Справа №359/8970/17
Провадження №2/359/764/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 3 квітня 2003 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народились двоє дітей: син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_3 Сторони не проживають однією сімєю, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити.

Відповідач не зявився у судове засідання, однак повідомив, що позов визнає та просить розглянути справу в його відсутність.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 3 квітня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС РС Чигиринського РУЮ у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис за №13. Ця обставина підтвержується копією повторного свідоцтва про шлюб серії І-ОК №226790 від 6 липня 2017 року (а.с.6).

29 грудня 2000 року у них народився син ОСОБА_3, а 20 лютого 2004 року дочка ОСОБА_3 Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії 1-СР №119932 від 3 квітня 2003 року (а.с.5) та серії 1-СР № 140959 від 3 березня 2004 року (а.с.4).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, повязане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_4 сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією №N0IEQ39735 від 2 лютого 2018 року (а.с.16). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 3 квітня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис за №13, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5