Справа № 401/1642/17
Провадження № 2/401/578/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Фадєєвої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2017 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики у сумі 1500 доларів США, 500 євро та 6000 грн. 00 коп. (а.с. 2)

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 14 лютого 2014 року надала відповідачеві в борг 1500 доларів США, 500 Євро і 6000 грн. 00 коп. на строк до першої вимоги. На підтвердження укладення вказаного договору позики відповідачем була складена письмова розписка. 14 липня 2015 року позивачем було запропоновано ОСОБА_2 повернути вказані кошти відповідно до умов договору. Проте відповідач попросила відстрочку виплати та власноручно склала ще одну розписку на підтвердження існуючого боргу і пообіцяла найближчим часом повернути кошти. Відповідач борг не повертає, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові.

Відповідач представила суду відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та обґрунтовувала свої заперечення проти позову тим, що розписка від 14 лютого 2014 року не містить зобовязання про повернення грошових коштів, у ній не встановлено строк їх повернення і з такою вимогою позивач до неї не зверталася. Не вважає зазначений документ борговою розпискою, оскільки він не містить інформації про особу, яка надавала кошти. Зазначає, що правовідносини за договором позики між нею та позивачем відсутні, оскільки вказані кошти були отримані нею 14 лютого 2014 року від чоловіка позивачки ОСОБА_4, який 21 травня 2016 року помер, в звязку з чим її зобовязання перед ним припинено. 14 липня 2015 року вона дійсно надала ОСОБА_1 на її вимогу розписку , однак ця розписка не є доказом отримання грошових коштів саме від позивача. (а.с. 88-90)

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, зважаючи на слідуючі встановлені обставини та правовідносини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно правил ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

14 лютого 2014 року сторони уклали договір позики, за яким ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 1500 доларів США, 500 Євро і 6000 грн. 00 коп.

Даний договір був оформлений шляхом складання письмової розписки, яка посвідчує отримання відповідачем зазначених коштів, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. (а.с. 28)

Факт отримання відповідачем 14 лютого 2014 року від ОСОБА_1 вказаних коштів підтверджується також розпискою ОСОБА_2 від 14 липня 2015 року. (а.с. 29)

Дослідженими доказами спростовуються доводи відповідача про те, що грошові кошти вона отримувала від чоловіка позивачки ОСОБА_4, оскільки зі змісту розписки від 14 липня 2015 року чітко вбачається, що ОСОБА_2 підтверджує наявність свого боргу саме перед ОСОБА_1

У розписках від 14 лютого 2014 року та 14 липня 2015 року не встановлений строк повернення позики.

В той же час, абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Підтвердженням невиконання відповідачем умов договору позики є наявність у позивача оригіналів розписок.

Доказів предявлення в позасудовому порядку позичальникові вимоги про повернення боргу позивач суду не представила.

В той же час, звернення ОСОБА_3 до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики є різновидом предявлення вимоги , встановленої абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Вказану вимогу ( копію позову) позичальник через свого представника отримала 25 січня 2018 року, протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про повернення боргу кошти не повернула, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, станом на день ухвалення рішення курс української гривні до долара США становить: 1 долар США = 26,071164 гривні, курс української гривні до євро складає: 1 євро = 30,748331 гривні.

На користь позивача підлягає стягненню борг у національній грошовій одиниці за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення, що складає 60480 грн. 91 коп. ( 1500 доларів США Х 26,071164 грн. + 500 євро Х 30,748331 грн. + 6000 грн. 00 коп. = 60480 грн. 91 коп.)

Судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору при зверненні до суду підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( проживає : 27501, АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (проживає : 27501, АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2 ) 60480 грн. 91 коп. боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Повне рішення буде складено 01 червня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_5