Справа № 544/471/18
№ пров. 2/544/281/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 у м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Пирятинського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська державна нотаріальна контора, про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 15 січня 1996 року помер її батько ОСОБА_3. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,44 умовних кадастрових гектара, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Позивач належним чином прийняла спадщину після померлого батька, але оскільки у неї відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. У звязку з наведеним, позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 3,44 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради Пирятинського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_3

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, на адресу суду подали заяву у якій просили справу слухати у підготовчому судовому засіданні з винесенням рішення у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій вказав, що з позовом згоден, та просить розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій спросив розгляд справи проводити без участі представника, заперечень по розгляду справи не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом установлено, що 15 січня 1996 року помер ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 її батьком записано ОСОБА_4 (а.с. 6).

14 лютого 2017 року померла мати позивача ОСОБА_5 (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, які б прийняли чи відмовилися від прийняття спадщини відсутні.

Відповідно повідомлення міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління держгеокадастру у Полтавській області від 03.08.2017 № 583/120-17, на імя ОСОБА_4 сертифікат на земельну частку (пай) не виготовлявся та не реєструвався, проте відповідно до запису в Книзі реєстрації видачі сертифікатів на земельну частку (пай) по ВАТ «Велика Круча» на основі розпорядження Пирятинської районної адміністрації від 04.12.1996 за № 351 на імя ОСОБА_6 виготовлявся сертифікат на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0120747 та зареєстрований в книзі 25.12.1996 за № 307 (а.с. 7).

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 19.02.2018 було встановлено факт, що ОСОБА_4, який помер 15.01.1996 в с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області, та ОСОБА_7 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0120747, загальною площею 3,44 у.к.га в землях ВАТ "Велика Круча", виданого на підставі розпорядження Пирятинської РДА від 04.12.1996 року №351, зареєстрованого в в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №307 від 25.12.1996 року, - є одна й та сама особа (а.с. 12).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім сертифіката, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004р., сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно сертифікат на право на земельну частки (пай) втрачено та при його видачі було допущено помилку у написанні прізвища спадкодавця ОСОБА_3, замість належного «Лепеха» зазначено «Липиха» (а.с. 3).

Відповідно довідки виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 1014 від 13.09.2017 ОСОБА_4, народження 1926 року, дійсно на час своєї смерті 15 січня 1996 року був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним на час його смерті та шість місяців потому за цією адресою також були зареєстровані: ОСОБА_5, народження 12.12.1943 (а.с. 8).

Відповідно запису в ощадній книжці серія Ч № 2871888 про відкриття рахунку № 3009 в Ощадній касі № 3089/011 прізвище спадкодавця зазначено ОСОБА_4 (а.с. 11).

За таких обставин, враховуючи відсутність правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай) на імя померлого ОСОБА_3, суд уважає, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальній конторі.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачу з незалежної від неї причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, але крім неї на спадщину ніхто не претендує і вона бажає її отримати, при цьому обраний позивачем спосіб захисту її прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після померлого 15.01.1996 батька ОСОБА_3 право на земельну частку (паю), розміром 3,44 умовних кадастрових гектарах у адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Пирятинського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська державна нотаріальна контора, про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, народження 10 грудня 1973 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом після померлого 15 січня 1996 року її батька ОСОБА_4, право на земельну частку (пай), розміром 3,44 умовних кадастрових гектара у адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради, відповідно до Сертифікату про право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0120747 зареєстрований в книзі 25.12.1996 за № 307.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.О.Ощинська