Єдиний унікальний номер: 223/793/17
Провадження номер: 2/223/46/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суду Донецької області у складі: головуючого судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., за участі представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про нарахування страхових виплат,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про нарахування страхових виплат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 працював машиністом електровозу підземним 3 розряду дільниці ВШТ ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», ІНФОРМАЦІЯ_4 року у третю зміну з останнім стався нещасний випадок зі смертельним наслідком у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Наприкінці зміни о 20 годині 35 хвилин ОСОБА_4 звернувся до стволового підземного дільниці ВШТ ОСОБА_5 зі скаргами на погане самопочуття, та під час підйому ОСОБА_4 на поверхню шахти, стан його здоров'я раптово погіршився і він знепритомнів, після чого медичними працівниками була констатована смерть. Причиною смерті згідно з даними судово-медичного дослідження стала раптово розвинута гостра серцева недостатність, яка ускладнила наявну у нього хронічну ішемічну хворобу серця у формі атеросклеротичного стенозуючого коронаросклерозу. Враховуючи, що ОСОБА_4 працював у підземних умовах, факторами раптового погіршення здоров'я стали: підвищена запиленість робочого зони, підвищений рівень шуму на робочому місці, підвищений або знижений барометричний тиск у робочій зоні і його різка зміна, підвищена рухливість повітря, які свідчать про те, що смерть останнього настала через раптове погіршення здоров'я, а саме - гостру серцеву недостатність.

ОСОБА_3 - дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_2 - мати померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року звертались до відповідача з заявами про призначення страхових виплат, додавши до заяв усі передбачені законодавством документи. Однак, відповідач листами від 07.04.2017 року №0508/212 та від 21.06.2017 року №0508/502 відмовив позивачам у призначенні страхових виплат, посилаючись на незгоду з Актом №5 про нещасний випадок зі смертельним наслідком, пов'язаний з виробництвом від 15.03.2017 року за формою Н-1 та Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 15.03.2017 року за формою Н-5. Позивачі вважають дії відповідача незаконними та просили суд зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити ОСОБА_3 одноразову допомогу, яка передбачена ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у сумі, що дорівнює 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату та одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити ОСОБА_2 одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

В судовому засіданні 04.12.2017 року усною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_6 та замінено первісного відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві то професійних захворювань України, на Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Позивачі в судове засідання не з'явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивачів ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила суд судові засідання проводити за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позову, посилаючись на раніше надані до суду письмові заперечення. Зауважив, що ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_4 не досягла пенсійного віку, була працездатною особою, а тому не може вважатись такою, що перебувала на утриманні чоловіка, а тому не має право на отримання одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченою ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». ОСОБА_2 відноситься до категорії непрацездатних осіб, які не перебували на утриманні померлого, але мали на це право, а тому у відповідності до п. 6.1.8. «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, має право тільки на призначення щомісячних страхових виплат. Додатково зауважив, що на час звернення до суду ОСОБА_2 вже не перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа і її довідка № від 12.01.2015 року була скасована 16.03.2017 року. Окрім того, зазначив, що факт знаходження позивачів на утриманні померлого ОСОБА_4 не підтверджується рішенням суду.

Щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 одноразової допомоги на сім'ю зазначив, що відповідач не має можливості здійснити таке призначення, оскільки відповідач звернувся до Донецького окружного суду Донецької області з позовом про призначення повторного спеціального розслідування нещасного випадку, який стався з померлим ОСОБА_4 Донецьким окружним судом Донецької області 10.04.2018 року в задоволенні позову було відмовлено, у зв'язку з чим відповідачем було подано апеляційну скаргу, у разі задоволення якої акт за Формою Н-1 від 15.03.2017 року буде скасовано, що в свою чергу позбавить ОСОБА_3 права на одноразову допомогу на сім'ю.

Заслухавши пояснення та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що ОСОБА_4 працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та під час виконання своїх посадових обов'язків машиніста електровозу підземного, з останнім ІНФОРМАЦІЯ_4 року стався нещасний випадок зі смертельним наслідком, оскільки кожна зі сторін посилається на зазначені обставини як в досліджених письмових доказах, так і при наданні суду усних пояснень.

Відповідно до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 року о 21 годині 15 хвилин на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» від 15.03.2017 року за формою Н-5 та Акту №5 про нещасний випадок зі смертельним наслідком, пов'язаний з виробництвом від 15.03.2017 року за формою Н-1 фізичні небезпечні та шкідливі виробничі фактори: підвищена запиленість робочої зони, підвищений рівень шуму на робочому місці, підвищений або знижений барометричний тиск у робочій зоні та його різка зміна, підвищена рухливість повітря, а також незадовільні фізичні дані або стан здоров'я машиніста електровозу підземної дільниці визнано шкідливими факторами та причинами настання нещасного випадку.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_4 є раптово розвинута гостра серцева недостатність, яка ускладнила наявне у останнього захворювання - хронічну ішемічну хворобу серця у формі атеросклеротичного стенозуючого коронаросклерозу (а.с. 21-25, 26-27).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25 серпня 2016 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 помер у віці 59 років ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Вугледарі Донецької області (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ві. 15.08.1981 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 15 серпня 1981 року уклали шлюб (а.с. 9).

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 та довідки №18 від 21.03.2017 року, виданої ОСББ «Кристал-Вугледар», остання з 1993 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, та за зазначеною адресою був зареєстрований та фактично мешкав ОСОБА_4. На момент смерті останнього позивачка ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_4 сумісно проживали за вищезазначеною адресою, вели спільний побут та мали спільний бюджет, що підтверджується довідкою №19 від 22.03.2017 року, виданою ОСББ «Кристал-Вугледар» (а.с. 7-8, 11, 12).

Факт проживання ОСОБА_4 на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1, також підтверджується актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 року о 21 годині 15 хвилин на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» від 15.03.2017 року за формою Н-5 та актом №5 про нещасний випадок зі смертельним наслідком, пов'язаний з виробництвом від 15.03.2017 року за формою Н-1 (а.с. 21-25, 26-27).

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків №10072 від 24.03.2017 року та довідки №7289 від 24.03.2017 року, виданої ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», ОСОБА_3 працює на вищезазначеному підприємстві з 01.11.2016 року на посаді прибиральника службових приміщень, та отримує заробітну плату, сукупний розмір якої за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року становить 10262,77 гривень (а.с. 14, 15).

Відповідно до довідки №1713 від 24.03.2017 року, виданої ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», ОСОБА_4 працював на вищезазначеному підприємстві з 01.02.2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року та отримував заробітну плату сукупний розмір якої за період з лютого 2016 року по липень 2016 року становив 40903,93 гривень (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.03.1957 року позивачка ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 10, 12).

Згідно копії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № від 12.01.2015 року ОСОБА_2 перемістилась з міста Моспине міста Донецька до місті Вугледара Донецької області та з 12.01.2015 року мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена довідка була скасована 16.03.2017 року, а ОСОБА_2 знята з обліку у Вугледарському міському управлінні соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується копією листа Вугледарського міського управління соціального захисту населення №05/10-2150 від 23.04.2018 року (а.с. 18, 84).

Як вбачається з акту про фактичне проживання №22 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, виданого ОСББ «Кристал-Вугледар», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Як вбачається з копії посвідчення НОМЕР_5 від 27.06.1980 року, ОСОБА_2 призначена пенсія за віком (а.с. 17).

Відповідно до довідки №735 від 22.03.2017 року, виданої УПФУ в м. Вугледарі, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в м. Вугледарі та отримує пенсію по втраті годувальника, розмір якої станом на серпень 2016 року становив 1964,50 гривень (а.с. 20).

Позивачка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 року зверталась до відповідача з заявами про призначення та виплату їй одноразової допомоги сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразової допомоги, як особі, яка перебувала на утриманні померлого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Однак, листами Відділення виконавчої дирекції фонду у м. Вугледарі Донецької області №0508/212 від 07.04.2017 року та № 0508/501 від 21.06.2017 року ОСОБА_3 було відмовлено у призначені зазначених одноразових допомог у зв'язку з тим, що відділення звернулось до суду з метою з'ясування законності складання акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акту про нещасний випадок зі смертельним наслідком, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 15.03.2017 року №5. А також зазначено, що ОСОБА_3 були надані неналежні заява та пакет документів для вирішення питання про призначення страхових виплат (а.с. 28, 29, 30, 31).

Позивачка ОСОБА_2 31.03.2017 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 року зверталась до відповідача з заявами про призначення та виплату їй одноразової допомоги, як особі, яка перебувала на утриманні померлого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Однак, листами Відділення виконавчої дирекції фонду у м. Вугледарі Донецької області №0508/261 від 18.04.2017 року та № 0508/502 від 21.06.2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у призначені зазначених одноразових допомог у зв'язку з тим, що відділення звернулось до суду з метою з'ясування законності складання акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акту про нещасний випадок зі смертельним наслідком, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 15.03.2017 року №5. А також зазначено, що ОСОБА_2 були надані неналежні заява та пакет документів для вирішення питання про призначення страхових виплат (а.с. 32, 33, 34).

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється, зокрема, на підставі шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Згідно ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до п. п. 6.1.5. п. 6 Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №24 від 27.04.2007 року «Про затвердження Порядку призначення, перерахунку та проведення страхових виплат» (далі - Постанова №24 від 27.04.2007 року) право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на їх виплату.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивачка ОСОБА_3 з 15 серпня 1981 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, та які на час настання нещасного випадку, зі смертельним наслідком, пов'язаний з виробництвом, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 року з ОСОБА_4, спільно мешкали та вели спільний побут за однією адресою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, тобто у відповідності до положень ст. ст. 3, 21 Сімейного кодексу України, складали сім'ю, тому суд приходить до висновку, що на ОСОБА_3 поширюються положення ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо виплати одноразової допомога сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Суд вважає необхідним відзначити, що зміст та порядок складання акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 року о 21 годині 15 хвилин за формою Н-5 та акту №5 про нещасний випадок зі смертельним наслідком, пов'язаним з виробництвом від 15.03.2016 року за формою Н-1 не є предметом спору в межах даної цивільної справи, а тому, враховуючи принцип диспозитивності, передбачений ч. 1 ст. 13 ЦПК України, та положення статті 77 ЦПК України, суд критично ставиться до посилання представника відповідача щодо неможливості здійснити призначення, нарахування та виплату позивачці ОСОБА_3 одноразової допомоги на сім'ю, у зв'язку з поданням позову про призначення повторного спеціального розслідування нещасного випадку, який стався з померлим ОСОБА_4

Більше того, посилання відповідача у листах №0508/212 від 07.04.2017 року, № 0508/501 від 21.06.2017 року, №0508/261 від 18.04.2017 року та № 0508/502 від 21.06.2017 року на його звернення до суду з метою з'ясування законності складання акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акту про нещасний випадок зі смертельним наслідком, як на підставу відмови у розгляді заяв позивачів на призначення страхових виплат, є безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Окрім того, як зазначає представник відповідача правомірність вищезазначених актів за формами Н-5 та Н-1 була підтверджена рішеннями суду, а рішенням Донецького окружного суду Донецької області від 10.04.2018 року відмовлено в задоволенні позову про призначення повторного спеціального розслідування нещасного випадку, який стався з померлим ОСОБА_4

З огляду на викладене суд приходить до висновку про доцільність та необхідність задоволення вимог позову в частині зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити ОСОБА_3 одноразову допомогу, яка передбачена ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у сумі, що дорівнює 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Вирішуючи питання щодо зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одноразові допомоги у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

З системного аналізу вищезазначених норм, вбачається, що у разі смерті потерпілого право на одержання страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого.

Згідно п. 1 Розділу ІІ «Призначення страхових виплат за фактичним місцем проживання (перебування)» постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №20 від 11.12.2014 року «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» страхові виплати призначаються робочими органами виконавчої дирекції Фонду за наявності необхідних документів, що підтверджують право особи, яка тимчасово переміщена, на ці виплати, відповідно до цього Порядку за місцем її фактичного проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є непрацездатною особою, яка досягла пенсійного віку, та на час настання нещасного випадку, зі смертельним наслідком, пов'язаним з виробництвом, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 року з ОСОБА_4, мешкала спільно з останнім як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № від 12.01.2015 року та актом про фактичне проживання №22 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, виданого ОСББ «Кристал-Вугледар».

Враховуючи, що єдиним джерелом доходу ОСОБА_2 є пенсійні виплати розмір яких станом насерпень 2016 року становив 1964,50 гривень, що є значно меншим за розмір заробітної плати, яку отримував на день нещасного випадку ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що фактично позивачка ОСОБА_2 як непрацездатна особа перебувала на утриманні свого сина - ОСОБА_4

Окрім того, суд критично ставиться до пояснень представника відповідача щодо неможливості нарахувати та сплатити ОСОБА_2 страхової виплати у зв'язку з тим, що вона не перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, а її довідка скасована, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що на день настання смерті ОСОБА_4, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто на момент виникнення у позивачки права на отримання страхових виплат, довідка останньої про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № від 12.01.2015 року діяла, і була скасована лише 16.03.2017 року, що підтверджується листом Вугледарського міського управління соціального захисту населення №05/10-2150 від 23.04.2018 року.

Більше того, слід наголосити на тому, що у відповідності до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п.п. 6.1.2 п. 6 Постанови №24 від 27.04.2007 року факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку, виключно у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення.

Так, в судовому засіданні була встановлена наявність всіх необхідних документів, передбачених ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п. п. 6.1. п. 6 Постанови №24 від 27.04.2007 року, як для встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні померлого ОСОБА_4, так і для призначення позивачці одноразової страхової виплати у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову в частині зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити ОСОБА_2 одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Вирішуючи питання щодо зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити ОСОБА_3 одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд враховує, що позивачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження перебування ОСОБА_3 на утриманні померлого ОСОБА_4, та непрацездатності позивачки, що у відповідності до положень ст. ст. 41, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є необхідною умовою для одержання зазначених страхових виплат.

Більше того, як вбачається з наданих суду відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України №10072 від 24.03.2017 року та довідки №7289 від 24.03.2017 року, виданої ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», ОСОБА_3 01.11.2016 року працевлаштувалась, після смерті чоловіка - ОСОБА_4, до зазначеного підприємства та отримує заробітну плату, що виключає непрацездатність останньої.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні даної частини вимог позову.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 3, 21 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1, 41, 42, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п. 6 Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №24 від 27.04.2007 року «Про затвердження Порядку призначення, перерахунку та проведення страхових виплат», ст. ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 258, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькі області про нарахування страхових виплат, - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 року внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_4, нарахувати та сплатити ОСОБА_3 одноразову допомогу, яка передбачена ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у сумі, що дорівнює 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 року внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_4, нарахувати та сплатити ОСОБА_2 одноразову допомогу, яка передбачена ч. 6 ст. 42 Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у сумі, що дорівнює 20 (двадцяти) розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

В іншій частині вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.