Справа № 137/267/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"07" червня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

при секретарі Івановій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 В позовній заяві зазначає, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 02.09.2011р. було ухвалено змінити розмір аліментів, котрі стягувались з відповідача на користь позивача на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Із посиланням на положення ст. 182 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить змінити розмір аліментів призначений судом у твердій грошовій сумі з 300 грн. щомісячно на 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи за її позовом провести у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечила. Судові витрати просила залишити за нею (а.с. 30).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, хоча про місце дату та час судового розгляду повідомлявся заздалегідь та належним чином. Про причини неприбуття суд не повідомив (а.с. 26, 29).

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши заяву позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 01.11.2002 року Журавненською сільською радою Літинського району Вінницької області, актовий запис № 13, батьками ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 4).

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 02.09.2011 р., вирішено змінити розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи із 05.08.2011 р. (а.с. 5).

Згідно довідки за № 117, від 14.02.2018 р., виданої Селищенською сільською радою Літинського району Вінницької області, до складу сім'ї ОСОБА_1, котра проживає за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з п. 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, прохання позивача на зміну розміру аліментів, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 50% відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просить позивач у позовній заяві. При цьому судом враховано, що прожитковий мінімум на дитину віком до 18 років (ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на день розгляду справи 15 років 09 місяців) - 1860 гривень, тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день ухвалення рішення становить 930 грн.

У зв'язку із набранням 08.07.2017 р. чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Витрати зі сплати судового збору, за клопотанням позивача (а.с. 30) слід залишити за останньою.

Керуючись ст.ст. 180-182, 183, 192 СК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, п. 15, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 02.09.2011 р., та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 виданий 20.06.2000 р. Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, ІПН НОМЕР_1) на утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя : Гопкін П. В.