Справа № 720/1591/17
Провадження № 2/720/172/18
31 травня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Мунтян Т.І.
представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
В судовому засіданні представники позивачів позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представників позивачів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд вислухавши пояснення представників позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановою Новоселицького районного суду від 13 травня 2017 року ОСОБА_5 була визнана винною у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнута до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 гривень за ст. 124 КУпАП.
За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 006/2 від 05 березня 2018 року слідує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП становить ринкова вартість даного автомобіля 110927 гривень, оскільки вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 182226 гривень 83 копійки.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичною особою, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ч. 2-3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно володіла транспортним засобом, зобовязана відшкодувати завдану шкоду на загальних підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.
Відповідно до розяснень, викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року з послідуючими змінами «Про судову практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умовами, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від наявної вини.
Зважаючи на те, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_5 позивачам як власникам пошкоджених транспортних засобів спричинена матеріальна шкода, яка по даний час в добровільному поряду не відшкодована, то розмір вказаної невідшкодованої шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів в примусовому порядку, у звязку із чим, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
При цьому, слід врахувати, що відповідно до розяснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Зважаючи на те, що сума матеріальних збитків пошкодженням автомобіля НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, є його ринкова вартість (оскільки вартість відновлюваного ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля), то після відшкодування ОСОБА_3 матеріальних збитків у виді вартості автомобіля, транспортний засіб слід передати відповідачу за його заявою.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору та витрат на проведення судової автомобільно-товарознавчої експертизи.
У стягненні судових витрати на правничу допомогу слід відмовити, оскільки дані витрати в порушення вимог ст. 137 ЦПК України не підтверджені належними доказами.
На підставі ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 82, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди грошові кошти в сумі 110927 (сто десять тисяч девятсот двадцять сім) гривень.
Автомобіль марки «Micro car smart MCO» державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, після відшкодування йому його вартості передати ОСОБА_5 за її заявою.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 1109 гривень 27 копійок та витрат на проведення судової автомобільно-товарознавчої експертизи в сумі 2551 гривні.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 640 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: