П о с т а н о в а

Іменем України

14 травня 2018 року

м. Київ

справа № 592/4493/16-ц

провадження № 61-19897 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_5,

представник позивачки - ОСОБА_6,

відповідачі: Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт Сервіс», ОСОБА_7,

треті особи: служба у справах дітей Сумської міської ради, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

представник публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ВовкОлександр Володимирович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року у складі колегії суддів: Левченко Т. А., Собини О. І., Хвостика С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2016 року ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт Сервіс», ОСОБА_7, треті особи: служба у справах дітей Сумської міської ради, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання недійсними: прилюдних торгів, акта державного виконавця про проведені прилюдні торги, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, свідоцтва про право власності на житловий будинок та застосування наслідків недійсності правочину.

Позовна заява мотивована тим, що 23 червня 2008 року вона придбала у власність житловий будинок та земельну ділянку на якій він розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з відстроченням частини платежу від 23 червня 2008 року і договором купівлі-продажу земельної ділянки від 23 червня 2008 року.

На придбання зазначеного вище нерухомого майна 27 червеня 2008 року між нею та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 727 500 грн, зі сплатою 20 % річних, терміном до 27 червня 2036 року. 27 червня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором про іпотечний кредит між банком та нею укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передала банку в іпотеку житловий будинок по АДРЕСА_1, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з відстроченням частини платежу від 23 червня 2008 року.

З 2008 року вона та її малолітній син - ОСОБА_5 - проживали та були зареєстровані у зазначеному вище житловому будинку. Через скрутне матеріальне становище утворилась заборгованість перед банком за вказаним договором про іпотечний кредит. 5 серпня 2011 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми, що набрало законної сили, у рахунок погашення її заборгованості за договором про іпотечний кредит від 27 червня 2008 року перед ПАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 825 748 грн 57 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1, шляхом його реалізації на прилюдних торгах, оціночна вартість предмета іпотеки становила 580 тис. грн.

1 лютого 2013 року відбулися прилюдні торги з продажу спірного предмету іпотеки, що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт Сервіс» (далі - ТОВ «Торговий дім «Еліт Сервіс»). 22 квітня 2013 року старшим державним виконавцем складено два акти про реалізацію вказаного предмета іпотеки, на підставі яких 8 травня 2013 року видано ОСОБА_7 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, а саме житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований по АДРЕСА_1. В цей же день за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на вказаний будинок та земельну ділянку, а 25 вересня 2014 року ним отримано свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок.

У червні 2013 року вона отримала повідомлення банку про необхідність зняття з реєстрації та звільнення будинку. 19 листопада 2013 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми стягнуто з нею на користь банку залишок заборгованості за договором про іпотечний кредит у розмірі 542 737 грн 95 коп.

Вважала, що прилюдні торги з реалізації належного їй предмету іпотеки, що відбулись 1 лютого 2013 року, проведені з порушенням її та її малолітнього сина - ОСОБА_5 - прав, оскільки не було отримано згоду органу опіки та піклування на продаж спірного житлового будинку, так як в ньому мешкала малолітня дитина. Предметом продажу на прилюдних торгах також була земельна ділянка, на якій розташовано зазначений вище житловий будинок, і яка не була предметом іпотеки. Виконавчою службою не укладено зі спеціалізованою організацією договір на продаж земельної ділянки, унаслідок чого були відсутні правові підстави для реалізації земельної ділянки, державний виконавець не інформував її про хід виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду про реалізацію предмета іпотеки, що призвело до порушення законних прав та інтересів, у тому числі малолітньої дитини. Крім того, Державна виконавча служба України винесла наказ від 28 січня 2013 року, яким виключила ТОВ «Торговий дім «Еліт Сервіс» з переліку спеціалізованих організацій, з якими органи державної виконавчої служби можуть укладати договори про реалізацію арештованого майна.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_5, просила суд визнати недійсними: прилюдні торги, які відбулись 1 лютого 2013 року з реалізації Ковпаківським відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Сумською філією ТОВ «Торговий дім «Еліт Сервіс» нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований по АДРЕСА_1; акт державного виконавця про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - вищевказаних земельної ділянки та житлового будинку, від 22 квітня 2013 року; свідоцтво про придбання зазначеного вище нерухомого майна з прилюдних торгів від 8 травня 2013 року, виданого на ім'я ОСОБА_7; свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок від 25 вересня 2014 року, видане на ім'я ОСОБА_7 Також, просила застосувати наслідки недійсності прилюдних торгів та повернути у її власність земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_5, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прилюдні торги з реалізації належного позивачці нерухомого майна відбулись з дотриманням встановленого законом порядку, ОСОБА_4 належних та допустимих доказів порушення законних прав та інтересів її та її малолітнього сина не надано. Неправомірної поведінки відповідачів при примусовому виконанні судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, проведенні прилюдних торгів, видачі відповідних свідоцтв про право власності, не встановлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_5, задоволена частково, рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_5, задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна: двоповерхового житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 і належать ОСОБА_4, які відбулись 1 лютого 2013 року. Визнано акт державного виконавця про реалізацію вищевказаного предмета іпотеки від 22 квітня 2013 року недійсним. Визнано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 8 травня 2013 року, виданий на ім'я ОСОБА_7, недійсним. В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що у ТОВ «Торговий дім «Еліт Сервіс» були відсутні повноваження на проведення прилюдних торгів, оскільки наказом Державної виконавчої служби України від 28 січня 2013 року товариство було виключено з переліку спеціалізованих організацій, з якими органами державної виконавчої служби можуть укладатися договори про реалізацію арештованого майна, на яке звернуто стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішення суду. Отже, прилюдні торги, проведені 1 лютого 2013 року, з реалізації арештованого майна позивачки, є недійсними, унаслідок чого є недійсним й акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 22 квітня 2013 року та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 8 травня 2013 року, яким посвідчено право власності ОСОБА_7 на спірний житловий будинок і земельну ділянку. Щодо вимоги позивачки про застосування наслідків недійсності спірних правочинів та повернення у її власність спірного нерухомого майна, то вони безпідставні, так як у випадку визнання недійсним укладеного на прилюдних торгах правочину, відчужене майно повертається організатору цих торгів для їх повторної організації. Позивачкою строк позовної давності, про застосування якого заявлено ОСОБА_7, не пропущено, оскільки вона разом зі своїм малолітнім сином знялася з реєстраційного обліку у спірному житловому будинку 30 квітня 2013 року, а до суду звернулась з позовом після вихідних днів, яки припадали на травневі свята, тобто 4 травня 2016 року.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачкою порушено строк позовної давності, оскільки ОСОБА_4 звернулась до суду лише 11 травня 2016 року, що відповідає штемпелю суду першої інстанції на позовній заяві. Після проведення прилюдних торгів у березні 2013 року він повідомив позивачку про продаж спірних житлового будинку та земельної ділянки, такі обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 погодилась з результатами прилюдних торгів, так як до суду з позовом про їх недійсність не зверталась. Апеляційним судом не встановлено, чи мала право Державна виконавча служба України відповідно до умов генерального договору в односторонньому порядку розірвати договір про реалізацію арештованого майна, укладений з ТОВ «Торговий дім «Еліт Сервіс», не з'ясовано яким чином припиняється дія вже укладених виконавчою службою договорів. Захист права позивача, як власника спірного нерухомого майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою і шостою статті 203 цього Кодексу.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасове положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.

Спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Порядок проведення торгів спеціалізованою організацією було предметом перегляду Верховного Суду України у постанові № 6-1680цс16 від 28 вересня 2016 року.

Апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що наказом Державної виконавчої служби України від 28 січня 2013 року № 7/2 ТОВ «Торговий дім «Еліт Сервіс» виключено з переліку спеціалізованих організацій, з якими органами державної виконавчої служби можуть укладатися договори про реалізацію арештованого майна, за порушення вимог Генерального договору № 2 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень від 6 січня 2012 року. Даний договір розірвано Державною виконавчою Службою України в односторонньому порядку.

Таким чином, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що оскільки, у ТОВ «Торговий дім «Еліт Сервіс» були відсутні повноваження на проведення спірних прилюдних торгів, які відбулися 1 лютого 2013 року, чим порушено пункти 3.1., 3.2. Тимчасового положення, тому ці прилюдні торги з реалізації майна позивачки, є недійсними, унаслідок чого є недійсними й акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 22 квітня 2013 року та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 8 травня 2013 року, яким посвідчено право власності ОСОБА_7 на спірний житловий будинок і земельну ділянку.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачкою порушено строк позовної давності, оскільки ОСОБА_4 звернулась до суду лише 11 травня 2016 року, що відповідає штемпелю суду першої інстанції на позовній заяві, безпідставні, оскільки відповідно до штемпелю на конверті (а. с. 11, т. 1) ця кореспонденція здана на пошту 4 травня 2016 року, тобто саме по цій даті визначається строк позовної давності.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційним судом не встановлено, чи мала право Державна виконавча служба України відповідно до умов генерального договору в односторонньому порядку розірвати договір про реалізацію арештованого майна, укладений з ТОВ «Торговий дім «Еліт Сервіс», безпідставні, оскільки наказ Державної виконавчої служби України від 28 січня 2013 року № 7/2 є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався та предметом розгляду у даній справі не був.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк