Постанова

Іменем України

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 399/424/16-ц

провадження № 61-22738св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, ОСОБА_5, Головне управління національної поліції в Кіровоградській області, прокуратура Кіровоградської області,

третя особа - Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року у складі судді Головань А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, ОСОБА_5, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, прокуратури Кіровоградської області, третя особа - Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області, про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 з 2002 року займається одноособовим господарюванням по вирощуванню сільськогосподарської продукції, що є основним видом діяльності та доходом на життя.

У вирощуванні сільськогосподарської продукції приймали участь:

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_5 участі у вирощуванні сільськогосподарської продукції не приймала.

З липня місяця 2015 року включно по листопад 2015 року без згоди

ОСОБА_4: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 найняли комбайн, автомобілі та, без згоди позивача, в присутності місцевої поліції, з поля зібрали урожай зернових, а саме: озимої пшениці в кількості 80 т, кукурудзи 200 т, сої 140 т, залишивши в складі позивачеві пшениці 20 т.

Відповідачі отримали дохід від реалізації зернових культур понад

1 000 000,00 грн, чим заподіяли майнову шкоду власнику зернових культур, залишивши позивача без доходу в 2015 році. Миром вирішити спір не можливо, поліція на самоуправство згаданих відповідачів порушувала «досудове слідство», але кримінальні провадження поліцією були закриті, що і було підставою звернення до суду.

ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 364 000,00 грн, та стягнути з державного бюджету України компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі

102 000,00 грн.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від

14 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху. Запропоновано сплатити судовий збір в сумі 4 610,32 грн.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що заявником вимоги ухвали не виконано, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню.

21 лютого 2017 року ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 через засоби поштового зв?язку подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просять скасувати ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосування судоми норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, ОСОБА_5, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, прокуратури Кіровоградської області, третя особа - Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області, про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Витребувано із Онуфріївського районного суду Кіровоградської області цивільну справу № 399/424/16-ц.

Копії касаційної скарги та додані до неї матеріали надіслано особам, які беруть участь у справі, та роз'яснено їх право подати заперечення на касаційну скаргу, встановивши строк протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

16 травня 2017 року матеріали цивільної справи № 399/424/16-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 травня 2018 року касаційна скарга та матеріали цивільної справи

№ 399/424/16-ц надійшли до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною другою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів із дня отримання позивачем ухвали.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, заявник посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що заявником подано апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором, відповідно до положень статей

121, 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), ухвалою від 30 січня 2017 року обґрунтовано залишив її без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору в розмірі

4 610,32 грн.

У лютому 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 надав суду апеляційної інстанції заяву, відповідно до якої вимоги ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня 2017 року не виконані.

За змістом частини другої статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги),якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 станом на

16 лютого 2017 року не виконав вимоги ухвали, не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги заявнику.

При цьому, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав безпідставними посилання заявника на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір». Положення вказаного пункту не розповсюджується на спірні правовідносини. Позивачем не було надано суду доказів щодо визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконним рішення, дій чи бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду - за яких він зазнав шкоди.

Слід роз?яснити заявнику, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська