Справа № 359/8854/17 Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/2135/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 06.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Приходька К.П.,

суддів Голуб С.А., Савченка С.І.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

встановила:

у листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 29 квітня 2017 року помер ОСОБА_4 За час свого життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: квартиру АДРЕСА_1 заповів своєму онуку ОСОБА_3

Позивач від імені ОСОБА_3 звернулась до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки не надано документів, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру ОСОБА_2 змушена звернутися до суду з вказаним позовом, тому що в досудовому порядку оформити право власності на спадщину позивач не має можливості.

Просила суд, визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що спадкодавець ОСОБА_4 згідно рішення виконкому Бориспільської міської ради народних депутатів від 05 січня 1989 року №5-Б отримав 2-х кімнатну квартиру №23 по вул. Кірова у м. Борисполі Київської області.

Підставою для вселення в зазначену квартиру був ордер №53 від 10 січня 1989 року виконкому Бориспільської міської ради народних депутатів виданий на імя ОСОБА_4

Вважає, що вона довела належність ОСОБА_4 квартири, розташованої у АДРЕСА_3 і як наслідок зазначене нерухоме майно відноситься до спадкової маси ОСОБА_4

Просила, скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 9 квітня 2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його імя, серії 1-ОК №398264 (а.с.12).

За час свого життя, а саме: 07 квітня 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №194, яким квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

ОСОБА_2, діючи в імені малолітнього сина ОСОБА_3, подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.64). Таким чином ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4

Незважаючи на це, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 не може, оскільки представником спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 не надано правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1, про що державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1730/02-31 від 02 листопада 2017 року (а.с.75).

На підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів №5-Б від 05 січня 1989 року ОСОБА_4, відселеному з барака по вул. Кірова, 40 на сімю з трьох чоловік надано 2-х кімнатну квартиру №23, житловою площею 29,7кв.м. по вул. Кірова, 40 (а.с.84-85).

У звязку з цим, ОСОБА_4 отримав ордер №53 на право зайняття 2-х кімнатної квартири загально площею 29,7кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_5 (а.с.86).

Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 42-2-VII від 17 грудня 2015 року «Про перейменування окремих вулиць, провулків, площі та водного обєкту міста Борисполя», зокрема вул. Кірова було перейменовано на вул. Великопромінська.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_6 не зареєстровано (а.с.26).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не набув право власності на спірну квартиру.

З огляду на це, в порядку спадкування до ОСОБА_3 не перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_7, тому підстави для визнання за ОСОБА_3 права власності на зазначений обєкт нерухомого майна відсутні.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять виключно ті права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом ч.1 ст.5 цього Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

У відповідності до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Згідно з положенням ст.9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки спадкодавець не вчинив будь-яких дій, спрямованих на набуття ним у власність квартири АДРЕСА_8..

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2018 року без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді