08.06.2018 Провадження №2/389/71/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08 червня 2018 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого- судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири, що розташована по АДРЕСА_1 в порядку розподілу майна подружжя.

Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2005 року, який розірвано рішенням суду від 27 січня 2017 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Протягом спільного проживання на спільні кошти ними була придбана квартира, що розташована по АДРЕСА_1. Оскільки вказана квартира придбана за час шлюбу за спільні кошти, то їй належить 1/2 цієї квартири і за нею залишається право володіння, користування і розпорядження нею. Але між нею та відповідачем виникають постійні суперечки, відповідач влаштовує конфлікти, чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, створює такі умови, за яких вона не може нормально проживати у вказаній квартирі, яка є єдиним її житлом. Зазначене змусило її звернутися з даним позовом до суду. Таким чином позивач вважає, що за нею повинно бути визнано право власності на ? частину квартири по АДРЕСА_1.

Позивач як і її представник у судове засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просив розглядати справу без її участі. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положень п.2 ч.7, п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши Інвентарну справу №31 розпочату 2006 року, матеріали нотаріальної справи про посвідчення договору купівлі-продажу квартири, яка є предметом спору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 03 вересня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2017 року (а.с. 8). Від спільного життя мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 7).

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, свідчить про те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, ВЕІ/571549 від 20 грудня 2006 року, який посвідчений Знам'янським районним приватним нотаріусом р№1432. Реєстраційний номер майна: НОМЕР_3 (а.с. 36-37).

З договору купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Знам'янського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4 20 грудня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №1432, вбачається, що ОСОБА_2 купив у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1 як свідчить її заява від 30 листопада 2006 року, що міститься в матеріалах нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, дала згоду своєму чоловіку ОСОБА_2, на купівлю вказаної квартири за ціну та на умовах на його розсуд. Вказала, що квартиру вони купують на сумісні кошти (а.с.90 - 96).

З довідки Суботцівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області від 17 травня 2018 року вбачається, що відповідно до розпорядження Суботцівської сільської ради від 19 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць, назви яких містять символіку комуністичного режиму та інше» зі змінами, внесеними розпорядженням сільського голови від 24 лютого 2016 року №14, вулицю селище Щебзаводське в селі Суботці було перейменовано на АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та Залізничників розташовані поруч, при цьому, при формуванні реєстраційного опису на об'єкти нерухомого майна Знам'янським бюро технічної інвентарізації були допущені помилки в назвах вулиць, і АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 та яку у неї купив ОСОБА_2, було помилково зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, фактична її адреса була: вулиця АДРЕСА_1.

Згідно зі статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частина 2 ст.60 СК України встановлюється презумпція права спільної сумісної власності, оскільки вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Необхідно наголосити на тому, що набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав. Доводи позивача про придбання спірної квартири у період шлюбу в інтересах сім'ї, за спільні кошти та за рахунок спільної праці не спростовані.

Отже, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказану квартиру набуто відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, а відтак суд вважає, що дана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності, подружжя здійснює за взаємною згодою (ст.65 Сімейного Кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1ст.70 ЦК України).

Даних про те, що між сторонами укладено шлюбний договір, або досягнуто домовленості про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя в судовому засіданні не здобуто.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню і за позивачем в порядку поділу спільного майна подружжя, необхідно визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Також у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню понесений нею документально підтверджений судовий збір.

На підставі викладеного, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року та керуючись ст.ст. ст.ст. 4,12,13,76-78,81,141, 223, 263-265, 280-282, 284, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку розподілу спільного майна подружжя, право власності на ? частину квартири за АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30-ти днів з дня проголошення через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, проживає по АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, проживає по АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Г.В. Берднікова