Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/302/18
Провадження № 2/670/214/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Урожай» на території Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області розміром 1,88 умовних кадастрових гектара, відповідно до втраченого сертифіката на земельну частку (пай) серії ХМ № 0385041, зареєстрованого в книзі реєстрації за № 593 від 25.12.1998 року, виданого на підставі рішення Віньковецької РДА № 128-р від 02.11.1998 року.

В обґрунтування позову вказував, що він є власником земельної частки (пай) розміром 1,88 умовних кадастрових гектара на території Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області по колишньому КСП «Урожай» згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0385041.

Однак вказаний сертифікат він втратив, та звернувся до відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області по питанню отримання сертифіката на земельну частку (пай), на що отримав відмову, та йому рекомендовано із цього питання звернутись до суду.

А тому, покликаючись на п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 392 Цк України, з метою захисту свого права він змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 20.04.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалою суду від 14.05.2018 року справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання 08.06.2018 року учасники справи, будучи належним чином повідомленими, не зявились.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву, у якій справу просила розглянути за відсутності сторони позивача, та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача, Віньковецької районної державної адміністрації, перший заступник голови адміністрації ОСОБА_3 надав письмове клопотання, у якому просив справу розглянути за відсутності представника Віньковецької РДА, та винести рішення згідно чинного законодавства.

За неявки сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05.10.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Урожай» с. Яснозір`я Віньковецького району Хмельницької області видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 009, та у списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) за № 213 значиться позивач ОСОБА_1.

25.12.1998 року ОСОБА_1 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0385041, згідно якого має право на земельну частку (пай) розміром 1,88 умовних кадастрових гектара на території Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області по колишньому КСП «Урожай», однак вказаний сертифікат ним втрачено.

Наведені обставини підтверджуються копією паспорта позивача; Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ № 009 від 05.10.1995 року із Додатком № 1 до нього; копією із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Віньковецькою райдержадміністрацією по колективному сільськогосподарському підприємству «Урожай» с. Яснозір`я; оголошенням в газеті «Сільські новини» № 10 від 09.03.2018 року про втрату сертифіката.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Отже, за змістом цієї норми особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899 від 05.06.2003 р. встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Відповідно до частини 2 вищевказаного Закону документом, що посвідчує право на земельну частку пай є також рішення суду.

Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», слідує, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був включений у список Додатку № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ № 009, виданого 05.10.1995 року, як особа, що має право на земельну частку (пай), та йому видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП «Урожай», що розташована на території Яснозірської сільської ради, отже він набув право на земельну частку (пай).

Однак, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання земельної ділянки.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, враховуючи, що через відсутність сертифіката на земельну частку (пай), позивач не в змозі реалізувати своє право на набуття землі, а у суді доведено правомірність набуття ним права на земельну частку (пай), позов належить задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись Указом Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ст. 16, ст. 392 ЦК України, ст. 152 ЗК України, ст. ст. 10-13, ст. 17, ст. ст. 258-259, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Віньковецької районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) розміром 1,88 умовних кадастрових гектара по бувшому колективному сільськогосподарському підприємству «Урожай» с. Яснозір`я Віньковецького району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 червня 2018 року.

Суддя О.М.Волкова