Справа № 464/8423/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/4856/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Брикайло М.В.,

з участю - позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Професійне страхування», третя особа: Фонд «Гуманітарна допомога дітям України» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Професійне страхування» (далі ТДВ «СК «Професійне страхування») на її користь 287 065,38 грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.02.2014 року між нею та відповідачем укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном МВ-П № 007369 на умовах страхування медичних витрат із встановленням страхової суми 30 000 євро на одну особу. За запрошенням Фонду «Гуманітарна допомога дітям України» для участі у тренінгах та відвідування лікарні ТвеСтеден у м. Тілбугр (Нідерланди) для обміну досвідом, перебувала за межами України в період з 15.07.2014 року по 16.08.2014 року. 26.07.2014 року внаслідок втрати свідомості, падіння та больового шоку була доставлена каретою швидкої допомоги в госпіталь Maxima Medisch Centrum (м. Ейндховен), де після перевірки страхового полісу їй була надана оперативна медична допомога. У вказаному медичному закладі перебувала з 26.07.2014 року до 29.07.2014 року, підставою для госпіталізації стало падіння з висоти, яке призвело до черезвертлюгового перелому лівого стегна та забою мяких тканин обличчя. За результатами обстеження 27.07.2014 року проведено оперативне втручання: встановлення гамма-стержня зліва, стабілізація навантаження. Враховуючи її стан, загрозу життю і здоровю, вказану госпіталізацію проведено без попереднього узгодження з представником страхової чи асистуючої компанії. Проте, протягом доби її донька повідомила відповідача про настання страхового випадку. За результатами наданих послуг отримала рахунок на суму 10 381,17 євро, з яких: 694,06 євро доставка каретою швидкої медичної допомоги, 1 129,84 євро обстеження (включно з рентгенотомографією), 8 557,27 євро лікування (в т.ч. оперативне втручання). Повернувшись в Україну, 11.09.2014 року звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши усі наявні документи. Крім цього, на вимогу відповідача заявами від 12.09.2014 р., 11.02.2015 р., 24.02.1015 р., 07.08.2015 р., 14.09.2015 р., 18.09.2015 р. надавала останньому документи, які підтверджують факт настання страхового випадку, надання медичних послуг, їх вартість та ін. Оскільки відповідач не надав обґрунтованої відмови у виплаті чи рішення про здійснення такої, 17.09.2015 року зверталася із скаргою в Нацкомфінпослуг щодо порушення законодавства про фінансові послуги. Комісією за результатами перевірки встановлено, що відповідачем не виконано обовязки за договором страхування щодо прийняття рішення у строки, передбачені договором, та надано строк для усунення вказаних порушень до 18.01.2016 року. Оскільки станом на 18.11.2016 року страхового відшкодування вона не отримала, відтак, з відповідача в судовому порядку підлягає стягненню страхова виплата з урахуванням франшизи (100 євро) у розмірі 10 281,17 євро, що в еквіваленті до національної валюти станом на день подання позовної заяви (18.11.2016 року) становить 287 065,38 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року в задоволенні позовних ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Професійне страхування», третя особа Фонд «Гуманітарна допомога дітям України», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

Дане рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року оскаржив представник позивача ОСОБА_3

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного зясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Мотивує апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції 19.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном МВ-П № 007369 (поліс), строком дії з 26.02.2014 року по 25.02.2015 року, за типом страхового покриття А 1, з максимальним строком перебування за кордоном 90 днів, на умовах страхування медичних витрат із встановленням страхової суми на одну особу в розмірі 30 000 євро. Застрахованою особою згідно з договором є позивач (а.с. 7). Також встановлено, що 26.07.2014 року, під час перебування у Нідерландах, внаслідок втрати свідомості, падіння на сходах з висоти 2-3 м та отримання подвійного перелому лівої стегнової кістки та існуючої загрози життю, Позивача було транспортовано каретою швидкої допомоги до госпіталю Махіmа Medisch Centrum, що у м. Ейндховен (далі - медичний центр «Максіма»), де вона була госпіталізована з 26.07.2014 року по 29.07.2014 року. Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій перекладів результатів обстеження, звіту операційного втручання від 27.07.2014 року та інформаційної довідки медичного закладу, підставою госпіталізації Позивача медичний центр «Максіма» стало падіння з висоти, яке призвело до черезвертлюгового перелому лівого стегна та забою м'яких тканин обличчя. За результатами обстеження 27.07.2014 року проведено оперативне втручання: встановлення гамма-стержня зліва, стабілізація навантаження (а.с. 8, 9, 10). Встановлено, що про страхову подію ТДВ «СК «Професійне Страхування» було повідомлено засобом телефонного зв'язку 27.07.2014 року, що не заперечувалось представником відповідача. За результатами наданих послуг позивач отримала рахунки на загальну суму 10 381,17 ОСОБА_4, з яких: 694,06 ОСОБА_4 - доставка каретою швидкої медичної допомоги, 1 129,84 ОСОБА_4 - обстеження (включно з рентгенотомографією), 8 557,27 ОСОБА_4 лікування. Також в процесі розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що 11.09.2014 року позивач звернулася до вдповідача із заявою про страхове відшкодування, що була зареєстрована останнім 15.09.2014 року за вх. № 63 (а.с. 15-17). Листом від 23.09.2014 року відповідачем скеровано позивачу вимогу про витребування додаткових документів згідно із п.п. 6.1, 6.2 договору страхування, зокрема, оригіналу або належним чином завіреної копії офіційного протоколу про нещасний випадок, фінансових документів (чеків, квитанцій, платіжних доручень), що підтверджують факт оплати позивачем рахунків за надану медичну допомогу. Проте, за результатами розгляду поданих пзивачем заяв про отримання страхового відшкодування, з урахуванням наданих на підтвердження страхової події під час перебування кордоном документів, а також за наслідками порушення позивачем умов договору страхування вдповідачем було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодуванні з полісом МВ-П № 007369. Причиною відмови у страховій виплаті, серед іншого, є відсутність майнового інтересу у позивача щодо покриття збитків за надані їй медичні послуги в країні Нідерланди. Висновки суду першої інстанції про ненадання доказів належних доказів в грунтування позовних вимог пзивача та ненадання документів вдповідачу для здійснення страхової виплати спростовуються наступним. 11.09.2014 року після повернення в Україну позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та надала наявні документи. На вимоги відповідача також додатково подавались заяви з документами, які підтверджують факт настання страхового випадку, надання медичних послуг та їх вартість та іншу необхідну інформацію. Як випливає із Розпорядження Нацкомфінпослуг № 3387 від 24.12.2015 р. про застосування заходу впливу до вдповідача, за результатами перевірки встановлено, що пзивачем надано вдповідачу документи, необхідні для прийняття вмотивованого рішення, зокрема, документи щодо надання медичних послуг: доставка каретою швидкої допомоги в медичний заклад, послуги лікування із зазначенням проведених дій; виставлені рахунки на оплату за надані послуги. Також Нацкомфінпослуг встановлено за результатами розгляду скарги, відповідачем не виконано обов'язки за договором страхування щодо прийняття рішення у строки, передбачені договором. Також при винесенні оскаржуваного рішення не враховано тієї обставини, що поліцією Королівства Нідерланди проведено перевірку записів медичного центру по справі ОСОБА_2 на відповідність процедурам Королівства Нідерланди - порушень не виявлено, що підтверджується листом від 14.01.2016 року. Звертає увагу також й на те, що позивач працює на посаді лікаря поліклініки КЗ ЛОР «ЛОДКЛ «Охматдит», продовжує лікування наслідків нещасного випадку відповідно до індивідуальної програми плану реабілітації, рекомендовано МСЕК (в т.ч. стаціонарне лікування у Лікарні відновного лікування м. Винники (КЗ ОСОБА_5)), їй присвоєна інвалідність 3-ї групи. Позивач не мала змоги оплатити виставлені рахунки як на момент лікування, так і на даний час. Оскільки позивач перебувала на території Нідерландів на запрошення «Фонду гуманітарної допомоги дітям України», враховуючи зволікання зі сторони відповідача з проведенням страхової виплати, 22.11.2015 року Фондом на рахунок медичного закладу проведено оплату вартості наданих медичних послуг позивачу в розмірі 8 557,27 ОСОБА_4. Після проведеної оплати Фонд неодноразово звертався до позивача з вимогами про відшкодування проведеної оплати. Отже, з врахуванням франшизи (100 ОСОБА_4) стягненню підлягає страхова виплата в розмірі 10281,17 ОСОБА_4, яка із врахуванням офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 18.11.2016 р. (2792,1470 грн./100 євро), становить 287065,38 грн., що не перевищує страхової суми, встановленої в Договорі страхування.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Колегією суддів справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Професійне страхування», третя особа Фонд «Гуманітарна допомога дітям України», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування виходив з того, що матеріали справи не містять, а стороною позивача в ході розгляду справи не надано, жодних належних доказів в обґрунтування позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається наступне.

19.02.2014 року між ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Професійне Страхування» укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном МВ-П № 007369 (поліс), строком дії з 26.02.2014 року по 25.02.2015 року, за типом страхового покриття А 1, з максимальним строком перебування за кордоном 90 днів, на умовах страхування медичних витрат із встановленням страхової суми на одну особу в розмірі 30 000 євро, застрахованою особою згідно з договором є ОСОБА_2 14.08.1967 року нароження (а.с. 7).

Під час укладення договору страхування позивач була ознайомлена з умовами Правил добровільного страхування медичних витрат від 10.12.2007 року, з урахуванням змін та доповнень, зареєстрованих в Національній комісії, що здійснює державне регулювання в сфері ринків фінансових послуг 14.02.2013 року, про що свідчить її підпис на полісі.

26.07.2014 року, під час перебування у Нідерландах, внаслідок втрати свідомості, падіння на сходах з висоти 2-3 м та отримання подвійного перелому лівої стегнової кістки, позивача було транспортовано каретою швидкої допомоги до госпіталю Maxima Medisch Centrum, що у м. Ейндховен (далі - медичний центр «Максіма»), де вона була госпіталізована з 26.07.2014 року по 29.07.2014 року.

З наявних в матеріалах справи копій перекладів результатів обстеження, звіту операційного втручання від 27.07.2014 року та інформаційної довідки медичного закладу вбачається, що підставою госпіталізації ОСОБА_2 у медичний центр «Максіма» стало падіння з висоти, яке призвело до черезвертлюгового перелому лівого стегна та забою м'яких тканин обличчя. За результатами обстеження 27.07.2014 року проведено оперативне втручання: встановлення гамма-стержня зліва, стабілізація навантаження (а.с. 8, 9, 10).

ТДВ «СК «Професійне Страхування» про страхову подію було повідомлено засобом телефонного зв'язку 27.07.2014 року, що не заперечується представником відповідача.

За результатами наданих послуг позивач отримала рахунки на загальну суму 10 381,17 євро, з яких: 694,06 євро - доставка каретою швидкої медичної допомоги, 1 129,84 євро - обстеження (включно з рентгенотомографією), 8 557, 27 євро - лікування ( в т.ч. оперативне втручання) (а.с. 12, 13, 14).

11.09.2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про страхове відшкодування, що була зареєстрована останнім 15.09.2014 року за вх. № 63 (а.с. 15-17), якою просила оплатити рахунок на сплату послуг перевезення каретою швидкої допомоги у розмірі 694,06 євро. До заяви позивач долучила копії медичної документації, договору страхування, паспорта громадянина України, закордонного паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

Листом від 23.09.2014 року відповідачем скеровано позивачу вимогу про витребування додаткових документів згідно із п.п. 6.1, 6.2 договору страхування, зокрема, оригіналу або належним чином завіреної копії офіційного протоколу про нещасний випадок, фінансових документів (чеків, квитанцій, платіжних доручень), що підтверджують факт оплати позивачем рахунків за надану медичну допомогу.

У зв'язку з тим, що на неодноразові запити відповідача щодо надання вищевказаних документів, позивачем такі вимоги не виконано, ТДВ «СК «Професійне страхування» було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування за полісом МВ-П № 007369, про що позивачу скеровано відповідне повідомлення від 15.12.2015 року, причиною відмови у страховій виплаті є ненадання застрахованою особою документів, обумовлених договором.

У звязку з поданням позивачем до Нацкомфінпослуг скарги щодо порушення відповідачем законодавства про фінансові послуги, ТДВ «СК «Професійне страхування» було поновлено розслідування обставин вказаної страхової події, про що листом від 12.05.2016 року повідомлено позивача.

19.05.2016 року позивач заявою скерувала ТДВ «СК «Професійне Страхування» документ, що підтверджує проведення 22.11.2015 року оплати на рахунок медичного центру «Максіма» витрат на лікування у розмірі 8557,27 євро за надані ОСОБА_2 медичні послуги Фондом «Гуманітарна допомога дітям України».

За результатами розгляду поданих позивачем заяв про отримання страхового відшкодування, з урахуванням наданих на підтвердження страхової події під час перебування за кордоном документів, а також за наслідками порушення позивачем умов договору страхування, ТДВ «СК «Професійне страхування» було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування за полісом МВ-П № 007369, причиною відмови у страховій виплаті, серед іншого, є відсутність майнового інтересу у позивача щодо покриття збитків за надані їй медичні послуги в країні Нідерланди (а.с. 21-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зокрема, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п. 1 ст. 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В обгрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вірно зазначив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються вимогами Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України, умовами договору комплексного страхування, що був укладений між сторонами, додатком до нього, а також Правилами добровільного страхування медичних витрат та додатком до таких.

Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування (ст. 18 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування згідно із Правилами добровільного страхування медичних витрат та ст. 4 Закону України «Про страхування» є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з відшкодуванням витрат на оплату медичних послуг, наданих страхувальнику (застрахованій особі) під час дії договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно п. 3.21 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 565 від 09.07.2010 року, зі змінами, внесеними згідно з Розпорядженнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2070 від 02.07.2013 року «Про затвердження Характеристики та класифікаційних ознак видів добровільного страхування», страхування медичних витрат - вид страхування, за яким предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з життям, здоров'ям застрахованої особи та медичними витратами застрахованої особи, а також її додатковими витратами, які безпосередньо пов'язані з настанням страхового випадку під час здійснення застрахованою особою подорожі (поїздки). Даний вид страхування передбачає обов'язок страховика за встановлену договором страхування плату (страховий внесок, страховий платіж, страхову премію) здійснити страхову виплату відповідно до умов договору страхування в розмірі страхової суми або її частини шляхом відшкодування документально підтверджених витрат на отримання застрахованою особою медико-санітарної та іншої допомоги у зв'язку з захворюванням застрахованої особи, загостренням хронічного захворювання, розладом здоров'я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку або її смертю внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час здійснення застрахованою особою подорожі (поїздки).

Відповідно до п. 3.2.1 Додатку 2 «Особливі умови добровільного страхування медичних витрат під час подорожі», що є невід'ємною частиною Правил добровільного страхування медичних витрат (на підставі яких укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном та видано позивачу відповідний поліс), страховим випадком є звернення застрахованої особи до страховика у зв'язку з необхідністю відшкодування понесених медичних витрат та/або з приводу організації надання і оплати медичної, медично-транспортної допомоги застрахованій особі у обсязі, передбаченому договором страхування, при настанні подій, що мають ознаки страхових.

Розділом 10 Особливих умов добровільного страхування медичних витрат під час подорожі визначено медичні витрати, що відшкодовуються страховиком при настанні страхового випадку.

Так, п. 10.1 Особливих умов передбачено, що відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку страховик відшкодовує спеціалізованим підприємствам (компаніям), які надавали застрахованим особам відповідні послуги, або безпосередньо застрахованим особам за умови надання відповідних документів, медичні витрати, якщо інше не передбачено договором страхування.

Згідно із п. 11.3 вищевказаних особливих умов якщо застрахована особа з незалежних від неї об'єктивних причин (шок, втрата свідомості та ін.) потрапляє у медичний заклад або до лікаря не за направленням уповноваженого представника страховика (страховика), то вона (її представник) зобов'язана: пред'явити договір страхування (страховий поліс, страховий сертифікат) і документ, що посвідчує застраховану особу (паспорт або інший документ), не сплачуючи при цьому послуги, запропоновані або надані медичним закладом чи лікарем без одержання офіційної згоди на те уповноваженого представника страховика (страховика); запропонувати відповідальній особі медичного закладу чи лікарю звернутися до уповноваженого представника страховика (безпосередньо страховика) за підтвердженням гарантії оплати медичної допомоги, що надається застрахованій особі або надання якої передбачається; самостійно сповістити страховика або уповноваженого представника страховика про подію відповідно до пункту 11.1.1 цих Особливих умов, як тільки це стане можливим, і виконувати всі їх вказівки; обґрунтувати страховику причину невиконання вимог п. 11.1.1 цих Особливих умов і надати відповідні підтверджувальні документи.

Пунктом 13.15 Особливих умов добровільного страхування медичних витрат під час подорожі передбачено, що при настанні страхового випадку страхова виплата може здійснюватись:

- шляхом безготівкового переказу на рахунок вигодонабувачів - медичних закладів, інших юридичних або фізичних осіб, які надавали допомогу застрахованій особі, передбачену договором страхування;

- шляхом безготівкового переказу на рахунок уповноваженого представника страховика, який за дорученням страховика організував надання та оплатив медичну, медично-транспортну допомогу застрахованій особі;

- застрахованій особі поштовим переказом на поштову адресу, готівкою через касу страховика та ін., яка відповідно до умов договору страхування самостійно оплатила вартість наданої їй медичної допомоги при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 12.7 Особливих умов добровільного страхування медичних витрат під час подорожі документи, що підтверджують настання страхового випадку і розмір збитку, зазначені у п.п. 12.4 - 12.6 Особливих умов, повинні бути надані застрахованою особою страховику не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту повернення застрахованої особи з подорожі, під час якої відбувся страховий випадок, якщо інше не обумовлено Договором страхування.

Страховик може обґрунтовано запросити у застрахованої особи, уповноваженого представника страховика додаткові документи, якщо з урахуванням конкретних обставин їхня відсутність унеможливлює встановлення факту, причин і обставин настання страхового випадку (п. 12.8 Особливих умов).

При цьому, згідно із п. 12.12 Додатку 2 до Правил «Особливі умови добровільного страхування медичних витрат під час подорожі», обов'язок доводити факт настання страхового випадку та обґрунтувати розмір своїх витрат або, якщо необхідно, неможливість встановлення зв'язку з асистансом/страховиком повністю покладається на страхувальника та/або застраховану особу (вигодонабувача).

Пунктом 13.2 Особливих умов визначено, що розмір прямого збитку визначається на підставі відповідних рахунків за надану та/або оплачену медичну, медично-транспортну допомогу застрахованій особі згідно з договором страхування.

Рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхової виплати, якщо застрахована особа (її представник) при настанні страхового випадку особисто сплатила вартість наданої їй медичної допомоги, приймається страховиком протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту отримання всіх необхідних документів, що підтверджують настання страхового випадку і розмір збитку (п. 14.1 Додатку 2 до Правил).

Разом з тим, пунктом 14.3 цього додатку визначено, що для відшкодування медичних витрат, здійснених застрахованою особою, страховик приймає тільки оплачені рахунки.

Пунктом 3.1 розділу ІІІ Додатку 1 до комплексного договору страхування подорожуючих за кордоном визначено, що однією з причин відмови у страховій виплаті є ненадання застрахованою особою документів, обумовлених договором.

Згідно п. 15.1 Особливих умов добровільного страхування медичних витрат під час подорожі, причинами відмови у страховій виплаті серед іншого є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку або розміру збитків; несвоєчасне повідомлення страхувальником, без поважних на це причин, про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Аналогічна норма міститься в ст. 26 Закону України «Про страхування» та ст. 991 ЦК України.

Відповідно до статті 60 ЦПК України(у редакції чинній на час розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем порушено визначені умовами договору строки надання документів, що підтверджують обставини настання страхового випадку, оскільки з моменту звернення позивача до страховика із заявою про страхову виплату та страхове відшкодування (15.09.2014 року) до отримання відповідачем таких документів (27.02.2015 року) минуло більше тридцяти календарних днів, проте сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку, не є самостійною підставою для відмови від здійснення страхової виплати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що серед наданих позивачем суду матеріалів відсутні належні та допустимі докази (квитанції, чеки, платіжні доручення, тощо), які б підтверджували, що саме позивач понесла витрати на лікування у розмірі 8 557,27 євро в медичному центрі «Максіма», а наявна копія рахунку про оплату послуг, яка належним чином не завірена та не містить перекладу (а.с. 14), не може свідчити про проведення такої оплати позивачем.

Крім того, в ході розгляду справи встановлено, що витрати на лікування ОСОБА_2 в медичному центрі «Максіма» у розмірі 8557, 27 євро сплачено Фондом «Гуманітарна допомога дітям України» (м.Тілбург, Нідерланди) без жодних узгоджень із страховою компанією (а.с. 185).

Проте, всупереч наведеним вище нормам, позивач повідомив відповідача про фактичну оплату рахунків медичної допомоги, наданої медичним центром «Максіма», третьою особою - Фондом «Гуманітарна допомога дітям України» лише після поновлення ТДВ «СК «Професійне Страхування» розслідування страхової події, подавши заяву від 19.05.2016 року.

Положеннями п. 13.8 Особливих умов добровільного страхування медичних витрат під час подорожі та п. 7.6 розділу І Додатку 1 до комплексного договору страхування подорожуючих за кордоном передбачено, що будь-яка сума, отримана страхувальником від третіх осіб в рахунок оплати збитку, вираховується із суми страхової виплати. Страхувальник (вигодонабувач) зобов'язаний негайно сповістити страховика про одержання таких сум.

На підставі викладеного, колегія приходить до переконання, що у позивача відсутнє право вимоги до відповідача про стягненнястрахового відшкодування, у звязку з відсутність майнового інтересу щодо покриття збитків за надані медичні послуги, оскільки витрати на лікування ОСОБА_2 в медичному центрі «Максіма» у розмірі 8 557,27 євро сплачено третьою особою - Фондом «Гуманітарна допомога дітям України» (м.Тілбург, Нідерланди), при цьому дана оплата проведена без жодних узгоджень із страховою компанією та належного повідомлення відповідача про оплату рахунку медичної установи третьою особою.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази про сплату позивачем послуг за її доставку каретою швидкої допомоги до медичної установи в розмірі 694,06 євро та оплату обстеження (включно з рентгенотомографією) у розмірі 1 129,84 євро, оскільки, всупереч зазначеним вище умовам договору, наявні в матеріалах копії вимог про їх оплату, належним чином не засвідчені.

Належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 червня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_6