Справа № 522/3733/18
Провадження № 2-о/522/246/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення обовязків опікуна над недієздатною особою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з заявою позбавлення обовязків опікуна над недієздатною особою, в якому просила звільнити ОСОБА_2 від повноважень опікуна над недієздатною особою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У позовній заяві посилається на те, що заінтересована особа ОСОБА_2 не виконує належним чином свої обовязки опікуна, чим ускладнює їх виконання другому опікуну заявниці.

Заявниця у судове засідання не зявилась, в матеріалах справи є заява від неї про розгляд зазначеної справи у відсутність сторони заявника.

Заінтересовані особи у судове засідання не зявились, в матеріалах справи є заява від Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про розгляд зазначеної справи у відсутність сторони.

ОСОБА_2 про дату та час слухання справи сповіщалась належним чином, про причини неможливості прибуття до суду не повідомила.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.07.2013 року заявниця та Демченко (нині ОСОБА_2) С.М. були призначені опікунами над недієздатною ОСОБА_3, 1940 р. н.

ОСОБА_3 являється рідною тіткою заявниці і у зв'язку з психічним захворюванням з 2008 року по кінець березня 2016 року вона безперервно лікувалася в Одеській обласній психіатричній лікарні № 1.

29.03.2016 року, після того, як сплинув строк госпіталізації ОСОБА_3 у примусовому порядку в психіатричній лікарні і медична комісія прийшла до висновку, що примусове лікування їй вже непотрібно, ОСОБА_3К проживала у заявниці вдома.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 продовжувала отримувати пенсію ОСОБА_3 і витрачати її не за призначенням, а пенсійний орган відмовив в виплаті пенсії на ім'я заявниці - вона вимушена була у липні 2016 року звернутися до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом про визнання противоправними бездіяльності та відмови в припиненні виплати пенсії та зобов'язання виплачувати пенсію як іншому опікуну.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.12. 2016 року адміністративний позов був повністю задоволений.

Але і після цього ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_3 отриману нею за період з квітня 2016 року пенсію. У зв'язку з цим заявниця знову в квітні 2017 року звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з вимогами про стягнення з ОСОБА_2 отриманої нею пенсії ОСОБА_3

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2017 року (справа № 521/6356/17) позов був задоволений, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті пенсійні виплати з квітня 2016 року по травень 2017 року в розмірі 18859.86 грн.

Після звернення заявниці до органу опіки ПРА ОМР, двічі ОСОБА_2 викликалися на засідання ради опіки та піклування Приморської районної адміністрації.

ОСОБА_2 не надала раді жодних доказів виконання своїх обов'язків опікуна на протязі 2016-2017 років, а 25.01.2018 року на засідання не з'явилася, але передала заяву, в якій просить звільнити її від обов'язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3

Рада опіки та піклування цю заяву 25.01.2018 року задовольнила, через два тижні заявниця отримала подання Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.02.2018 року № Г-1366/2 до Приморського райсуду м. Одеси про доцільність звільнення ОСОБА_2 від обов'язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3, 18.02.1940 р. н.

Згідно статті 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 66 Цивільного кодексу України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

Згідно ч.3 статті 75 Цивільного кодексу України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту.

Статтею 67 Цивільного кодексу України передбачено, що опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до п.4.9. Наказу Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України за № 34/166/131/88 від 26.05.1999 «Про затвердження Правил опіки та піклування» суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги чи аліментів, інших поточних надходжень або прибутків від належного їм майна, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних.

Пунктом 4.14 вищезазначених Правил передбачено, що контроль за діяльністю опікунів і піклувальників здійснюється органами опіки та піклування із залученням громадськості шляхом планових відвідувань осіб, які перебувають під опікою (піклуванням).

Відповідно до п.5.2. Правил, органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов'язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов'язків.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись 223,247, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення обовязків опікуна над недієздатною особою - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від повноважень опікуна над недієздатною особою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

17 травня 2018 року