Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/355/18
Провадження № 2/596/260/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2018 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря Федорів О.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації, третя особа: Васильковецька обєднана територіальна громада про визнання права на земельну частку (пай), зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, просить визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель колективної власності селянської спілки «Поділля» на території колишньої Чабарівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області і зобовязати відповідача виділити її в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та оформити право власності на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

В обґрунтування позову посилається на те, що 14.03.1996 року селянській спілці «Поділля», яка знаходилась в селі Чабарівка Гусятинського району Тернопільської області і ліквідована 05.06.2007 року був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії ТР № 10, до якого додавалися списки громадян - членів селянської спілки «Поділля», які мали право на земельну частку (пай), але з незрозумілих причин позивач не був включений до цих списків.

Однак, незважаючи на те, що позивач не був включений до зазначених списків, він мав право на земельну частку (пай) з наступних підстав, оскільки в період з 29 листопада 1995 року по 22 червня 1996 року, тобто на час видачі селянській спілці «Поділля» державного акта на право колективної власності на землю, позивач навчався в ОСОБА_3 навчальному пункті Тернопільського навчально-курсового комбінату, залишаючись при цьому членом селянської спілки «Поділля», так як на навчання він був направлений цією селянською спілкою, після закінчення навчання працював в селянській спілці «Поділля».

Таким чином, позивач мав право на земельну частку (пай) як член селянської спілки «Поділля», однак безпідставно не був включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Про наявність у позивача права на земельну частку (пай) йому стало відомо незадовго до подання позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації ОСОБА_2 вважала позов не доведеним належними та допустимими доказами.

Представник третьої особи Васильковецької сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, їх представників, дослідивши докази, подані сторонами та показання свідків, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 2 групи, згідно Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Пенсію призначено з 20.11.1997 року по 30.11.1998 року, з 15.05.1999 року терміном довічно, що підтверджується довідкою №95 від 17.01.2017 року, виданою Теребовлянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області. (а.с.9)

Як вбачається зі змісту пояснень позивача, підтверджується архівною довідкою ОСОБА_3 трудового архіву від 15 січня 2018 року № 61, позивач працював у селянській спілці «Поділля» з лютого 1997 року по лютий 1998 року. (а.с.27-28).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили факт праці ОСОБА_1 в селянській спілці «Поділля» с. Чабарівка в тракторній бригаді в 90-х роках. Свідок ОСОБА_4 додатково показав, що був присутній на загальних зборах спілки «Поділля», коли ОСОБА_1 приймали в члени селянської спілки. Це було в 1996 чи в 1997 роках.

Відповідно до інформації архівного сектору ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 22 березня 2018 року, протоколи загальних зборів селянської спілки «Поділля» с. Чабарівка за 1996-1998 роки в архівний сектор не надходили. (а.с.18).

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно розяснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну часку (пай) з дня видачі цього акта; невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, за змістом ст. ст.22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" особа набуває право па земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання,

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю,

- одержання КСП цього акта.

Згідно інформації відділу у ОСОБА_3 районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 13.02.2018 року № 102/104-18, відповідно до матеріалів паювання земель колективної власності колективного с/г підприємства «Поділля» Чабарівської сільської ради, виписки із рішення загальних зборів с.с. «Поділля» від 26 грудня 1995 року проведено паювання земель в селянській спілці «Поділля». В додатку І до Державного акту серії ТР №10 «Список громадян членів колективного с/г підприємства «Поділля» (працюючі) та додатку ІІ до Державного акту серії ТР №10 «Список громадян членів колективного с/г підприємства «Поділля» (пенсіонери), в додаткових списках: від 28 вересня 1998 року, від 21 грудня 1998 року, додаток №1 до Державного Акта №7 серії ТР10, виписки з протоколу від 05 вересня 1999 року, громадянина ОСОБА_1 в вище перелічених списках не має. (а.с.8).

Як встановлено, в період з 29 листопада 1995 року по 22 червня 1996 року, позивач ОСОБА_1 навчався в ОСОБА_3 навчальному пункті Тернопільського навчально-курсового комбінату на курсах за професією «Тракторист-машиніст». На навчання він був направлений селянською спілкою «Поділля». Після закінчення навчання працював в селянській спілці «Поділля» з лютого 1997 року по лютий 1998 року. (а.с.10, 27-28).

Як розяснив Верховний Суд України в Листі від 1 вересня 2003 року «Про практику розгляду судами земельних спорів» право на земельний пай мають направлені на навчання особи, якщо вони залишаються членами КСП, і, крім того, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Згідно п.4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно наданих повноважень, закріплених у Положенні про Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення, в межах визначених Земельним кодексом України, на території Тернопільської області.

Як вбачається із позовних вимог позивач бажає отримати земельну ділянку за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташовані па території колишньої Чабарівської сільської ради Гусятинського району і просить зобовязати відповідача виділити її в натурі та оформити право на земельну частку (пай). З огляду на зазначені приписи законодавства розпорядником таких земель на сьогодні є Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, яке не є відповідачем в справі.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що він був членом селянської спілки «Поділля», протиправно не був включений в списки і у зв'язку з цим право його порушено ОСОБА_3 районною державною адміністрацією.

Зазначених обставин позивач не довів, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Посилання позивача на факт його праці в селянській спілці «Поділля» як на правову підставу його позову не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати компенсувати за рахунок Держави.

Керуючись статтями 263- 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (с. Чабарівка Гусятинського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 районної державної адміністрації (48201, Тернопільська обл., Гусятинський р-н, смт. Гусятин, пров. Героїв Майдану, буд. 1, ), третя особа: Васильковецька обєднана територіальна громада (48257, Тернопільська обл., Гусятинський р-н, с. Васильківці, ) про визнання права на земельну частку (пай), зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області або через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повне рішення суду складено 5 червня 2018 року.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О. Лисюк