Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/394/18
Провадження №2/433/271/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні загальному провадженні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог та з урахуванням уточнених позовних вимог зазначила, що 04.01.2001 померла її бабуся ОСОБА_3. 02 листопада 1998 року помер син ОСОБА_3, її батько, ОСОБА_4. У 2017 році з письмового повідомлення в.о. старости Новознам'янського старостинського округу їй стало відомо, що після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю у землях колишнього КСП «Новознам'янське», с. Новознам'янка Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0047421. Вона та відповідач онуки спадкодавця. При зверненні до нотаріальної контори з'ясувалося, що отримання свідоцтва про спадщину неможливо без правовстановлюючого документу на земельний пай та без належних документів про родинні відносини, в звязку з чим було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Сертифікат про право власності на земельний пай відсутній, що позбавляє її оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить встановити факт родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_3, яка померла 04.01.2001 її бабуся, та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно у вигляді земельного паю у землях колишнього КСП «Новознам'янське», с. Новознам'янка Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0047421.

В судове засідання позивач не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд.

Судом було встановлено, що факт смерті ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №260988, актовий запис №1 від 05.01.2002 року (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 143299 від 06.11.1998, ОСОБА_4 помер 02.11.1988 (а.с. 9).

Факт родинних відносин між позивачем та її померлим батьком ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЯР № 450726 від 10.10.1957 (а.с. 8).

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0047421, ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Новознам'янське», с. Новознам'янка Троїцького району Луганської області (а.с. 7).

Згідно повідомлення в.о. старости Новознам'янського старостинського округу, ОСОБА_1 розяснено, що після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю у землях колишнього КСП «Новознам'янське», с. Новознам'янка Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0047421 та запропоновано звернутися до компетентних органів для належного оформлення прав на земельний пай (а.с. 13).

Згідно копії довідки № 161 від 30.05.2017, виданої Виконавчим комітетом Новознам'янської сільської ради Троїцького району Луганської області, ОСОБА_3 постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею на день її смерті були зареєстровані її онука ОСОБА_1, правнук ОСОБА_5 (а.с. 12).

Позивач зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори з'ясувалося, що отримання свідоцтва про спадщину неможливо без правовстановлюючого документу на земельний пай та без належних документів про родинні відносини, в звязку з чим було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 306/02-31 від 26.10.2017 (а.с. 14).

На підтвердження факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та її померлою бабусею ОСОБА_3, свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надані письмові пояснення, згідно яких останні підтвердили, що дійсно ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_3, яка померла 04.01.2001.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Враховуючи дослідженні докази, а також те, що встановлення зазначеного факту, має для позивача юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства вона може мати право власності на земельний пай, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити її вказаних прав, суд вважає, що вимоги про встановлення факту родинних відносин є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки батько позивача та відповідача помер, право на спадкування майна ОСОБА_3 перейшло до позивача та відповідача відповідно до статей 1265, 1266 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, відповідач по справі позов визнав, а також те, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76-84, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: пров. Сонячний, б. 3, с. Кашкарне Троїцького району Луганської області, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: вул. Красна, б. 9, с. Єкатеринівка Щербинівського району Краснодарського краю Російська Федерація) про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити у повному обсязі.

Встановити, що ОСОБА_3, яка померла 04 січня 2001 року рідна бабуся ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на земельний пай у землях колишнього КСП «Новознам'янське», с. Новознам'янка Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0047421, що раніше належав ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Суський

12.04.18