;

- зобов'язати ТОВ «ТРК «Студія 1+1» спростувати недостовірну інформацію шляхом заміни відеоматеріалу на вказаних вище російськомовній та україномовній версіях веб-сайту програми «Телевізійна служба новин» ТРК «Студія «1+1».

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 20 год. 20 хв. -20 год. 25 хв. під час програми «Телевізійна служба новин» в ефірі ТРК «Студія 1+1» голова Одеської ОДА ОСОБА_6 висловив в прямому ефірі для широкого загалу вищенаведену інформацію, яка є недостовірною та прямо стосується нього. Відповідний матеріал також був розміщений відповідачем ТРК «Студія 1+1» на електронному ресурсі програми «Телевізійна служба новин» в мережі Інтернет - сторінці відповідача ТРК за вищевказаними посиланнями, після чого цей матеріал було активно розповсюджено відвідувачами електронного ресурсу програми «Телевізійна служба новин» по соціальним мережам «Facebook», «Vkontakte», «Twiter». Вказана вище неправдива інформація висловлювалась наживо в програмі її автором - ОСОБА_6, у висловлюваннях якого наведені відомості, які не відповідають дійсності, за своїм характером ганьблять позивача, принижують його загальнолюдські якості, приписуються виключно корупційні інтереси при здійсненні професійної діяльності та звинувачення у вчиненні злочинів. Відеозапис даної програми, як інформаційний матеріал, автором якого є працівники програми ТСН, було розміщено відповідачем ТРК на своїй Інтернет-сторінці та за інформацією, розміщеною на ній, ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо згаданого відеозапису було 1 559 592 переглядів, 641 386 візити та 477 988 глядачів. Недостовірну інформацію подано таким чином, щоб у слухачів не виникало будь-яких сумнівів у її реальності. На думку позивача, відповідачі своїми діями порушили вимоги ст.ст. 277, 297, 299, 302 ЦК України, ст. 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (Т.1, а.с.1-3, 19, 20, 37, 38).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2018 позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права і принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, поширену ОСОБА_6 в прямому ефірі ІНФОРМАЦІЯ_4 о 20 год. 20 хв. - 20 год. 25 хв. в програмі «Телевізійна служба новин» ТОВ Телерадіокомпанія «Студія 1+1» та після цього ТОВ Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на російськомовній версії веб-сайту програми «Телевізійна служба новин» Телерадіокомпанії «Студія «1+1» [Електронний ресурс. / Режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_1] та на україномовній версії веб-сайту програми «Телевізійна служба новин» Телерадіокомпанії «Студія «1+1» [Електронний ресурс. / Режим дocтyпy:ІНФОРМАЦІЯ_2], яку викладено відносно ОСОБА_5 у таких фрагментах:

- «кто-нибудь, из десятки миллионов украинцев сомневаются в том, что эти люди реально грабят Украину последние несколько десятилетий? Кто-нибудь сомневается в том, что они положили в карман госпредприятия, они занимались рейдерством, они крали миллиарды- миллиарды не гривен - долларов государственных денег? Кто-нибудь сомневается в том, что&lг;...&g-; это реально представители организованной криминальной группировки...?»;

- «Организованные группировки бандитские ОСОБА_13, но одновременно это касается правительства...касается правительства Украины. &l ;...&?о; Мы должны заняться связями и Премьер-министром и его связями, мы должны заняться, например господином ОСОБА_5, &?и;...&?м; в этой стране и в этих гос. учреждениях много воров;»;

- «то, что эти люди грабили Украину, какая прокуратура нужна? Вы что не знаете, что это так? Как, откуда у них свои миллиарды? Еще раз говорю - надо заниматься &?о;...&?а; и ОСОБА_5. &? ;...&gм; То, что они называют себя политиками, это не означает, что они не должны платить податков &lн;...&?т; это не дает им право ... ээ.. опустошать, опустошать украинскую казну на миллиарды- миллиарды долларов! Только в прошлом году сто пять миллиардов гривен украдено с гос предприятий - это минимально, то что мы знаем... я очень много конкретных ... я очень много конкретных фактов приводил - как крались деньги через авиацию, через банк... &? ;...&?т;».

Зобов'язано ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» оголосити вступну та резолютивну частини даного рішення суду у програмі «Телевізійна служба новин» на телеканалі «1+1» не пізніше одного місяця з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Зобов'язано ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» видалити з російськомовної версії веб-сайту «Телевізійної служби новин» Телерадіокомпанії «Студія «1+1» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3] та на україномовній версії веб-сайту «Телевізійної служби новин» Телерадіокомпанії «Студія «1+1» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2] сюжет з ОСОБА_6, який відбувся в прямому ефірі ІНФОРМАЦІЯ_4 о 20 год. 20 хв. - 20 год. 25 хв. в програмі «Телевізійна служба новин» не пізніше одного місяця з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 730 грн. 80 коп.

Стягнуто з ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 730 грн. 80 коп. (Т.3, а.с.172-182).

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав доведеним факт поширення інформації, прийнявши до уваги відеозапис невідомого походження, а також вийшов за межі позовних вимог та змінив їх на власний розсуд. Крім того, суд поклав на відповідача обов'язок щодо видалення з веб-сайту інформації, залишивши поза увагою те, що відповідач не є власником такого веб-сайту. Також зазначає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку наявним у справі доказам, зокрема безпідставно прийняв до уваги висновок експерта і не застосував норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно яких свобода вираження поглядів утворює одну із фундаментальних цінностей у демократичному суспільстві. Більш того, суд залишив поза увагою те, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи і вони неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (Т.3, а.с.190-195).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.03.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (Т.3, а.с.220, 221).

30.03.2018 адвокатом ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_5, до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, просить залишити його без змін та, відповідно, апеляційну скаргу залишити без задоволення (Т.3, а.с. 230-236).

03.04.2018 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_6, в якому він погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню (Т.3, а.с.244-245а).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2018 справу призначено до апеляційного розгляду (Т.3, а.с.249).

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і спрямоване на ефективний захист порушених немайнових прав позивача.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи не подавав.

З урахуванням думки учасників справи, які з'явились у судове засідання, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_6 та його представника, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 20 год. 20 хв. - 20 год. 25 хв. під час програми «Телевізійна служба новин» в ефірі ТРК «Студія 1+1» голова Одеської ОДА ОСОБА_6 висловив в прямому ефірі для широкого загалу наступну інформацію:

- «кто-нибудь, из десятки миллионов украинцев сомневаются в том, что эти люди реально грабят Украину последние несколько десятилетий? Кто-нибудь сомневается в том, что они положили в карман госпредприятия, они занимались рейдерством, они крали миллиарды- миллиарды не гривен - долларов государственных денег? Кто-нибудь сомневается в том, что&?р;...&g-; это реально представители организованной криминальной группировки...?»;

- «Организованные группировки бандитские ОСОБА_13, но одновременно это касается правительства...касается правительства Украины. &l ;...&?о; Мы должны заняться связями и Премьер-министром и его связями, мы должны заняться, например господином ОСОБА_5, &?и;...&?м; в этой стране и в этих гос. учреждениях много воров;»;

- «то, что эти люди грабили Украину, какая прокуратура нужна? Вы что не знаете, что это так? Как, откуда у них свои миллиарды? Еще раз говорю - надо заниматься &?о;...&?а; и ОСОБА_5. &? ;...&gм; То, что они называют себя политиками, это не означает, что они не должны платить податков &lн;...&?т; это не дает им право ... ээ.. опустошать, опустошать украинскую казну на миллиарды- миллиарды долларов! Только в прошлом году сто пять миллиардов гривен украдено с гос предприятий - это минимально, то что мы знаем... я очень много конкретных ... я очень много конкретных фактов приводил - как крались деньги через авиацию, через банк... &? ;...&?т;».

Відповідний матеріал з вказаною інформацією також був розміщений відповідачем ТРК «Студія 1+1» на електронному ресурсі програми «Телевізійна служба новин» в мережі Інтернет, а саме на російськомовної версії веб-сайту «Телевізійної служби новин» Телерадіокомпанії «Студія «1+1» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1] та на україномовній версії веб-сайту «Телевізійної служби новин» Телерадіокомпанії «Студія «1+1» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2].

Вважаючи вказану інформацію недостовірно та такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію, ОСОБА_5 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що поширена відповідачами інформація відносно позивача є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосудця (ст. 34 Конституції України).

Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено і у ст. 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, і гарантовано ст. 34 Конституції України.

Так, у відповідності до статті 10 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року ратифікованої Верховною Радою України, кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію.

Однак, п. 2 ст. 10 Конвенції визначено, що здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких умов і обмежень, які встановлені законом і є необхідними для захисту репутації або прав інших людей.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 (далі - Постанова Пленуму ВСУ) визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

В силу положень ст. 62 Конституції України, якою закріплено один із основоположних принципів - презумпція невинуватості, а також відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, праву кожної особи на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про іншу особу/осіб недостовірну інформацію.

Частиною 2 ст. 302 ЦК України передбачено обов'язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності.

Тому, поширення відповідачами щодо позивача інформації про протиправну діяльність позивача, яка має обвинувальний нахил і сприймається, як звинувачення позивача у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень) без належної перевірки цієї інформації компетентними органами, не може вважатися оціночними судженнями на підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію», оскільки такі фактичні твердження відповідача ОСОБА_6 можливо перевірити на предмет їх відповідності дійсності, здійснивши відповідну перевірку істинності фактів.

Матеріали справи не містять даних про те, що органами, до компетенції яких чинним законодавством України віднесена перевірка обставин, що містять відомості про наявність ознак кримінальних правопорушень, виявлено будь-які ознаки кримінальних правопорушень, про які йдеться в поширеній інформації, щодо позивача.

Постановою Пленуму ВСУ роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Інформація, поширена відповідачем ОСОБА_6 в програмі «Телевізійна служба новин» в ефірі ТРК «Студія 1+1» стала відомою більш ніж одній особі.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких: право на повагу до гідності та честі (ст. 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (ст. 299 ЦК України).

Досліджуючи вказані поняття в контексті їх захисту від протиправних дій з боку інших осіб слід відзначити наступне.

Під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності поведінки до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки. Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який, водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самого себе та суспільства до нього. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оприлюднена відповідачем щодо позивача інформація не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною, а також створює у широкого кола осіб викривлене уявлення про діяльність позивача, сприймається як звинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), що безперечно, порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

В апеляційній скарзі відповідач, серед іншого, зазначає, що позивач є публічною особою, а отже межа допустимої критики щодо позивача є значно ширшою ніж окремої пересічної особи.

До такого висновку відповідач дійшов з огляду на ст.ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу дебатів у засобах масової інформації, схвалену 12.02.2004 на 872-му засіданні Комітету і Міністрів Ради Європи (далі - Декларація), якими передбачено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.

Нормами Декларації передбачено, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Позивач дійсно є публічною особою (Народним депутатом України), в той час як і відповідач ОСОБА_6 на час поширення інформації також був публічною особою (обіймав посаду Голови Одеської обласної державної адміністрації, з якої був звільнений 09.11.2016).

У вищевказаній Декларації, на яку посилається відповідач, також зазначається, що нагадуючи про свою Резолюцію № (74) 26 щодо права на відповідь - можливості особи по відношенню до преси та Рекомендацію № R (99) 15 щодо заходів стосовно висвітлення засобами масової інформації виборчих кампаній, нагадуючи також про свою Рекомендацію № (97) 20 щодо «розпалювання ненависті» («hate speech» [1]) та наголошуючи, що свобода політичних дебатів не передбачає права на висловлення расистських думок або думок, що провокують ненависть, ксенофобію, антисемітизм та всі форми нетерпимості, беручи до уваги резолюцію № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї РЄ щодо права на приватність.

Своїми висловлюваннями відповідач ОСОБА_10 порушує згадану Декларацію, адже останній «розпалюває ненависть» («hate speech») суспільства у ставленні до позивача, тому що в них переконує значну кількість громадян у причетності ОСОБА_5 до участі в тяжких злочинах - розкраданні державних коштів, несплаті податків та тому, що позивач чинить аморально, зневажає закон, бере участь у організованій злочинній діяльності, скоює злочини та протиправні діяння тощо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем ОСОБА_10, як публічною особою, по відношенню до ОСОБА_5 перевищені межі допустимої критики про які йдеться у Декларації, адже відповідачем у стверджувальній формі поширені відносно позивача фактичні дані, які могли б бути перевірені на предмет їх достовірності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, дослідивши поширену інформацію в цілому та фрагменти інформації в їх системному зв'язку, вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що розповсюджена відповідачем ОСОБА_10 інформація про позивача, яка є предметом оскарження, носить стверджувальний характер, тобто відповідач, не маючи жодних належних та допустимих доказів, повідомив про позивача певні факти, які не відповідають дійсності, носять негативний характер і не є оціночним судженням в розумінні вимог закону та, як наслідок, принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача.

Вирішуючи питання ефективного способу захисту порушеного права, суд першої інстанції також обґрунтованого виходив з наступного.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Вирішуючи питання про вибір способу захисту особистого немайнового права необхідно керуватись роз'ясненнями, викладеними у п. 3, 25 Постанови Пленуму ВСУ, в яких, серед іншого зазначено наступне: вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві; разом з тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а її наслідком має бути досягнення максимальної ефективності, за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ, якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту.

За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднене.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, в даному випадку, обрав найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права шляхом зобов'язання відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» оголосити вступну та резолютивну частину ухваленого рішення в тій же телевізійній програмі у якій була поширена недостовірна інформація, а також видалення такої інформації з електронних ресурсів програми «Телевізійна служба новин» в мережі Інтернет.

При цьому, слід зазначити, що обрання такого способу захисту порушеного права відповідає вимогам закону, сприяє ефективному захисту відновлення порушеного права і не може розцінюватися як порушення судом принципу диспозитивності цивільного судочинства, про що зазначається в апеляційній скарзі.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони також є необґрунтованими, з огляду на наступне.

У апеляційній скарзі стверджується про те, що TOB «ТРК «Студія 1+1» не є власником веб-сайтів ru.tsn.ua та tsn.ua, на яких було поширено недостовірну інформацію щодо позивача, проте останній, в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надає на підтвердження цього твердження жодного належного доказу.

У пункті 12 Постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту.

Відповідно до «Правил користування сайтом», «Умов надання послуг», розміщених на відповідному ресурсі програми «Телевізійна служба новин» в мережі Інтернет [Електронний ресурс. / Режим доступу: http://tsn.ua/terms], сайти http://tsn.ua, http://ru.tsn.ua розроблені Телерадіокомпанією «Студія 1+1» та її підрозділами («TCH.ua») і є цифровими продуктами ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» (роздруківка наявна в матеріалах справи).

Також в матеріалах справи наявний лист № 356 від 14.11.2016, який було надано на запит суду першої інстанції, де ТОВ «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ» повідомило, що дійсно, воно ініціювало процедуру реєстрації домену за наявності свідоцтва на знак для товарів і послуг № 88074, власником якого є відповідач, тобто доменне ім'я на сайт tsn.ua було зареєстровано саме за ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1».

Крім цього, відповідно до даних Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, власником знаку для товарів та послуг TSN є саме ТОВ Телерадіокомпанія «Студія «1+1». Згідно з відомостями цього реєстру, даний знак за класом 38 призначений, зокрема, для захисту права власника знаку в питаннях: надання доступу до світової комп'ютерної мережі; надання телекомунікаційного зв'язку з світовою комп'ютерною мережею.

Таким чином, ТОВ Телерадіокомпанія «Студія «1+1» є власником доменного ім'я TSN, що використовується для адресації комп'ютерів і ресурсів в Інтернеті в розумінні статті 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Згідно зі статей 16 та 20 цього ж Закону, саме відповідачу, як власнику цього знаку для товарів та послуг і належить право використовувати його для назви сайту в Інтернет.

Також, слід зауважити, що для реєстрації домену в зоні .UA потрібна обов'язкова наявність свідоцтва України на знак для товарів і послуг, виданого уповноваженим держорганом (Держпатентом). У випадку, якщо реєстрант не є власником свідоцтва - договору про передачу права власності на знак або ліцензійної угоди.

Домен .UA є доменом верхнього рівня, кількість доменів верхнього рівня є вичерпною та встановлюється рішенням Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN).

Порядок надання адрес в мережі Інтернет у домені верхнього рівня .UA здійснюється на підставі розроблених ТОВ «Хостмайстер» «Правил домену .UA». Зокрема, згідно пункту 1.2 Правил домену .UA вони розроблені адміністратором домену .UA з дотриманням чинних правил ICANN, з урахуванням рекомендацій ICANN, CENTR, US DoC, WIPO, а також міжнародного досвіду, та є умовами надання адміністратором домену .UA третім особам послуг з адміністрування та технічного супроводу домену .UA.

Отже, сукупність наявних у справі доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції, дозволила суду дійти обґрунтованого висновку про належність сайтів http://tsn.uaта http://ru.tsn.ua, на яких була розміщена оспорювана інформація, саме ТОВ Телерадіокомпанія «Студія «1+1», а відтак суд цілком правомірно поклав на останнє обов'язок по видаленню з цих сайтів недостовірної інформації.

Апелянт також зазначає, що відеозапис мовлення ОСОБА_10 має невідоме походження, однак при цьому не заперечує факт трансляції ІНФОРМАЦІЯ_4 о 20 год. 20 хв. - 20 год. 25 хв. програми «Телевізійна служба новин» в ефірі ТРК «Студія 1+1» та виступу в ній відповідача ОСОБА_6, який поширив оспорювану інформацію.

Крім цього, з метою підтвердження поширення TOB ТРК «СТУДІЯ 1+1» оспорюваної інформації позивачем надано дослідження Науково-дослідницького центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України. Вказане дослідження було виконане ОСОБА_11 - кандидатом технічних наук, атестованим судовим експертом з правом проведення експертиз у сфері 10.17 «Дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів».

Експерт, як незалежна особа, власноручно здійснила запис відеофайлів вказаного інтерв'ю з сайтів TOB ТРК «СТУДІЯ 1+1» за вказаними вище посиланнями, що підтверджується висновком експерта та його поясненнями в судовому засіданні.

Означені відеозаписи наявні в матеріалах справи та були досліджені судом першої інстанції за участі учасників справи. При цьому, слід наголосити, що на відео вбачаються логотипи «ТСН», веде програму відома всій країні ведуча каналу «1+1» ОСОБА_12, його зміст визнається учасниками процесу як такий, що перебував в телевізійному ефірі і жодних розумних сумнівів в автентичності цього відеозапису і в тому, що він транслювався в прямому ефірі бути не може.

Більш того, представником відповідача ОСОБА_6 в запереченнях на позов було визнано ті обставини, що саме про ОСОБА_5, народного депутата 8 скликання ВРУ, члена партії «Народний фронт» та Голову Комітету ВРУ з питань економічної політики говорив пан ОСОБА_6 та щодо тотожності тексту промови пана ОСОБА_6 в ефірі ТСН тексту стенограми цієї промови, яку надано позивачем.

Таким чином, всі учасники справи не заперечували факт трансляції програми «Телевізійна служба новин» в ефірі ТРК «Студія 1+1» та виступу в ній відповідача ОСОБА_6, який поширив оспорювану інформацію.

У зв'язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими. При цьому, слід зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість рішення суду не впливають.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на ефективний захист порушених немайнових прав позивача.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», подану на підставі довіреності адвокатом Варічевою Ларисою Сергіївною - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про захист честі, гідності та ділової репутації - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 08 червня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва