Провадження № 2/201/3689/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещова В.В., при секретарі Кириченко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ДНУЗТ ім. В.Лазаряна звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги у сумі 6203,72 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач є власницею квартири АДРЕСА_1 та споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються на підставі договору (б/н) про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 19.01.2007р. Згідно довідки бухгалтерії ДНУЗТ ім. В.Лазаряна відповідач станом на 01 жовтня 2017 року має заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з обслуговування будинку у розмірі 6203,72 грн., яка утворилась за період з листопада 2014 року по вересень 2017 року включно. Даний факт свідчить про неналежне виконання відповідачем зобовязань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в установлений законодавством строк, у звязку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги.

У судове засідання представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку (а.с. 28, 30, 34. 35), тому суд, враховуючи вказані обставини, вважає недоцільним подальше відкладання справи та на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 66, 67 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 цього ж закону споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 та споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються на підставі договору (б/н) про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 19.01.2007р. (а.с. 8 12).

Отже, між ДНУЗТ та відповідачем існують зобовязальні правовідносини з приводу надання/отримання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 12 підпункт 1 договору, укладеного між позивачем та відповідачем, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Згідно з п. 6 договору, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно довідки бухгалтерії ДНУЗТ, ОСОБА_2 станом на 01 жовтня 2017 року має заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з обслуговування будинку у розмірі 6 203,72 грн., яка утворилася за період з листопада 2014 року по вересень 2017 року включно (а.с. 13 14).

Позивач звертався до відповідача з вимогами про оплату існуючої заборгованості, проте останні були залишені без задоволення, у звязку з чим та з метою захисту своїх законних прав та інтересів позивач і звернувся до суду з даним позовом (а.с. 22 23).

Даний факт свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов'язань перед позивачем, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в установлений законодавством строк.

Керуючись «Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковою територією» власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані щомісячно вносити на відповідний рахунок власника будинку оплату за обслуговування та ремонт будинку, використання теплової та електричної енергії, газу, за водопостачання і каналізацію та інші послуги (використання радіотрансляційної точки, колективної телевізійної антени, телефону тощо).

Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 1600 гривень.

Таким чином позовні вимоги знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового розгляду, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 22, 202, 526, 527, 530, 533, 543, 611, 625, 1166 ЦК України, ст. ст. 61, 67 ЖК України, ст. ст. 77-79, 80-81, 95, 223, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з листопада 2014 року по вересень 2017 року включно у розмірі 6203,72 грн. (шість тисяч двісті три гривні 72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Трещов