Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2445/18 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/2445/18 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Богунського районного суду м.Житомира, ухвалене 19 березня 2018 року суддею Полонцем С.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із зазначеним позовом у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №б/н від 27 грудня 2012 року, просило стягнути з останньої заборгованість станом на 29 січня 2018 року в сумі 18465,72 грн., яка складається з: 6801,66 грн. - заборгованість за кредитом, 3677,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6630,84 грн. заборгованість за пенею, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 855,51 грн. та судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 березня 2018 року позов Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27 грудня 2012 року у сумі 18465,72 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить застосувати строк позовної давності до нарахованої неустойки (штрафу та пені); скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову Банку.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства, надавши їй, як відповідачу у справі, строк 15 днів для подачі відзиву на позовну заяву, до закінчення цього строку ухвалив рішення без урахування поданого нею у визначені строки відзиву. При цьому, суд не зазначив, що ухвалене рішення є заочним, помилково стягнув з неї на користь Банку одночасно пеню і штрафи, не застосував строки позовної давності до нарахованої Банком неустойки, який вона просила застосувати у відзиві на позов, застосував при вирішенні спору необґрунтований розрахунок суми заборгованості, стягнув тіло кредиту, сума якого перевищує встановлений кредитний ліміт, та проценти за підвищеною у односторонньому порядку ставкою, не врахував її майновий стан при вирішенні спору у частині стягнення неустойки та не врахував вимоги процесуального закону щодо пропорційного стягнення судових витрат від розміру задоволених вимог. На її думку, висновки суду не відповідає судовій практиці у спірних правовідносинах.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції послався на доведеність позовних вимог Банку щодо розміру заборгованості.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі 27.12.2012 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Анкета) укладено кредитний договір без номеру, за яким ОСОБА_1 отримала кредит 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9). В Анкеті відповідач підтвердив свою згоду на те, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи є складовою частиною укладеного між ним та Банком договору.

Згідно наданого Банком до позовної заяви розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 (а.с. 7-8) станом на 29.01.2018 становить 18465,72 грн. і складається із заборгованості: 6801,66 грн. - за кредитом, 3677,71 грн. по процентам за користування кредитом, 6630,84 грн. пені, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 855,51 грн.

Ухвалою від 01.03.2018 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідачу, згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України, встановлений пятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Зазначену ухвалу ОСОБА_1 отримано 12.03.2018 та у встановлений судом строк поданий відзив, у якому, крім заперечень проти позову, остання просила застосувати строки позовної давності до нарахованої неустойки.

Проте, справа розглянута судом 19.03.2018, тобто до закінчення строку на подання відзиву на позовну заяву у порядку спрощеного провадження без урахування доводів, викладених у ньому.

У відзиві на позов, у апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечувала щодо розміру тіла кредиту, який зазначений у розрахунку Банка, стверджуючи, що кредитний ліміт, який вона отримала становив 1500 грн., проте не заперечувала щодо отримання кредитних коштів за процентною ставкою 30 % річних. Відповідач також не заперечувала щодо розміру нарахованої неустойки, але просила при вирішенні питання про стягнення неустойки врахувати заборону притягнення до подвійної відповідальності за порушення грошового зобовязання та застосувати річний строк позовної давності.

З наданих Банком на спростування доводів апеляційної скарги документів вбачається, що згідно Анкети ОСОБА_1 видавалися платіжні картки з номерами 400727 з терміном дії до 08/2016 та 009860 з терміном дії до 07/2018.

З урахуванням наданого Банком до позовної заяви розрахунку та розрахунку, наданого суду апеляційної інстанції, сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 29.01.2018 по тілу кредиту (в межах позовних вимог) складає 6801,66 грн., по процентам за користування кредитними коштами за ставкою 30% річних - 1992,16 грн., пенею в межах встановленого п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України річного строку позовної давності 850 грн., а всього 9643,82 грн.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, суд першої інстанції не зясував обставини, які мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про повне задоволення позовних вимог Банку.

Зокрема, суд не встановив розмір процентної ставки за кредитом та безпідставно стягнув з відповідача проценти за підвищеною в односторонньому порядку Банком ставкою 43,2 %. Крім того, стягуючи неустойку, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не врахував положення ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення та безпідставно стягнув одночасно штрафи і пеню, які є одним видом відповідальності за порушення виконання строків грошового зобовязання. Враховуючи, що справа розглянута до закінчення строку для подачі відзиву на позовну заяву, судом не було вирішено питання застосування строку позовної давності до спірних правовідносин згідно заяви відповідача та безпідставно стягнуто пеню за період понад річний строк, що передував зверненню Банка до суду.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими у цій частині доводи апеляційної скарги та доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з урахуванням спеціальної позовної давності, про застосування якої просив відповідач у відзиві, та стягує з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по кредитному договору б/н від 27.12.2012 станом на 29.01.2018 на загальну суму 9643,82 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6801,66 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 1992,16 грн., заборгованості за пенею - 850 грн.

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 щодо безпідставного їй нарахування Банком заборгованості по тілу кредиту в сумі 6801,66 грн. суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки кредитний ліміт на картковому рахунку №009860 змінювався, що підтверджується відповідною довідкою та випискою по рахунку.

Вирішуючи питання нового розподілу судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції та у звязку із переглядом справи, суд апеляційної інстанції застосовує ч. 10 ст. 141 ЦПК України та стягує з Банку на користь ОСОБА_1 343,15 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 березня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по кредитному договору б/н від 27.12.2012 станом на 29.01.2018 на загальну суму 9643,82 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6801,66 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 1992,16 грн., заборгованості за пенею - 850 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) 343,15 грн. судових витрат

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 08 червня 2018 року.