Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа №571/765/16-ц

провадження №61-18968св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - комунальний заклад «Рокитнівський будинок дітей та молоді»,

відповідач - відділ освіти Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області,

представник відповідача - Петрійчук Тетяна Петрівна,

третя особа - комунальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості» Рокитнівської районної ради Рівненської області,

представник третьої особи - Петрійчук Тетяна Петрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року у складі судді Денисюк В. Я. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 17 січня 2017 року у складі колегії суддів: Шеремет А. М., Боймиструк С. В., Ковальчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Рокитнівського будинку дітей та молоді», відділу освіти Рокитнівської районної державної адміністрації, третя особа - Комунальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості» Рокитнівської районної ради Рівненської області, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи та просила визнати її звільнення з роботи незаконним, поновити на посаді директора Рокитнівського будинку дітей та молоді з 08 червня 2016 року, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати заподіяну моральну шкоду в розмірі 60 000 гривень, допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць.

Позов мотивовано тим, що рішенням Рокитнівської районної ради Рівненської області від 21 січня 2016 року було ліквідовано Рокитнівськиий будинок дітей та молоді, на посаді директора якого позивач працювала з 16 вересня 1998 року.

Того ж дня було прийнято рішення про утворення нового комунального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості», по суті відбулася зміна назви, але не відбулося жодної зміни в організації виробництва.

Позивач вважає, що при її звільненні не були дотримані вимоги закону про переважне право залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, не надана перевага тим працівникам, в сім'ях яких немає інших працівників з самостійним заробітком, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи, не враховано, що позивач працює більше 35 років. В новий заклад прийняли всіх працюючих в Рокитнівському будинку дітей та молоді, крім позивача. Не виконані вимоги статті 49-2 КЗпП України, зокрема не було вручено попередження про вивільнення у зв'язку з змінами в організації виробництва і праці, не запропонована інша робота, не доведено до відома центру зайнятості про наступне вивільнення працівників.

Оскільки при звільненні позивача не було дотримано порядок, установлений трудовим законодавством, тому, відповідно до статті 235 КЗпП України, вона підлягає поновленню на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та їй має бути відшкодовано завдану моральну шкоду.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що мала місце ліквідація Рокитнівського будинку дітей та молоді, районним відділом освіти виконані вимоги закону про попередження позивача про її звільнення у визначені трудовим законодавством строки, позивач не зверталася із заявою про переведення її в новостворений комунальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості».

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 17 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у даному випадку відбулась ліквідація, а не реорганізація «Рокитнівського будинку дітей та молоді», звільнення позивача проведено без порушення вимог чинного законодавства.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення з направленням справи до апеляційного суду на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачами не дотримано вимог чинного законодавства, яке регулює звільнення працівників, оскільки неналежно виконано вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника після ліквідації установи, позивачу не запропоновано переведення до новоствореної установи. Також не були дотримані вимоги закону про переважне право залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, не надана перевага тим працівникам, в сім'ях яких немає інших працівників з самостійним заробітком, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи, не враховано, що позивач працює більше 35 років. В новий заклад прийняли всіх працюючих в Рокитнівському будинку дітей та молоді, крім позивача.

Судами не у повному обсязі досліджено обставини вивільнення працівників з державної установи при її ліквідації, не з'ясовано, чи не утворюється поряд із такою ліквідацією інша державна установа, на яку покладаються функції ліквідованої.

У відзиві на касаційну скаргу відділ освіти Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області заперечував проти доводів позивача та просив залишити без змін ухвалені у справі рішення, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Крім того, у відзиві зазначив, що позивач зверталася з заявою до засновника новоствореного комунального закладу та скористалася можливістю прийняти участь у конкурсі на погодження її кандидатури на посаду директора комунального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості, однак рішенням Рокитнянської районної ради від 12 серпня 2016 року на цю посаду призначено іншу особу.

Інші учасники судового процесу не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до Верховного Суду не направили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дана справа надійшла до Верховного Суду

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд установив, що 21 січня 2016 року Рокитнівською районною радою Рівненської області прийнято рішення про припинення шляхом ліквідації Рокитнівського будинку дітей та молоді, створено ліквідаційну комісію закладу.

На виконання вказаного рішення, відділом освіти Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області видано наказ від 28 січня 2016 року про звільнення працівників Рокитнівського будинку дітей та молоді з 31 березня 2016 року у зв'язку з ліквідацією закладу та зобов'язано виконуючого обов'язки директора цього закладу не пізніше ніж за 2 місяці до звільнення попередити та вручити персональне попередження працівникам цього закладу.

ОСОБА_1 надано попередження про наступне звільнення з роботи у зв'язку з ліквідацією закладу, разом з тим, остання відмовилася його підписати, у зв'язку з чим комісією був складений акт від 04 лютого 2016 року про відмову від підпису.

Також ОСОБА_1 поштовим засобом зв'язку направлялася копія наказу відділу освіти Рокитнівської РДА від 28 січня 2016 року, попередження про наступне вивільнення з посади директора Рокитнівського будинку дітей та молоді у зв'язку із скороченням посади, що пов'язано з ліквідацією закладу.

Рішенням Рокитнівської районної ради Рівненської області № 44 від 21 січня 2016 року утворено комунальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості» Рокитнівської районної ради Рівненської області, затверджено Статут даного закладу, зобов'язано відділ освіти Рокитнівської РДА призначити керівника комунального закладу та укласти з ним контракт за попереднім погодженням з районною радою та райдержадміністрацією.

Відповідно до статуту комунального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості» Рокитнівської районної ради Рівненської області, затвердженого рішенням сесії Рокитнівської районної ради № 44 від 21 січня 2016 року, засновником навчального закладу є Рокитнівська районна рада. Власником навчального закладу є територіальні громади сіл і селищ Рокитнівського району в особі Рокитнівської районної ради, керівництво поточною діяльністю навчального закладу здійснює директор, який призначається Власником або уповноваженим органом шляхом укладення контракту.

Рішення про ліквідацію закладу, про звільнення працівників про наступне звільнення ОСОБА_1 з займаної посади директора, було позивачу оголошено, згідно вимог законодавства, разом з тим, ОСОБА_1 відмовилась поставити підпис про ознайомлення з даними документами, про що складено акт від 04 лютого 2016 року.

15 березня 2016 року позивач звернулася до Рокитнівської РДА із заявою про переведення її на посаду керівника в новостворений комунальний заклад. З заявою про переведення на іншу посаду позивач не зверталась.

13 квітня 2016 року позивачу надіслана районною радою відповідь, що питання погодження її кандидатури на посаду керівника буде розглядатися на наступних засіданнях постійних комісій районної ради.

Згідно рішенням Рокитнівської районної ради від 12 серпня 2016 року із 4 кандидатів погодили на призначення директора іншу особу.

Рішення Рокитнівської районної ради від 12 серпня 2016 року позивач не оскаржувала.

Наказом відділу освіти Рокитнівської райдержадміністрації від 08 червня 2016 року в зв'язку з ліквідацією Рокитнівського будинку дітей та молоді звільнено ОСОБА_1 з посади директора Рокитнівського будинку дітей та молоді з 08 червня 2016 року.

З даним наказом про звільнення позивач ознайомлена 08 червня 2016 року, разом з тим підписати про його ознайомлення відмовилась, про що складено акт 08 червня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом лише у випадках зміни в організації виворництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутцтва або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається у випадках ліквідації підприємсва, установи організації, зазначено в статті 43-1 КЗпП України.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, зазначено в статті 49-2 КЗпП України.

При ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 статті 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Установлено, що відбулась ліквідація «Рокитнівського будинку дітей та молоді», районним відділом освіти виконані вимоги закону про попередження позивача про її звільнення у визначені трудовим законодавством строки, позивач зверталася із заявою про переведення її на посаду керівника в новостворений комунальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості» Рокитнівської районної ради Рівненської області. Проте керівник обирався на конкурсній основі. Згідно рішення Рокитнівської районної ради від 12 серпня 2016 року із 4 кандидатів, серед яких була і позивач, погодили на призначення керівника іншу особу. З заявою про переведення на іншу посаду у новоствореному комунальному закладі ОСОБА_1 до відділу освіти Рокитнівської райдержадміністрації не зверталась.

З наведеного слідує, що звільнення позивача з посади директора в зв'язку з ліквідацією Рокитнівського будинку дітей та молоді проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог.

Оскільки відбулась повна ліквідація підприємства, суд вірно, відповідно до вимог законодавства, надіслав відомості про звільнення до Центру зайнятості та за цих обставин відсутні підстави для обговорення переважного права залишення на роботі.

Доводи касаційної скарги позивача, що ліквідації закладу фактично не відбулось, спростовуються матеріалами справи, дослідженими судами першої та апеляційної інстанції, з яких вбачається, що відбулася саме ліквідація Рокинівського будинку дітей та молоді, створено ліквідаційну комісію, державна реєстрація припинення юридичної особи проведена 27 вересня 2016 року, рішення про ліквідацію не оспорювалося, а новостворений комунальний заклад не є правонаступником Рокинівського будинку дітей та молоді.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі позивача, які належним чином перевірені в процесі апеляційного розгляду справи та не спростовують висновків апеляційного суду та суду першої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим та апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів на підставі статті 410 ЦПК України залишає без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська